ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Справа№ 911/1400/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Калатай Н.Ф.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 10.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Свиридюк Ганни Олександрівни

на рішення Господарського суду Київської області

від 19.08.2019

у справі №911/1400/19 (суддя Сокуренко Л.В.)

за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради

"Білоцерківтепломережа"

до Фізичної особи-підприємця Свиридюк Ганни Олександрівни

про стягнення 42 018,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Свиридюк Ганни Олександрівни (надалі - відповідач, ФОП Свиридюк Г.О.) про стягнення 40 158,32 грн., з яких 36 974,24 грн. основного боргу, 1 860,34 грн. нарахованої пені, 896,58 грн. 3% річних та 2 287,50 грн. інфляційних втрат

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем грошового зобов`язання за договором №1245 від 01.09.2008 на постачання та споживання теплової енергії.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.08.2019 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 17.09.2019) у справі №911/1400/19 позовні вимоги задоволено частково, присуджено до стягнення з ФОП Свиридюк Г.О. на користь позивача 36 974,24 грн. основного боргу, 1 853, 65 грн. пені, 896, 58 грн. 3 % річних та 1 816, 11 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що суд прийняв до уваги договір на постачання та споживання теплової енергії №1245 від 01.09.2008 як належну підставу для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків. Відповідачем свої зобов`язання щодо здійснення оплати за надані послуги в повному обсязі та строки не виконано, грошових коштів у сумі 36 974,24 грн. не сплачено. Протилежного відповідачем суду не доведено, доказів оплати всієї суми заборгованості не надано.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ФОП Свиридюк Г.О. звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі №910/1400/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято без повного та всебічного дослідження обставин, які мають значення для справи. Також, апелянт зазначає, що в ході розгляду справи ним не було отримано копію позову та ухвалу про відкриття провадження. Рішення прийнято щодо ФОП Свиридюк Ганни Олексіївни код ДРФО НОМЕР_1 , який присвоєний Свиридюк Ганні Олександрівні . Матеріали справи не містять документа, що встановлює тарифи на теплопостачання у спірний період та доказів направлення рахунків відповідачу.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, поданому до суду 07.10.2019, повністю погоджується з висновками місцевого господарського суду при прийнятті оскаржуваного рішення та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржуване рішення без змін. Крім того, позивач вказує, що факт подачі теплоносія підтверджується матеріалами справи (лист ЖЕК № 6 від 22.05.2016 №411). Письмових заперечень в оскаржуваний період на адресу позивача від відповідача щодо його незгоди не надходило, у зв`язку з чим, акти приймання-передачі вважаються погодженими сторонами і є підставою для проведення розрахунків. Також, позивач у відповідності до вимог процесуального закону разом з позовом надав належні докази направлення копії позовної заяви учасникам справи.

Крім того, 02.12.2019 на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача. З останніх вбачається, що відповідач протягом оскаржуваного періоду не зверталась до позивача зі скаргами (заявами) про неякісне (неналежне) надання послуг, не відмовлялась від їх отримання, отримувала і користувалася ними, але вчасно за них не оплачувала. Зокрема, до пояснення надано копію квитанції від 12.08.2018 TS208510, яка підтверджує погашення заборгованості за спожиту теплову енергію (рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2018 №911/3424/17) за минулий період від імені Свиридюк Ганни Олексіївни на користь позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2019 апеляційну скаргу ФОП Свиридюк Ганни Олександрівни у справі №911/1400/19 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 апеляційну скаргу ФОП Свиридюк Ганни Олександрівни на рішення Господарського суду Київської області від 19.08.2019 у справі №911/1400/19 залишено без руху. Повідомлено, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали ФОП Свиридюк Ганна Олександрівна має право усунути недоліки, а саме: подати до Північного апеляційного господарського суду докази направлення апеляційної скарги та доданих до неї документів Комунальному підприємству Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа».

17.09.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду Київської області надійшов лист №01-16/301/2019 від 16.09.2019 (вх.№09.1-14/688/19) із проханням повернути матеріали справи для вирішення питання щодо виправлення описки в ухвалі про відкриття провадження від 19.06.2019 та тексті оскаржуваного рішення від 19.08.2019 у справі №911/1400/19.

17.09.2019 на виконання вищезазначеного листа супровідним листом Північного апеляційного господарського суду №09.1-14/1813/19 було направлено справу №911/1400/19 до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.09.2019 виправлено описки, допущені в ухвалі про відкриття провадження від 19.06.2019 та у вступній, описовій та резолютивній частинах рішення від 19.08.2019 у справі №911/1400/19.

Ухвалено вважати вірним по тексту рішення Господарського суду Київської області від 19.08.2019, а також по тексту ухвали про відкриття провадження від 19.06.2019 у справі №911/1400/19, відповідача - Фізичну особу-підприємця Свиридюк Ганну Олександрівну.

23.09.2019 до Північного апеляційного господарського суду супровідним листом Господарського суду Київської області №б/н від 17.09.2019 надійшли за належністю матеріали справи №911/1400/19.

Окрім того, 23.09.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до якої остання просить долучити оригінал квитанції з описом вкладення від 07.09.2019 про відправлення копії апеляційної скарги позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Свиридюк Ганни Олександрівни на рішення Господарського суду Київської області від 19.08.2019 у справі №911/1400/19, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

При дослідженні матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність розгляду справи №911/1400/19 за апеляційною скаргою ФОП Свиридюк Ганни Олександрівни у судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи з огляду на наступне.

Так, у червні 2019 року позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовними вимогами до ФОП Свиридюк Ганни Олексіївни, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , однак відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним номером зареєстрована ФОП Свиридюк Ганна Олександрівна.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі стверджує, що наявний у матеріалах справи договір №1245 від 01.09.2008 на постачання та споживання теплової енергії останнім не підписувався та внаслідок чого скаржник вважає, що вказаний договір між Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" та Свиридюк Ганною Олександрівною не укладався.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2019 продовжено строк розгляду апеляційної скарги ФОП Свиридюк Ганни Олександрівни на рішення Господарського суду Київської області від 19.08.2019 у справі №911/1400/19 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.12.2019. Визнано явку ФОП Свиридюк Ганни Олександрівну у судове засідання обов`язковою та зобов`язано останню надати суду для огляду оригінал паспорту громадянина України, що підтверджує особу скаржника та оригінал свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності на ім`я Свиридюк Ганни Олександрівни , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

У судове засідання 10.12.2019 зявилися представник позивача, ФОП Свиридюк Ганна Олександрівна.

ФОП Свиридюк Ганна Олександрівна надала колегії суддів пояснення, в яких зазначила, що підтримує доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. Крім того, скаржник зазначив, що останнім у 2018 року було змінено за судовим рішенням по батькові останнього, а саме з Свиридюк Ганни Олексіївни на Свиридюк Ганну Олександрівну .

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 10.12.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 01.09.2008 між Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" (далі - теплопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем Свиридюк Ганною Олексіївною (далі - споживач), був укладений договір на постачання та споживання теплової енергії №1245 (далі - Договір). Пунктами 1, 2 Договору встановлено, що предметом цього договору є надання споживачеві теплової енергії у вигляді опалення, підігріву води, пари, вентиляції. Теплопостачальна організація постачає споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язується прийняти на межі балансової належності з найменшими втратами та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами у відповідності з умовами даного договору.

Відповідно до додатку №2 до Договору, адреса об`єкта теплопостачання: вул. Шолом-Алейхема, 33, м. Біла Церква. Назва об`єкта: промисловий магазин.

Відповідно до п. 2.3 Договору, приймання - передача теплової енергії, поставленої теплопостачальною організацією споживачу, оформлюється щомісячним актом приймання - передачі теплової енергії. Теплопостачальна організація складає та передає на адресу споживача пакет розрахункових документів (акт приймання - передачі теплової енергії, рахунок-фактура - щомісячно, акт звірки взаєморозрахунків - щоквартально) в двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Споживач зобов`язаний на протязі 3-х робочих днів після отримання пакету документів підписати, скріпити печаткою та передати на адресу Теплопостачальної організації один примірник акту приймання-передачі, акту звірки взаєморозрахунків або письмово надати обґрунтовані заперечення. У разі відсутності письмових заперечень акти вважаються погодженими і підлягають відображенню у бухгалтерському обліку обох сторін.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на виконання умов Договору складено Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за жовтень 2017 року на суму 797, 72 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за листопад 2017 року на суму 2 708, 95 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за грудень 2017 року на суму 3 595, 29 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за січень 2018 року на суму 3 837, 89 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за лютий 2018 року на суму 4 159, 66 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії березень 2018 року на суму 4 101, 66 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за квітень 2018 року на загальну суму 249, 18 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за жовтень 2018 року на суму 258, 20 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за листопад 2018 року на суму 3 505, 19 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за грудень 2018 рік на суму 4 077, 70 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за січень 2019 року на суму 4 308, 85 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за лютий 2019 року на суму 2 860, 56 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за березень 2019 року на суму 2 219, 08 грн.; Акт приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за квітень 2019 року на суму 345, 31 грн.

Також, позивачем оформлено рахунки-фактури за період з жовтня 2017 року по квітень 2019 року. Зазначені рахунки та акти приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії позивачем було направлено відповідачу рекомендованими поштовими відправленнями (докази направлення долучені до матеріла справи).

Відповідно до п.п. 3.2.17 Договору, споживач зобов`язаний до 10-того числа місяця наступного за розрахунковим повернути на адресу теплопостачальної організації підписаний акт приймання-передачі теплової енергії. У разі відсутності обгрунтованих заперечень у письмовій формі, акти приймання-передачі вважаються погодженими і є підставою для розрахунків.

Доказів повернення відповідачем направлених позивачем актів та рахунків матеріали справи не містять.

Згідно п.п. 5.1, 5.4 Договору, облік спожитих послуг з опалення та підігріву холодної води проводиться по приладам обліку або розрахунковим методом із застосуванням чинних норм.

Пунктами 6.1 та 6.3 Договору сторонами погоджено, що розрахунки за послуги з опалення та підігріву холодної води здійснюються за встановленими тарифами. Оплата може здійснюватись як в готівковій так і в безготівковій формі.

Згідно з п. 6.4 Договору, оплата за спожиту теплову енергію здійснюється споживачем до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

Умовами п 10.1 Договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту укладання і діє в частині постачання теплової енергії протягом (одного року) і вважається щорічно поновленим, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заява від однієї із сторін про розірвання договору, але не раніше дати закінчення опалювального періоду, а в частині проведення остаточних розрахунків - до повного здійснення останніх.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З огляду на встановлений Цивільним кодексом України принцип правомірності правочину, місцевий суд правильно дійшов висновку щодо прийняття договору на постачання та споживання теплової енергії №1245 від 01.09.2008, як належну підставу для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Зі змісту укладеного між сторонами договору встановлено, що даний правочин за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачем спожито послуги (надання постачання теплової енергії) за період з жовтня 2017 року по квітень 2019 року на загальну суму 36 974,24 грн.

Також матеріалами справи підтверджується, що позивачем, на виконання умов договору оформлено та направлено рахунки та акти приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії, докази чого наявні у матеріалах справи.

З урахуванням відсутності будь-яких зауважень з боку відповідача щодо наданих послуг, місцевий господарський суд правомірно встановив, що акти приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за період з жовтня 2017 по квітень 2019 року є погодженими, а послуги, надані позивачем відповідачу є прийнятими.

За умовами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з п. 6.4 Договору, оплата за спожиту теплову енергію здійснюється споживачем до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

Враховуючи те, що останній місяць, в якому були надані позивачем послуги відповідачу є квітень 2019 року, а також, беручи до уваги строк оплати (до 15 числа місяця наступного за розрахунковим), господарським судом правильно встановлено факт настання строку виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань.

В ході розгляду справи судом першої інстанції, відповідачем не надано доказів оплати всієї суми заборгованості, тобто останній свої зобов`язання щодо здійснення оплати за надані послуги в повному обсязі та строки не виконав, грошових коштів у сумі 36 974, 24 грн. не сплатив.

Розглянувши наявні у справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що місцевий суд надаючи оцінку спірним правовідносинам дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 36 974, 24 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи викладені в апеляційній сказі є недоведеними та такими, що спростовуються діями самого відповідача, а тому судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки спростовуються правильним та системним аналізом законодавства у цій сфері та висновками у оскаржуваному рішенні місцевого суду.

Також, колегія суддів перевіривши перерахунок місцевого господарського суду щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат в межах періоду розрахунку позивача, погоджується про часткове задоволення цих вимог, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовою п.6.6 Договору сторони погодили, що за порушення строків оплати спожитої теплової енергії, зазначених в п. 6.4 даного договору, споживач сплачує на користь теплопостачальної організації крім суми заборгованості, пеню за кожний день прострочення оплати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Позивач за прострочення строків сплати коштів за Договором, керуючись п. 6.6 нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 1 860, 34 грн. При цьому останнім визначено період нарахування пені за рахунком-фактурою №1245 за жовтень 2018 року на суму 258, 20 грн. з 27.11.2018 по 27.05.219, визначаючи початок нарахування - 27.11.2018.

Проте, враховуючи умови Договору щодо розрахунків (до 15 числа місяця наступного за розрахунковим) та розрахунковий місяць - жовтень 2018 року, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач був зобов`язаний здійснити оплату по зазначеному рахунку до 15.11.2018, а прострочення почалося з 16.11.2018.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.5 ч. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань № 14 від 17.12.2013, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Здійснивши перерахунок пені, обмеживши період нарахування шестимісячним строком з моменту, коли зобов`язання мало бути виконано, в межах розрахунку позивача, господарський суд правомірно дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 1 853, 65 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача за прострочення оплати 3% річних в сумі 896, 58 грн. та інфляційні втрати в сумі 2 287, 50 грн.

При здійсненні розрахунку інфляційних нарахувань (позивачем визначено помісячно період нарахування, починаючи з 16 числа місяця), але останнім не було враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції має визначатися з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав би бути здійснений, а не на конкретну дату місяця.

Відповідно позовні вимоги, в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню повністю в сумі 896, 58 грн, а в частині вимоги щодо нарахування інфляційних втрат слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За таких обставин решту аргументів апелянта, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано те, що позивачем обрано належного відповідача - ФОП Свиридюк Ганну Олексіївну ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Однак, відповідач змінивши свої персональні дані (по батькові останнього) на ФОП Свиридюк Ганну Олександрівну ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не повідомив належно про це позивача. При цьому судом першої інстанції правомірно було враховано цю обставину та в подальшому виправлено описку, про що зазначено в ухвалі Господарського суду Київської області від 17.09.2019 про виправлення описки.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п.1 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Свиридюк Ганни Олександрівни є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм ст.277 ГПК України, судом апеляційної інстанції не виявлено. Довід апелянта про порушення його права на отримання копії позовної заяви та ухвали про призначення справи до розгляду спростовується матеріалами справи.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Свиридюк Ганни Олександрівни на рішення Господарського суду Київської області від 19.08.2019 у справі №911/1400/19 (з урахуванням ухвали Господарського суду Київської області від 17.09.2019 про виправлення описки) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 19.08.2019 у справі №911/1400/19 (з урахуванням ухвали Господарського суду Київської області від 17.09.2019 про виправлення описки) залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Фізичною особою-підприємцем Свиридюк Ганною Олександрівною.

4. Матеріали справи №911/1400/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 27.12.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

Н.Ф. Калатай