ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 Справа № 917/1570/19

м. Полтава

За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021

до Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово-виробничого об`єднання Українського товариства сліпих, вул. Радянська, буд. 164, м. Лубни, Полтавська обл., 37500

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1. Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної Системи "Лубнигаз", 37503, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Л. Толстого, 87;

2. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України, 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6

про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно та стягнення 1349,87 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники сторін:

від позивача: Дудченко В.В. (довіреність № 1-852 від 29.05.2019);

від відповідача: не з`явився;

від третіх осіб: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач/ АТ "Укртрансгаз") звернулось до Господарського суду Полтавської області із позовною заявою до Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово-виробничого об`єднання Українського товариства сліпих (далі - відповідач) про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 0,202 тис. куб. метрів та стягнення 1349,87 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 0,202 тис. куб. метрів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач у квітні 2016 року набув природний газ позивача в обсязі 0,202 тис. куб. м. без будь-якої правової підстави.

Ухвалою суду від 12.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, сторін повідомлено, що розгляд справи відбудеться 09.10.19.

Ухвалою від 09.10.2019 суд відклав розгляд справи на 06.11.2019.

Ухвалою від 06.11.2019 суд залучив до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної Системи "Лубнигаз" (далі - АТ "Лубнигаз") та Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України"); розгляд справи відкладено на 03.12.2019.

Ухвалою від 03.12.2019, у зв`язку з невиконанням третіми особами ухвали суду від 06.11.19, суд відклав розгляд справи на 19.12.2019.

В судове засідання 19.12.2019 відповідач та треті особи, чи їх представники не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Учасники справи належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового розгляду справи. Таким чином, неявка в судове засідання відповідача та третіх осіб не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

16.12.2019 до суду надійшли пояснення АТ "НАК "Нафтогаз України" (вх. № 13896).

17.12.2019 від АТ "Лубнигаз" надійшли пояснення до позовної заяви (вх. № 14032).

Вказані пояснення третіх осіб залучені до матеріалів справи.

Під час розгляду справи по суті представник позивача наполягає на задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач у позовній заяві стверджує, що у квітні 2016 Лубенське колективне учбово-виробниче підприємство Полтавського учбово-виробничого об`єднання Українського товариства сліпих безпідставно набуло з газотранспортної системи 0,202 тис. куб. м. природного газу, власником якого є АТ «Укртрансгаз».

Зокрема, позивач зазначає, що для відбору відповідачем у квітні 2016 природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої є ПАТ "Лубнигаз", відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання як це передбачено в Кодексі газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493, та в п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496.

Однак, відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір 0,202 тис. куб. м. природного газу, що підтверджується звітом ПАТ «Лубнигаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за квітень 2016 (копія звіту - в матеріалах справи), в якому в графі «Фактично спожитий обсяг за місяць всього» по рядку «Категорія/Назва постачальника» вказано фактично відібраний відповідачем з газотранспортної системи в квітні 2016 року обсяг природного газу в розмірі 0,202 тис. куб. метрів.

Позивач вказує, що оскільки відповідачу в квітні 2016 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 0,202 тис. куб. м природного газу ним був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС (підтверджується довідкою Головного бухгалтера AT «Укртрансгаз», копія додається).

На підтвердження придбання позивачем природного газу ним надано копію договору про закупівлю природного газу № -ВТВ від 27.04.2015, згідно якого продавець ПАТ "НАК "Нафтогаз України" передає покупцеві (ПАТ "Укртрансгаз" у квітні-грудні 2015 року природний газ в загальному обсязі 1827749,736 тис. куб. м, а також копії актів приймання-передачі природного газу від 30.04.2016.

Крім цього, позивачем надано власну бухгалтерську довідку про списання газу на балансування за період з 01.01.2016 по 30.06.2018.

Посилаючись на те, що відповідач набув природний газ у квітні 2016 в обсязі 0,202 тис. кyб. м. без будь-якої підстави, позивач просить суд зобов`язати відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 0,202 тис. куб. метрів, а також стягнути з відповідача 1349,87 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 0,202 тис.куб.метрів.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

АТ "Лубнигаз" у поясненнях на позов зазначає наступне.

Згідно інформації по використанню природного газу споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» по мережах ПАТ «Лубнигаз» у квітні 2016 року зазначені обсяги природного газу обліковуються як спожиті споживачем - Лубенське колективне учбово-виробниче підприємство Полтавського учбово-виробничого об`єднання Українського товариства сліпих - для виробництва теплової енергії для потреб населення. Природний газ споживався вказаним споживачем на підставі договору постачання природного газу № 3313/16-ТЕ-24 від 21.12.2015 (далі - договір постачання), укладеного між відповідачем (споживач за договором) та НАК «Нафтогаз України» (постачальник за договором).

Як зазначено у преамбулі договору постачання, цей договір укладено на підставі Закону України «Про ринок природного газу» та постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)».

Відповідно до п. 1.2 цього договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Отже, Лубенське КУВП Полтавського УВО УТОС є виробником теплової енергії для потреб населення і взаємовідносини сторін за договором постачання природного газу підпадають під дію постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758.

Згідно з пп. 4 п. 3 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 (далі - Положення), на ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» покладено обов`язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення.

Відповідно до п. 15 Положення (в редакції, чинній на 20.03.2016) виробник теплової енергії до 1 квітня 2017 року має право придбати природний газ у НАК "Нафтогаз України" для виробництва теплової енергії для релігійних організацій та/або для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню за умови, що такий виробник, на якого станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", виконав обов`язок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання.

Відповідно до п. 17 Положення про ПСО постачання природного газу виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

АТ "Лубнигаз" зазначає, що в даному випадку НАК "Нафтогаз України" є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (яким є УТОС) за умови відкриття такими виробниками рахунків із спеціальним режимом використання. Відповідно до норм Положення та Кодексу ГТС, чинних на відповідну дату, НАК «Нафтогаз України» зобов`язана була на виконання спеціальних обов`язків подати до 20.03.2016 номінацію на постачання у квітні 2016 року УТОС природного газу для виробництва теплової енергії для потреб населення, і газ, спожитий УТОС без підтверджених номінацій, не є обсягами небалансу газорозподільного підприємства.

Натомість АТ "НАК "Нафтогаз України" у поясненнях (вх. № 13896) зазначено, що між відповідачем та ПАТ "НАК "Нафтогаз України", яке пізніше було перейменовано на АТ "НАК "Нафтогаз України" 21.12.2015 був укладений договір постачання природного газу № 3313/16-ТЕ-24.

Згідно умов п. 2.1 Договору, сторони погодили планові обсяги постачання природного газу у січні-березні 2016 року.

Пунктом 2.1.2 Договору встановлено, що обсяги газу, що планується передати за цим договором можуть змінюватись сторонами протягом місяця поставки.

Згідно п. 3.1 Договору право власності на газ переходить від постачальника до споживача в пунктах приймання-передачі.

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.4 Договору).

Усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін (п. 11.3 Договору).

Відповідно до п. 12 Договору вказаний договір діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 року до 31.03.2016 року.

АТ "НАК "Нафтогаз України" зазначає, що відповідно до умов Договору НАК "Нафтогаз України" поставляв природний газ у січні - березні 2016 року. У подальшому відповідач не звертався з приводу пролонгації договору з 1 квітня 2016 року та не направляв на адресу третьої особи акту приймання-передачі газу, спожитого у квітні 2016 року.

Враховуючи наведене, НАК "Нафтогаз України" не постачав природний газ відповідачу у квітні 2016 року.

Таким чином, АТ "НАК "Нафтогаз України" вважає позовні вимоги АТ "Укртрансгаз" обгрунтованими.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Згідно ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до приписів ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі; у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, інформацією по використанню природного газу споживачами у квітні 2016 року, наданою ПАТ "Лубнигаз" підтверджується факт споживання відповідачем у квітні 2016 року природного газу обсягом 0,202 тис.куб. м.

Відповідач факт споживання та обсяги споживання не заперечує.

АТ "Лубнигаз" підтверджує факт споживання відповідачем у квітні 2016 року природного газу обсягом 0,202 тис. куб. м., проте зазначає, що вказаний природний газ відповідачем спожито на підставі договору постачання природного газу № 3313/16-ТЕ-24, укладеного між відповідачем та ПАТ "НАК "Нафтогаз України". При цьому, враховуючи те, що природний газ постачався відповідачу для виробництва теплової енергії для потреб населення третя особа вважає, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" повинен був до 20.03.2016 подати номінацію на постачання відповідачем природного газу у квітні 2016 року.

Суд вважає ці висновки АТ "Лубнигаз" некоректними, оскільки договір постачання природного газу № 3313/16-ТЕ-24 від 21.12.2015 був укладений на постачання природного газу в період з січня по березень 2016 року. Пролонгація договору не відбулася. Отже, станом на 01.04.2016 у відповідача був відсутній договір на постачання газу. Відповідно до п. 17 Положення про ПСО постачання природного газу виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору.

Відсутність договору є необхідною умовою для застосування ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Таким чином, суд погоджується із твердженням позивача щодо того, що відповідачем у квітні 2016 року було здійснено відбір природного газу обсягом 0,202 тис. куб. м. з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС.

Доказів повернення позивачу в натурі безпідставно набутого природного газу в обсязі 0,202 тис. куб. метрів, чи сплати вартості безпідставно набутого природного газу в обсязі 0,202 тис. куб. метрів, що становить суму у розмірі 1349,87 грн., відповідачем суду не надано.

Предметом судового розгляду в цій справі є альтернативні вимоги позивача до відповідача про зобов"язання повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 0,202 тис. куб. м. та стягнення з відповідача вартості безпідставно набутого майна у сумі 1349,87 грн., що не передбачено діючим національним законодавством. Заявлення альтернативних вимог не відповідає засобам захисту порушеного права встановленим статей 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України. Так само резолютивна частина рішення не повинна викладатись альтернативно. Задоволення позову в повному обсязі призведе до подвійного стягнення боргу, що є неприпустимим.

Доказів, які б свідчили про те, що природний газ в обсязі 0,202 тис. куб. м знаходиться наразі у відповідача, позивачем суду не надано, навпаки, до матеріалів справи надана довідка від 17.12.19 про те, що на даний час в газосховищах позивача відсутній природній газ відповідача.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для частково задоволення позовних вимог Акціонерного товариства „Укртрансгаз". Отже, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно, а саме природний газ в обсязі 0,202 тис. куб. метрів.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово-виробничого об`єднання Українського товариства сліпих (вул. Радянська, буд. 164, м. Лубни, Полтавська обл., 37500; ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021; ) 1349 грн. 87 коп. вартості безпідставно набутого майна, 960 грн. 50 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 24.12.2019.

Суддя О.С. Семчук