УХВАЛА

про відмову в поновленні процесуальних строків, відмову у забезпеченні позову,

залучення до участі у справі співвідповідача

та відкладення підготовчого засідання

м. Київ

17.12.2019Справа № 910/10984/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (03150, м. Київ, ВУЛИЦЯ АНТОНОВИЧА, будинок 127)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНАС" (04070, м. Київ, ВУЛИЦЯ БОРИСОГЛІБСЬКА, будинок 3)

За участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Приватного акціонерного товариства "УКРПІДШИПНИК" (84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Миру, 6, поверх 3)

2) Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК" (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3)

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «БДС-1» (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114)

Про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Бондаренко Г.П.

Секретар судового засідання Лебович А.О.

За участі представників учасників справи:

від позивача: Беседін В.І. (довіреність № 01001000/20633-13 від 28.08.2019);

Будниченко О.В. (довіреність № 0001000/18964-19 від 08.08.2019);

від відповідача: Христич О.В. (керівник) паспорт серія НОМЕР_1 ;

Прокопенко Т. Ю. (ордер серія КС № 627125 від 01.12.2018);

від третьої особи-1: не прибув;

від третьої особи-2: не прибув;

від третьої особи - 3: Прокопенко Т. Ю. (ордер серія КС № 627123 від 01.12.2018).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНАС" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

28.02.2019 Господарський суд міста Києва прийняв рішення, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2019, про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНАС"; треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) Приватне акціонерне товариство "УКРПІДШИПНИК"; 2) Публічне акціонерне товариство "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК"; про звернення стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.08.2019 частково задоволено касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ"; рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2019 у справі № 910/10984/18 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно з частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2019 справу № 910/10984/18 передано на розгляд судді Бондаренко Г.П.

29.10.2019 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу про відкриття провадження у справі № 910/10984/18. Розгляд справи вирішив здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначив на 21.11.2019.

08.11.2019 від Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" надійшли пояснення третьої особи щодо позову.

19.11.2019 відповідач подав заяву про зупинення провадження у справі.

20.11.2019 відповідач подав заяву про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "БСД-1", в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору.

В судовому засіданні 21.11.2019 суд залучив до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БСД - 1» та відклав підготовче засідання на 17.12.2019, про що постановив відповідну ухвалу.

02.12.2019 через відділ канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів направлення третій особі - 3 копії позовної заяви та доданих до неї документів.

10.12.2019 через відділ канцелярії від третьої особи - 3 надійшли пояснення третьої особи, а від відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про поновлення процесуального строку.

17.12.2019 через відділ канцелярії суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт на розташоване за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 3 нерухоме майно - нежилі приміщення в літері А, загальною площею 3 904, 90 грн.

В судове засідання треті особи - 1, 2 не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Позивач, відповідач та третя особа в судове засідання 17.12.2019 прибули.

Відповідач в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про поновлення процесуального строку.

У відповідному клопотанні відповідач просив суд поновити строк на подання відзиву, оскільки вважає за необхідне дочекатися прийняття об`єднаною палатою Верховного Суду постанови у справі № 910/10987/18 для того, щоб викласти свої заперечення проти позову у цій справі, з урахуванням правових позицій Верховного Суду у справі № 910/10987/18. Також відповідач просив визнати поважними причини пропуску строку для подання відзиву у справі. При цьому, відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, проте без урахуванням правових позицій Верховного Суду у справі № 910/10987/18.

В судовому засіданні було з`ясовано, що відзив на позовну заяву відповідач подав з порушенням строку 15 денного строку встановленого в ухвалі від 29.10.2019, проте до закінчення строку підготовчого провадження. Частинами 8 - 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

До клопотання відповідача про поновлення процесуального строку не було надано жодного доказу поважності причин пропуску процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву, а названу відповідачем причину (необхідність дочекатися правого висновку Верховного Суду) суд не визнає поважною, і подання відповідачем відзиву до висловлення позиції Верховним судом свідчить про можливість подати відповідачем такий відзив у строк, встановлений судом.

Отже, обговоривши клопотання відповідача з іншими учасниками справи та розглянувши його, суд дійшов висновку про залучення до матеріалів справи поданого відповідачем відзиву та зазначив, що останній не буде оцінюватися судом з підстав пропущення строків його подання, та відмовив в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву, з підстав його необґрунтованості. В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що суд зобов`язаний розглядати справи в межах строків визначених процесуальним законом, висновки Верховного Суду не замінюють собою норми матеріального права, відповідно у суду відсутні правові підстави для поновлення строків подання відзиву з відповідних підстав.

Позивач в судовому засіданні 17.12.2019 підтримав подану ним через канцелярію суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, а відповідач заперечив проти її задоволення.

Господарський суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, та дослідивши додані до неї документи дійшов висновку про відмову в її задоволенні з нижчевикладених підстав.

Так, відповідно до положень ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено в п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання. Отже, чинне законодавство України передбачає можливість вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет спору та заборони іншим особам вчиняти певні дії щодо предмету спору.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Подана позивачем заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що наразі існує об`єктивна необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову, як гарантії реального виконання рішення суду.

На думку позивача, на імовірність ускладнення та навіть унеможливлення виконання рішення у справі у разі невжиття заходів до забезпечення позову, вказують обставини здійснення незаконних реєстраційних дій щодо внесення записів про зміну права власності на предмет іпотеки 19.02.2019 та 04.03.2019, які були здійснені без згоди банку. Вказані обставини можуть істотно утруднити виконання рішення суду, за твердженням позивача. Вжиття заходу забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав банку, на думку останнього, та забезпечить можливість виконання рішення суду у справі, а невжиття - утруднить його виконання чи зробить неможливим.

Додатково в судовому засіданні позивач усно стверджував, що запис про обтяження нерухомого майна на підставі договору іпотеки був вилучений з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ще в 2016 році. При цьому, доказів на підтвердження такого твердження, а також доказів того, що відповідне обтяження було внесене у відповідний реєстр надано суду не було.

До заяви про забезпечення позову позивачем додана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, із якої вбачається що: 19.02.2019 право власності на нерухоме майно - нежилі приміщення в літері А, загальною площею 3 904, 90 грн, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 3 було зареєстровано за третьою особою - 2, а 04.03.2019 - за третьою особою - 3.

Позовні вимоги у даній справі мотивовані тим, що ПАТ "Державний експортно-імпортний банк" набуто право звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеного між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк" та ВАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" в забезпечення виконання зобов`язань ВАТ "Укрпідшипник" за кредитним договором, умови якого щодо повернення кредитних коштів порушено позичальником.

У позовній заяві ПАТ "Державний експортно-імпортний банк" зазначив, що предмет іпотеки належить на праві приватної власності ТОВ "Сонас" згідно з інформацією державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з переходом права власності на предмет іпотеки до ТОВ "Сонас", товариство набуло статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором.

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що у забезпечення виконання зобов`язань ВАТ "Укрпідшипник" (боржник) за кредитним договором укладено 27.01.2010 між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (іпотекодержатель) та ВАТ "Комерційний банк "Актив-банк" (іпотекодавець) іпотечний договір №151110Z24 (далі - іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. 27.01.2010 та зареєстрований в реєстрі за №53.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 у справі №910/21911/14, задоволено позов ТОВ "Мірасол" (нове найменування ТОВ "БСД-1") до ПАТ "КБ "Актив-Банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, АТ "Укрексімбанк", ПАТ "Укргазбанк", Національний банк України, ТОВ "Сонас", визнано укладеними та дійсними договори купівлі-продажу нерухомого майна, що є предметом іпотечного договору.

На підставі зазначеного судового рішення у справі №910/21911/14, що набуло законної сили, ТОВ "Мірасол" 11.06.2016 здійснило державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно, що зазначено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В подальшому постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 у справі №910/21911/14, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №910/21911/14 залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського від 17.04.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017, яким позовні вимоги задоволено повністю та визнано дійсними і укладеними договори купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі предмета іпотеки, на зазначених в резолютивній частині умовах.

За вказаних обставин, та за відсутності доказів визнання реєстраційних дій щодо внесення записів про зміну права власності на предмет іпотеки 19.02.2019 та 04.03.2019 незаконними в судовому порядку твердження позивача щодо незаконності таких дій не підтверджені матеріалами справи, а наявність відповідних обставин була відома позивачу і раніше.

Крім того, статтею 23 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, заявник на підтвердження доводів викладених в його заяві не надав суду жодного доказу на підтвердження тверджень, викладених в заяві про забезпечення позову, щодо подальшого утруднення або неможливості виконання судового рішення у справі.

Щодо твердження позивача про незаконне вилучення в 2016 році обтяження з реєстру, то відповідні обставини є підставою для звернення до адміністративного суду із позовом про визнання таких дій незаконними, а не для забезпечення позову у даній справі. Крім того, позивачем на їх підтвердження не надано суду жодного доказу, при цьому позовні вимоги позивача обґрунтовані наявністю у нього прав іпотекодержателя.

Водночас у статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" наведено визначення поняттю "державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно з яким, державна реєстрація це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація є не підставою набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, який тягне визначення права власності, а не є підставою його набуття. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає.

Частиною другою статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якої записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відповідно до положень ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, частиною 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поданими заявником доказами не підтверджено та необґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, заявником не наведено суду обґрунтованих підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано суду відповідних належних доказів, також з матеріалів заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви позивача, як не доведеної та необґрунтованої.

В судовому засіданні 17.12.2019 позивачем було заявлено клопотання та заява про залучення співвідповідача та уточнення позовних вимог, в якій позивач просив суд залучити до участі у справі у якості співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БСД - 1» та прийняти до розгляду позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «БСД - 1» в редакції:

« 1.) В рахунок погашення наявної станом на 24.01.2018 (включно) перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором №15106К134 від 22.11.2006 у розмірі 52 736 944,64 євро та 24 767 022,81 грн,

звернути стягнення на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 151110Z24 від 27.01.2010, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно- імпортний банк України» та Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. 27.01.2010 та зареєстрованим в реєстрі за №53, а саме на:

- нежилі приміщення в літ. А загальною площею 3 904,90 кв.м.:

з №64 по №68 (групи приміщень №3), №№ 3, 4, 5 (групи приміщень №4),

з №І по №XVI підвалу, з №1 по № 48 (групи приміщень №3),

№1 (групи приміщень №4), з №1 по №ХХ першого поверху,

з №1 по №32 (групи приміщень №5), з №1 по №IV другого поверху,

з №1 по №26 (групи приміщень №6), з №1 по №IV третього поверху,

з №1 по №11 (групи приміщень №7), з №1 по №VI четвертого поверху,

з №1 по №11 (групи приміщень №8), №№І, II, III п`ятого поверху,

з №1 по №11 (групи приміщень №9), №№І, II, III шостого поверху - офіси.

- підземний паркінг (літ. А) загальною площею 409,60 кв.м.

2.) Визначити спосіб реалізації вищенаведеного предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України».

А також прийняти до розгляду позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОНАС» та задовольнити їх (позовні вимоги) у наступній редакції:

« 1.) В рахунок погашення наявної станом на 24.01.2018 (включно) перед публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за Кредитним договором №15106К134 від 22.11.2006 у розмірі 52 736 944,64 євро та 24 767 022,81 грн,

звернути стягнення на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 151110Z24 від 27.01.2010, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно- імпортний банк України» та Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. 27.01.2010 та зареєстрованим в реєстрі за №53, а саме на:

- нежилі приміщення в літ. А загальною площею 3 904,90 кв.м.:

з №64 по №68 (групи приміщень №3), №№ 3, 4, 5 (групи приміщень №4),

з №І по №XVI підвалу, з №1 по № 48 (групи приміщень №3),

№1 (групи приміщень №4), з №1 по №ХХ першого поверху,

з №1 по №32 (групи приміщень №5), з №1 по №IV другого поверху,

з №1 по №26 (групи приміщень №6), з №1 по №IV третього поверху,

з №1 по №11 (групи приміщень №7), з №1 по №VI четвертого поверху,

з №1 по №11 (групи приміщень №8), №№І, II, III п`ятого поверху,

з №1 по №11 (групи приміщень №9), №№І, II, III шостого поверху - офіси.

- підземний паркінг (літ. А) загальною площею 409,60 кв.м.

2) Визначити спосіб реалізації вищенаведеного предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України».

Відповідач та третя особа - 3 проти задоволення зазначеного клопотання заперечували, з тих підстав, що нерухоме майно, на яке позивач просить звернути стягнення належить третій особі - 3, позивач не набував і не є власником майна, майно не обтяжене іпотекою, відповідно, на їх думку, позивач фактично клопоче про заміну відповідача у справі, а не про співучасть, при цьому підстави, визначені ст. 48 Господарського процесуального кодексу України відсутні, позивачем не заявляються окремі вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «БДС-1», ТОВ «БДС-1» немає спільних прав та обов`язків з відповідачем.

Статтею 48 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Розглянувши заяву позивача про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «БСД - 1» у якості співвідповідача по справі та заяву про уточнення позовних вимог суд дійшов висновку про її задоволення, оскільки склад учасників справи визначається позивачем та оскільки позивач наділений правом змінювати (уточнювати) позовні вимоги до закінчення підготовчого провадження у справі.

Товариством з обмеженою відповідальністю «БСД - 1» в судовому засіданні 17.12.2019 було заявлено усне клопотання про розгляд справи з початку у відповідності до ст. 48 ГПК України.

З огляду на заявлення відповідного клопотання, суд зазначив про початок розгляду справи спочатку та наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «БДС-1» права на подачу відзиву, а також відклав підготовче засідання на 14.01.2020.

Частиною 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження, зокрема, у випадках, визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; а також в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 48, 136, 137, 139, 140, 165, 183, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонас» про поновлення процесуального строку відмовити.

2. В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про забезпечення по позову відмовити.

3. Заяву Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «БСД - 1» у якості співвідповідача по справі задовольнити.

4. Залучити до участі у справі в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «БСД - 1» (ідентифікаційний код: 30310317; 03150 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114).

5. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «БСД - 1» строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України - 15 днів з дня вручення цієї ухвали, але не пізніше закінчення строку підготовчого провадження (60 днів з моменту винесення ухвали), у випадку продовження процесуального строку судом.

6. Відкласти підготовче засідання у справі на 14.01.20 о 16:30 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 19 . Явку уповноважених представників учасників справи визнати обов`язковою!

7. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в частині відмови у поновленні пропущеного процесуального строку та у забезпеченні позову.

Повний текст ухвали складено та підписано:20.12.2019.

Суддя Г.П. Бондаренко