ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" грудня 2019 р. Справа № 911/3211/19

Суддя Шевчук Н.Г. розглянувши матеріали позовної заяви

Прокурора Київської області (01601, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2) в інтересах держави в особі:

Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, 03151, місто Київ, Солом`янський район, вулиця Народного Ополчення, будинок 3

до 1. Обухівської районної державної адміністрації, 08700, Київська область, місто Обухів, вулиця Малишка, будинок 10

2. Приватного акціонерного товариства "Таурус груп", 01042, місто Київ, Печерський район, бульвар Марії Приймаченко, будинок 6, офіс 89

про визнання недійсним в частині розпорядження Обухівської районної державної адміністрації та витребування з незаконного володіння земельні ділянки

встановив:

Прокурор Київської області звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Обухівської районної державної адміністрації та Приватного акціонерного товариства "Таурус груп", в якому просить:

- визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 14.08.2007 № 982 в частині надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9574 га для ведення особистого селянського господарства на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області;

- витребувати на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з незаконного володіння Приватного акціонерного товариства "Таурус груп" земельні ділянки: площею 1,1131 га з кадастровим номером :02:002:0095 та площею 0,8443 га з кадастровим номером :02:002:0094, загальною вартістю 51 931,78 грн, які розташовані на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне розпорядження Обухівської районної державної адміністрації 14.08.2007 № 982 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність ряду громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Нещерівської сільської ради Обухівського району, в тому числі ОСОБА_1 площею 1,9574 га, за рахунок земель державної власності прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки дані земельні ділянки перебували у постійному користуванні ПАТ "Обухівське", яке є правонаступником відкритого акціонерного товариства "Обухівське", що засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05.05.2006 №14-25-7/1 шляхом перетворення державного підприємства радгоспу-комбінату "Обухівський" у відкрите акціонерне товариство "Обухівське" відповідно до законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про господарські товариства", згідно державного акту на право постійного користування землею від 13.02.1996 № 003263, виданого державному підприємству радгосп-комбінат "Обухівське".

Дослідивши позовну заяву на предмет її відповідності нормам Господарського процесуального кодексу України, які регулюють порядок дотримання заявником вимог щодо суб`єктного складу учасників справи, суд дійшов висновку, що позовна заява в частині визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 14.08.2007 № 982 в частині надання у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9574 га для ведення особистого селянського господарства на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства з огляду на наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За статтею 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів та інші справи у спорах між суб`єктами господарювання у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, під час визначення юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі, суб`єктного складу правовідносин.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

За частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями 118, 122 Земельного кодексу України.

Таким чином, розпорядження органу державної влади у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання такого акта незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатом його реалізації у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання незаконним розпорядження можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання розпорядження незаконними є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом прокурор, зокрема, заявив вимогу про визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 14.08.2007 № 982 в частині надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9574 га для ведення особистого селянського господарства на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, відповідачем по якій визначив Обухівську районну державну адміністрацію.

Суд, ґрунтуючись на правових висновках Великої Палати Верховного Суду, вважає, що вимога про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи, тому дана вимога має розглядатися судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №361/3009/16-ц, 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 485/1472/17, від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц, від 15 травня 2019 року у справі №469/1346/18, від 26 червня 2019 року у справі № 911/2258/18.

При цьому суд зазначає, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 визначено, що власник з дотриманням вимог статей 387 та 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Отже, оскільки вимога про визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 14.08.2007 № 982 в частині надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9574 га для ведення особистого селянського господарства на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області не є ефективним способом захисту прав позивача у цій справі, то така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, яка заявлена другою вимогою у даному позові.

Тому такі вимоги не повинні розглядатися в межах одного провадження. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначеного рішення райдержадміністрації, без заявлення вимоги про визнання його недійсним, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване.

З огляду на викладене, вимога позовної заяви про витребування на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з незаконного володіння Приватного акціонерного товариства "Таурус груп" земельних ділянок: площею 1,1131 га з кадастровим номером :02:002:0095 та площею 0,8443 га з кадастровим номером :02:002:0094, загальною вартістю 51 931,78 грн, які розташовані на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, підвідомча господарському суду, є самостійною вимогою, а не похідною від вимоги про визнання наведеного розпорядження відповідача 1 недійсним, і з метою ефективного захисту прав позивача може розглядатися окремо.

В такому випадку суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження в частині позовної вимоги щодо визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 14.08.2007 № 982 в частині надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9574 га для ведення особистого селянського господарства на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, яка заявлена до Обухівської районної державної адміністрації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу (частина третя).

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті провадження у справі в частині позовної вимоги до Обухівської районної державної адміністрації щодо визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 14.08.2007 № 982 в частині надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9574 га для ведення особистого селянського господарства на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, у зв`язку з тим, що спори щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в частині вимоги про визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 14.08.2007 № 982 в частині надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9574 га для ведення особистого селянського господарства на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області до Обухівської районної державної адміністрації, заявленої до Обухівської районної державної адміністрації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 27.12.2019