РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/664/19

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання Солончева О.П.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №927/664/19

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Адрон»

бульвар Лесі Українки, 15, к. 27, м. Київ, 01133

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ»

вул. Шевченка, 144, м. Чернігів, 14020

про припинення порушення прав інтелектуальної власності

За участю представників учасників справи:

від позивача: Аніщенко О.Г. довіреність № б/н від 19.07.2018 адвокат

від відповідача: Павленко А.В. довіреність № 520 від 19.08.2019 адвокат

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської від 13.08.2019, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Адрон» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» використання у будь-якій спосіб корисної моделі «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна» за патентом № 87139 та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «АДРОН» технічну документацію на продукцію Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В, у складі: технічне завдання на ЕВП «Адрос» АШ-01В, технічні умови на ЕВП «Адрос» АШ-01В, креслення деталей ЕВП «Адрос» АШ-01В, складальні креслення ЕВП «Адрос» АШ-01В, креслення загального виду ЕВП «Адрос» АШ-01В, пакувальні креслення ЕВП «Адрос» АШ-01В, схеми електричні ЕВП «Адрос» АШ-01В, регламент технічної експлуатації ЕВП «Адрос» АШ-01В, регламент технічного обслуговування ЕВП «Адрос» АІИ-01В, еталонний паспорт на ЕВП «Адрос» АШ-01В.

23.08.2019 позивачем через відділ документального забезпечення суду (канцелярія) подано заяву про забезпечення позову. В поданій заяві позивач просив: 1) заборонити ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» здійснювати виробництво і передачу іншим особам (юридичним і фізичним) продукції Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В та 2) заборонити іншим особам (юридичним і фізичним) приймати у ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» продукцію Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.08.2019 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничої фірми «Адрон» у задоволенні заяви про забезпечення позову від 22.08.2019 у повному обсязі з підстав викладених в ухвалі. У підготовче судове засідання 04.09.2019 прибули уповноважені представники позивача та відповідача.

04.09.2019 позивачем подано клопотання про відкладення підготовчого засідання та надання додаткового строку для подання відповіді на відзив до 06.09.2019.

У підготовчому засіданні 04.09.2019, керуючись ст.119 Господарського процесуального кодексу України суд постановив задовольнити клопотання позивача від 04.09.2019 та продовжити йому строк для подачі відповіді на відзив до 06.09.2019, відповідь на відзив направити суду та відповідачу у вказаний строк, докази такого направлення надати суду. Крім того, в підготовчому засіданні 04.09.2019 відповідно до ст.183 Господарського процесуального кодексу України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого провадження у справі №927/664/19 на 18.09.2019, про що представники сторін повідомлені під розписки. У судове засідання 18.09.2019 прибули уповноважені представники сторін.

18.09.2019 від позивача надійшло клопотання від 04.09.2019 про приєднання документів до матеріалів справи, а саме копії договору №1-12/18 від 12.12.2018 про надання правової допомоги, яке задоволено судом.

18.09.2019 від позивача надійшло клопотання від 18.09.2019 про зобов`язання відповідача подати докази, посилаючись на ч.2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України. В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначає, що ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» не подало жодного документу на підтвердження доводів про вчинення ним дій щодо виконання договірних зобов`язань за ліцензійним договором №1Л-16 від 18.08.2016.

У підготовчому засіданні представник відповідача заперечив проти клопотання позивача від 18.09.2019 про зобов`язання подання доказів, з огляду на те, що документи, які просить зобов`язати надати позивач ніяким чином не стосуються предмета позовних вимог.

У підготовчому засіданні 18.09.2019 суд відклав розгляд клопотання позивача про зобов`язання подання доказів.

У підготовчому засіданні 18.09.2019, відповідно до ст.183 Господарського процесуального кодексу України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого провадження у справі №927/664/19 на 02.10.2019.

24.09.2019 від відповідача надійшли заперечення від 24.09.2019 проти клопотання позивача. У поданих запереченнях відповідач проти заявленого позивачем клопотання заперечує та зазначає, що в позовних вимогах позивач не ставив питання щодо одностороннього розірвання ліцензійного договору № 1Л-16 від 18.08.2016 укладеного з ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» оскільки вважає, що мало право його розірвати і скористалося даним правом. Питання розторгнення ліцензійного договору № 1Л-16 від 18.08.2016 року не є предметом даного позову. Докази щодо господарських взаємовідносин ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» з іншими суб`єктами господарювання не є належними, достовірними та достатніми доказами в розумінні ст. 76,78,79 ГПК України щодо предмету даного позову, а саме - заборони ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» використання у будь-який спосіб корисної моделі «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна» за патентом № 87139 та повернення технічної документації. Окрім того, відповідач стверджує, що ні в позовній заяві від 06.08.2019, ні у відповіді на відзив від 06.09.2019 ТОВ «НВФ «АДРОН» докази не надав, не заявив про бажання надати доказ, причини з яких доказ не подано, не заявив про неможливість подати докази самостійно, не обґрунтував необхідність в поданні доказів, клопотання подане позивачем з пропуском всіх можливих строків, не зазначено поважності пропуску строку подання клопотання, в клопотанні позивач не вказав обставини, які може підтвердити даний доказ, заходи, які здійснив для отримання даного доказу, причини неможливості отримати даний доказ. Суд долучив подані заперечення до матеріалів справи.

У підготовче засідання 02.10.2019 прибули уповноважені представники сторін.

Представник позивача, посилаючись на ст.177 Господарського процесуального кодексу України, подав клопотання від 02.10.2019 про продовження строку розгляду справи та оголошення перерви у зв`язку з можливим укладенням мирової угоди.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02.10.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 14.11.2019 та відкладено підготовче засідання на 23.10.2019. У судове засідання 23.10.2019 прибули уповноважені представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 23.10.2019 суд, розглянувши клопотання позивача про зобов`язання подання доказів, з`ясувавши позицію позивача та відповідача стосовно поданого клопотання, враховуючи надані сторонами пояснення, дійшов висновку відхилити клопотання позивача, з огляду на те, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача подати витребувані докази, враховуючи умови ч.2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позивач просить витребувати документи стосовно фактів, проти яких відповідач не заперечує, та зважаючи, що стосовно інших документів вказує на їх відсутність у відповідача, крім того суд зазначає, приписами Господарського процесуального кодексу України не передбачено подання позивачем клопотань про витребування доказів в порядку ч.2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, подання таких клопотань сторонами регулюється ст.81 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовчому засіданні 23.10.2019 відповідно до ст.183 Господарського процесуального кодексу України суд, не виходячи до нарадчої кімнати постановив ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання у справі №927/664/19 на 06.11.2019, з метою надання часу сторонам для можливості вирішення спору мирним шляхом, остаточно з`ясувати позицію щодо врегулювання спору.

У підготовче засідання 06.11.2019 прибули уповноважені представники позивача та відповідача, повідомили про недосягнення домовленості про врегулювання спору мирним шляхом.

У підготовчому засіданні 06.11.2019 суд відповідно до ст.183 Господарського процесуального кодексу України, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні у справі №927/664/19 до 11.11.2019 оскільки не можливо в даному судовому засіданні вирішити всі питання визначені ст.182 Господарського процесуального кодексу України, про що представники учасників справи повідомлені під розписки.

До початку судового засідання 11.11.2019 від позивача надійшло клопотання від 11.11.2019 про приєднання документів до матеріалів справи.

Представник відповідача в підготовчому засіданні 11.11.2019 заперечив проти залучення документа до матеріалів справи, оскільки позивачем не дотримані вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо порядку подання доказів, позивачем не обґрунтовано неможливість їх подання у строк та поважності причин пропуску строку, тому вважає зазначене клопотання не підлягає задоволенню.

У підготовчому засіданні 11.11.2019, суд клопотання позивача про приєднання документів до матеріалів справи з доданим документом залучив та зазначив, що клопотання позивачем подано з пропуском строку, визначеного ст.80 Господарського процесуального кодексу України. Суд зазначає, що від позивача не надходило заяви про продовження строку на подання доказів. 11.11.2019 до початку судового засідання від позивача надійшла заява про зміну предмету позову з доказами її направлення відповідачу. У поданій заяві позивач вважає за необхідне деталізувати перелік технічної документації, яка має бути повернута від ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ», згідно опису дублікатів конструкторської документації на виріб «Адрос» АШ-01В до приймально-передавального акту від 16.11.2017 складеного ТОВ «НВФ «Адрон» та ТОВ «ІНСПЕЦПРМ», у зв`язку з чим просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» використання у будь-якій спосіб корисної моделі «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна» за патентом №87139 та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «АДРОН» технічну документацію на продукцію Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В, а саме дублікати конструкторської документації на 438 арк. у складі (мовою документа):

№ п/пПозначення документуНайменування документуКількість аркушів в документі
1234
1.ТУ У 25.1-4:2016Технические условия56
2.ЄААЖ.451266.500Комплект ЭВУ «Адрос» АШ-01В8
3.ЄААЖ.451266.500 ГЧГабаритний чертеж1
4.ЄААЖ.451266.500 МЧМонтажний чертеж3
5.ЄААЖ.451266.500 РЭРуководство по эксплуатации48
6.ЄААЖ.451266.500 РОРегламент технического обслуживания8
7.ЄААЖ.451266.500 ПСПаспорт4

8.ЄААЖ.451266.500-01 ПСПаспорт4
9.ЄААЖ.451266.500-02 ПСПаспорт4
10.ЄААЖ.451266.500 ВПВедомость покупных изделий15
11.ЄААЖ.451266.500-01 ВПВедомость покупных изделий14
12.ЄААЖ.451266.500-02 ВПВедомость покупных изделий19
13.ЄААЖ.451266.500 ВСВедомость спецификаций6
14.ЄААЖ.451266.500-01 ВСВедомость спецификаций6
15.ЄААЖ.451266.500-02 ВСВедомость спецификаций6
16.ЄААЖ.451266.500 СССводная спецификация25
17.ЄААЖ.451266.500-01 СССводная спецификация26
18.ЄААЖ.451266.500-02 СССводная спецификация26
19.ЄААЖ.В08.52.000 33Схема электрическая принципиальная2
20.ЄААЖ.В08.52.000 34Схема электрическая соединений1
21.ЄААЖ.В08.52.000-01Схема размещения1
22.ЄААЖ.В08.52.000-02Схема трассовая1
23.ЄААЖ.В08.52.000-03Схема размещения жгутов1
24.ЄААЖ.088.52.000 33Схема электрическая принципиальная1
25.ЄААЖ.088.52.000 34Схема электрическая соединений1
26.ЄААЖ.088.52.000-01Схема трассовая1
27.ЄААЖ.088.52.000-02Схема размещения1
28.ЄААЖ.088.52.000-03Схема размещения жгутов1
29.ЄААЖ.24Х.52.000 33Схема электрическая принципиальная1
30.ЄААЖ.24Х.52.000 34Схема электрическая соединений1
31.ЄААЖ.24Х.52.000-01Схема трассовая1
32.ЄААЖ.24Х.52.000-02Схема размещения1
33.ЄААЖ.24Х.52.000-03Схема размещения жгутов1
34.ЄААЖ.301561.700Кронштейн тяги1
35.ЄААЖ.304273.700Стопор1
36.Є ААЖ.301561.702Кронштейн1
37.ЄААЖ.301568.703Петля1
38.ЄААЖ.304265.701Проход1
39.ЄААЖ.451253.700Патрубок выхлопной2
40.Є ААЖ.З04261.701Ограничитель1
41.ЄААЖ.305412.700Накладка1
42.ЄААЖ.305412.701Накладка1
43.ЄААЖ.451266.510Контур тепловой левый2
44.ЄААЖ.451266.530Контур тепловой правый2
45.ЄААЖ.301533.700Тяга1
46.ЄААЖ.301568.700Каркас усиления капота левый2
47.ЄААЖ.301568.702Кронштейн опоры2
48.ЄААЖ.301568.730Каркас усиления капота правий2
49.ЄААЖ.301568.732Кронштейн опоры1
50.ЄААЖ.305174.700Контур поворотный левый3
51.ЄААЖ.305174.730Контур поворотний правий3
52.ЄААЖ.753185.700Головка шарнирная1
53.ЄААЖ.301166.700Дефлектор 13
54.ЄААЖ.301166.730Дефлектор 13
55.ЄААЖ.304134.700Направляющая1
56.Є ААЖ. 304151.701Крыло 11

57.ЄААЖ.304151.704Крыло 41
58.ЄААЖ. 301621.700Стопор1
59.ЄААЖ.303742.700Вал1
60.ЄААЖ.304265.700Фиксатор1
61.ЄААЖ.305174.702Звено 22
62.ЄААЖ.301568.701Кронштейн пружины1
63.ЄААЖ.304149.700Вилка1
64.ЄААЖ.304151.702Крыло 21
65.ЄААЖ.304151.705Крыло 51
66.ЄААЖ.305174.703Звено 32
67.ЄААЖ.304151.703Крыло 31
68.ЄААЖ.304151.706Крыло 61
69.ЄААЖ.305174.704Звено 42
70.ЄААЖ.305174.734Звено 42
71.ЄААЖ304119.700Вилка1
72.ЄААЖ.321234.000Ящик укладочно-транспортировочный12
73.ЄААЖ.З01621.006Штырь1
74.ЄААЖ.301621.007Штырь1
75.ЄААЖ.302635.000Угольник1
76.ЄААЖ.321242.023Крышка1
77.ЄААЖ.321249.005Замок1
78.ЄААЖ.321247.003Щит1
79.ЄААЖ.З21247.004Щит1
80.ЄААЖ.321247.005Щит1
81.ЄААЖ.321242.024Крышка1
82.ЄААЖ.321249.006Петля1
83.ЄААЖ.321249.021Опора в сборе1
84.ЄААЖ.321249.024Диск со штырем1
85.ЄААЖ.321249.023Диск с прокладкой1
86.ЄААЖ.301621.007Штырь1
87.ЄААЖ.322453.700Чехол тканевый1
88.ЄААЖ.В08.52.000Установка пультов ЗВУ2
89.ЄААЖ.468333.500Пульт управлення5
90.ЄААЖ.301172.501Короб1
91.ЄААЖ.305514.501Панель1
92.ЄААЖ.468324.501Платы1
93.ЄААЖ.468324.001Плата управлення1
94.ЄААЖ.В08.52.01Жгут№12
95.ЄААЖ.В08.52.02Жгут№22
96.ЄААЖ.В08.52.03Жгут №32
97.ЄААЖ.В08.52.04Жгут №42
98.ЄААЖ.305412.720Накладка1
99.ЄААЖ.305412.721Накладка1
100.ЄААЖ.451266.520Контур тепловой левый2
101.ЄААЖ.451266.540Контур тепловой правый2
102.ЄААЖ.ЗО 1568.720Каркас усиления капота левый2
103.ЄААЖ.ЗО 1568.740Каркас усиления капота правий2
104.ЄААЖ.088.52.000Установка пультов ЭВУ2

105.ЄААЖ.088.52.01Жгут №12
106.ЄААЖ.088.52.02Жгут №22
107.ЄААЖ.088.52.03Жгут№32
109.ЄААЖ.088.52.04Жгут №42
110.ЄААЖ.304261.751Ограничитель1
111.ЄААЖ.451266.550Контур тепловой левый2
112.ЄААЖ.451266.560Контур тепловой правый2
113.ЄААЖ.301533.750Тяга1
114.ЄААЖ.301568.750Каркас усиления капота левый2
115.ЄААЖ.ЗО 1568.752Кронштейн опоры1
116.ЄААЖ.ЗО 1568.760Каркас усиления капота правий2
117.ЄААЖ.24Х.52.000Установка пультов ЗВУ, КУБ2
118.Є ААЖ.24Х.52.01Жгут№12
119.ЄААЖ.24Х.52.02Жгут №22
120.ЄААЖ.24Х.52.03Жгут №32
121.ЄААЖ.24Х.52.04Жгут №42

Приймаючи до уваги процесуальне право позивача на зміну предмету позову, у відповідності до приписів ст.46 Господарського процесуального кодексу України суд прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову оскільки право на її подання передбачено ст.46 Господарського процесуального кодексу України, фактично предмет позову не змінюється, а відбувається його конкретизація, справа розглядається з її урахуванням.

У підготовчому засіданні 11.11.2019 у зв`язку з необхідністю з`ясування позиції відповідача стосовно заяви позивача про зміну предмета позову, суд не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст.183 Господарського процесуального кодексу України, за клопотанням представника відповідача постановив ухвалу про оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні до 13.11.2019, про що представники учасників справи повідомлені під розписки.

У підготовче засідання 13.11.2019 прибули уповноважені представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 13.11.2019 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст.182, 185 Господарського процесуального кодексу України, постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі №927/664/19 та призначення її до судового розгляду по суті на 14.11.2019.

У судове засідання з розгляду справи по суті 14.11.2019 прибули уповноважені представники позивача та відповідача, розпочато розгляд справи по суті.

19.11.2019 відповідачем подано заяву щодо стягнення судових витрат, відповідно до ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. У поданій заяві відповідач просить в разі відмови в задоволенні позову, частковому задоволенні позову, закриття провадження по справі, стягнути з ТОВ «НВФ «АДРОН» на користь ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» судові витрати по справі витрати на правничу допомогу адвоката Павленко А.В. в сумі 100000,00 грн. Крім того, відповідач зазначає, що докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, будуть надані після проголошення рішення по справі, в строк встановлений судом. Вказана заява відповідача прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 14.11.2019, 20.11.2019 та 05.12.2019 відповідно до ст.216 Господарського процесуального кодексу України були оголошені перерви, про що судом постановлені протокольні ухвали, представники позивача та відповідача повідомлені під розписки.

У судове засідання 11.12.2019 прибули уповноважені представники позивача та відповідача.

Виклад позицій учасників судового процесу

Стислий виклад позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що укладений між сторонами ліцензійний договір № 1Л-16 від 18.08.2016 року розірваний позивачем в односторонньому порядку з 01 січня 2019 року, у зв`язку з чим відповідач не має право на використання патенту № 87139 на винахід «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна» і, відповідно, не має право на виробництво продукції за ліцензією - Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В, та продаж такої продукції. У період з 01.01.2019, тобто після розірвання ліцензійного договору № 1Л-16 від 18.08.2016 року, відповідач продовжує виготовляти і продавати ЕВП «Адрос» АШ-01В, чим порушує право інтелектуальної власності позивача. Покупцями продукції у ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» у 2019 році є ПАТ «МОТОР СІЧ» та Міністерство оборони України в особі Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України.

У поданій відповіді на відзив позивач зазначає, що ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» укладало договори про реалізацію ЕВП «Адрос» АШ-01В і визначало продажну ціну продукції на власний розсуд і без узгодження з ТОВ «НВФ «АДРОН». Ця обставина також не виправдовується і посиланням на порядок формування ціни продукції оборонного призначення і не знімає відповідальності з відповідача за формування продажної ціни продукції за ліцензією без узгодження з позивачем, оскільки між позивачем і відповідачем існували договірні зобов`язання. Позивач стверджує, що ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» не надає жодного документу про відсутність порушень умов ліцензійного договору або усунення допущених порушень, які б були підтвердженням протиправності дій позивача і незаконності одностороннього розірвання такого договору. Таким чином, позивач вважає, що оскільки розірвання договору в односторонньому порядку передбачене Ліцензійним договором № 1Л-16 від 18.08.2016 року (п.п 14.3, 14.4 договору), позивач на законних підставах здійснив його розірвання з причин порушення договірних зобов`язань відповідачем. Крім того, позивач стверджує, що передання технічної документації і її перелік засвідчується підписаними сторонами актами.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач проти позову заперечує, у поданому відзиві від 28.08.2019 на позовну заяву зазначає, що предметом договору є специфічне обладнання - ЕВП «Адрос» АШ-01В, основним призначенням якого є зменшення інфрачервоного випромінювання газотурбінних двигунів вертольотів для виявлення цілі ракетами, які мають інфрачервоні головки самонаведення. Виріб ЕВП «Адрос`АШ-01В є виключно виробом військового призначення, який визначений в Державному оборонному замовлені та наказом Міністра оборони України № 39 від 23.01.2017 прийнятий на постачання Збройних Сил України. Відповідно до змісту п.7.2. Ліцензійного договору платежі ліцензіатом на користь ліцензіара здійснюються після фактичного надходження на рахунок ліцензіата не менш 95 % грошових коштів від вартості поставленої за кожним контрактом продукції. Відповідач стверджує, що поставлені для потреб оборони ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» вироби ЕВП «Адрос» АШ-01В мають конструктивні недоліки, які перешкоджають їх використанню, потребують витрат на усунення, що обумовлює затримку остаточного розрахунку замовника перед ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ». Відповідач вказує, що не отримав 95% грошових коштів від вартості поставленої за кожним контрактом продукції. ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» вважає, що не порушувало умови Ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 і у ТОВ «НВФ «АДРОН» відсутні формальні правові підстави в розірванні Ліцензійного договору в односторонньому порядку. Відповідач вказує, що останні вироби була виготовлені і поставлені замовнику в 2018 році, в 2019 році поставка виробів ЕВП «Адрос`АШ-01В для потреб оборони була тимчасово зупинена у зв`язку з збільшеною кількість виходу із ладу даних пристроїв та рекламацій військових частин. Так, із поставлених в 2018 році 16-ти комплектів ЕВП «Адрос`АПІ-01В, в перші півроку надійшло 13-ть рекламацій з військових частин, які обумовлені виходом з ладу виробів у зв`язку з конструктивними недоліками. Крім того, відповідач стверджує, що ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» не отримувало від ТОВ «НВФ «АДРОН» технічної документації, яка зазначена в Додатку № 2 до Ліцензійного договору М1Л-16 від 18.08.2016 року.

У поданих 16.09.2019 запереченнях від 13.09.2019 на відповідь на відзив відповідач зазначає, що позивач не спростував доводів відповідача, навів свої міркування та аргументи з частини питань, разом з тим відповідач вважає, що позивач взагалі не виклав свої пояснення, міркування та аргументи з основних питань невизнання позову викладених у відзиві.

Крім того, 12.11.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (про зміну предмету позову), в якому останній, зокрема, зазначає, що ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» не отримувало від ТОВ «НВФ «АДРОН» в паперовому вигляді зазначену в позові документацію на 438 аркушах. Відповідач стверджує, що він дійсно частково отримав від позивача документацію в електронному вигляді відповідно до акту приймання-передачі робочої конструкторської документації від 16.11.2017, але всі документи згідно опису ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» не приймало. ТОВ «НВФ «АДРОН» не передавало ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» технічної документації. Відповідач вказує, що в даному випадку ТОВ «НВФ «АДРОН» порушило вимоги п. 2.2., 3.2., 5.4, додатку №2 до Ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 в частині передачі технічної документації та гарантій їх якості.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі, фактичні обставини справи.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Адрон» з 24.01.2014 належить право інтелектуальної власності на корисну модель «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна», що засвідчено патентом №87139.

На підставі даного патенту виготовляється продукція (виріб): Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В.

18.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Адрон» (ліцензіар, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» (ліцензіат, відповідача) був укладений ліцензійний договір № 1Л-16 (далі - договір), відповідно до умов якого ліцензіар надає ліцензіатові на термін дії цього договору та за винагороду, що сплачується ліцензіатом, виключну ліцензію на використання патенту №87139 (пріоритет від 27.01.2014) «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна» на території. При цьому Ліцензіатові надається право: -на виробництво ЕВП «Адрос» АШ-01В, створених на базі патенту, вказаного в п. 1.1 договору (зокрема, з використанням при необхідності спеціального обладнання, комплектуючих вузлів, деталей та сировини, що застосовуються Ліцензіаром); - продаж ЕВП «Адрос» АШ-01В, як на території, так і за її межами (п. 2.1. договору).

Пунктами 1.1., 1.2. договору сторони погодили, що патентом є патент України № 87139 (пріоритет від 27.01.2014) «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна», отриманий ТОВ НВФ «Адрон» та зазначений у додатку № 1 до цього договору. «Продукція за ліцензією» - вироби, що будуть виготовлені на основі застосування ліцензії та ЕВП «Адрос» АШ-01В, їх модифікації та інші вироби, створені на базі патенту, вказаного в п. 1.1 договору.

Згідно з п. 2.2. договору ліцензіар передає ліцензіату технічну документацію, надає технічну допомогу та при необхідності передає зразки ЕВП, їх вузли і матеріали, а також постачає спеціальне обладнання (при необхідності), як це передбачено в розділах 3 і 6 цього договору.

Відповідно до п. 2.3 договору ліцензіат одержує право надавати третім особам - резидентам території субліцензії, аналогічні цьому договору. Ліцензіат зобов`язаний до підписання субліцензійного договору погодити його основні умови з ліцензіаром. Після підписанні субліцензійного договору ліцензіат зобов`язаний протягом 5 (п`яти) днів надати один екземпляр договору ліцензіару. Ліцензіат несе відповідальність за субліцензійними договорами перед ліцензіаром.

За п. 2.4. договору ліцензіар не заперечує проти здійснення ліцензіатом виробничої кооперації з організаціями країни ліцензіата для виробництва продукції за ліцензією та спеціальної продукції. При цьому ліцензіат несе відповідальність за виконання всіх договірних зобов`язань.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що вся технічна документація й інші матеріали, включаючи: схеми, креслення, інструкції зі зборки, експлуатації і т.п., необхідні для виробництва продукції за ліцензією (перераховані в додатку № 2), передаються ліцензіаром ліцензіату в м. Києві українською або російською мовою в одному екземплярі протягом 1 (одного) місяця від дати вступу у дію цього договору з оформленням акта прийому-передачі. Технічна документація і матеріали виготовляються ліцензіаром за узгодженням з ліцензіатом відповідно до технічних норм і стандартів, прийнятих у відповідній галузі промисловості України. Дозволяється передача креслень, схем, інструкцій в електронному вигляді на магнітних або оптичних носіях, придатних для читання та друку комп`ютерними засобами. За попередньою домовленістю між сторонами технічна документація може бути пристосована до умов ліцензіата.

Згідно з п. 3.2 договору технічна документація повинна містити розшифровку умовних позначок, галузевих і заводських норм, на якій робляться посилання в даній технічній документації. Про передачу технічної документації й інших матеріалів складається приймально-здавальний акт за підписами уповноважених представників обох сторін. Технічна документація передається тільки уповноваженому представнику ліцензіата і не підлягає пересиланню поштою чи іншим способом. Датою передачі технічної документації буде дата підписання приймально-здавального акта.

Пунктом 3.5. договору сторони погодили, що по завершенню дії договору вся документація, у тому числі й отримана в результаті розмноження, передається ліцензіатом по акті приймання-передачі ліцензіарові.

У відповідності до п. 7.1. договору поточні відрахування (роялті), що сплачуються ліцензіатом Ліцензіарові визначені шляхом переговорів. Розмір таких відрахувань складає 30 (тридцята) відсотків від продажної ціни продукції за ліцензією (без урахування ПДВ і комісійної винагороди та витрат комісіонера-спецекспортера), 30 (тридцять) відсотків від продажної ціни спеціальної продукції та спеціального обладнання, виготовлених Ліцензіатом (без урахування ПДВ і комісійної винагороди та витрат комісіонера-спецекспортера) і 50 (п`ятдесят відсотків від продажної ціни субліцензії або ціни договору (контракту) на продаж технології (без урахування ПДВ і комісійної винагороди та витрат комісіонера-спецекспортера). У випадку реалізації продукції за ліцензією або спеціальної продукції та спеціального обладнання за іноземну валюту такі відрахування сплачуються за курсом продажу отриманої Ліцензіатом валюти на Українській міжбанківській валютній біржі.

Згідно з п. 7.2. договору платежі, передбачені п. 7.1, здійснюються ліцензіатом на користь ліцензіара протягом 10 (десяти) банківських днів після завершення експортно-імпортної операції за кожним договором поставки або контрактом на реалізацію ліцензіатом продукції за ліцензією, спеціальної продукції та спеціального обладнання, субліцензії або технології. Датою реалізації визначається дата складання вантажної митної декларації або надходження на рахунок ліцензіата не менше 95% грошових коштів від вартості продукції за кожним укладеним з ліцензіатом контрактом (договором) або договором поставки. У разі несвоєчасного здійснення платежів, передбачених п. 7.1 ліцензіат сплачує ліцензіарові пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожну добу затримки, але не більшу, ніж 20% від суми заборгованості.

Після завершення терміну дії цього договору, його розірвання, або втрати чинності, його положення будуть діяти до остаточного врегулювання фінансових зобов`язань, що виникли в період дії даного договору (п. 7.4 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору ліцензіат протягом п`ятдесяти календарних днів від дати реалізації ліцензіатом продукції за ліцензією або спеціальної продукції та спеціального обладнання, субліцензії або технології надає ліцензіарові звіт про реалізовану продукцію за ліцензією або спеціальну продукцію та спеціальне обладнання, субліцензію або технологію у двох примірниках за формою наведеною у додатку №4 (якщо продукцію за ліцензією або спеціальну продукцію та спеціальне обладнання було реалізовано за іноземну валюту) або у додатку №5 (якщо продукцію за ліцензією або спеціальну продукцію та спеціальне обладнання, субліцензію або технологію було реалізовано за національну валюту) до цього договору. Ліцензіар повинен протягом десята робочих днів з моменту отримання повернути ліцензіатові один примірник звіту ліцензіата, підписаний генеральним директором, або його заступником та завірений печаткою, або обґрунтовану відмову від його підписання.

Ліцензіар або його представник має право робити перевірку даних, що відносяться до обсягу виробництва і реалізації продукції за ліцензією і спеціальної продукції та спеціального обладнання, субліцензії або технології на підприємстві ліцензіата і його субліцензіатів, за зведеними бухгалтерськими даними та первинними бухгалтерськими документами. Ліцензіат зобов`язаний забезпечити можливість такої перевірки (п. 9.2 договору).

Відповідно до 14.1. договору цей договір укладено терміном на 10 (десять) років і набирає сили з дати його підписання та реєстрації відповідними компетентними органами країни ліцензіара і ліцензіата, якщо це необхідно, але не пізніше 4 (чотирьох) місяців від дати підписання.

Пунктом 14.3 договору сторони погодили, що якщо ліцензіат порушить пункти, викладені у розділах 2, 7, 9, 10, 12, пунктах 15.3, 15.7 цього договору, та протягом 15 діб після письмового попередження ліцензіара не усуне їх, то ліцензіарові надається право розірвати цей договір шліхом відправлення письмового повідомлення ліцензіату і зажадати відшкодування заподіяних йому прямих збитків.

Якщо цей договір втратить силу після закінчення терміну його дії чи до закінчення терміну його дії внаслідок порушення цього договору ліцензіатом, то ліцензіат позбавляється права виробництва та продажу продукції за ліцензією, а також використовувати патент та «know-how» у будь-якій іншій формі, і зобов`язаний повернути ліцензіарові всю технічну документацію.

Відповідно до п. 15.3 коригування розмірів поточних відрахувань (роялті) здійснюється за погодженням на це ліцензіара і ліцензіата та оформлюється окремим рішенням, або додатковою угодою до цього договору з посиланням на цей пункт ліцензійного договору.

Згідно з п. 15.7 договору, величина продажної ціни (з урахуванням коефіцієнту К) за формулою, вказаною у п. 1.5 визначаються спільно ліцензіатом і ліцензіаром для кожного договору (контракту) на поставку продукції за ліцензією, спеціальної продукції, субліцензії або технології та фіксуються у вищезгаданому договорі (контракті) або комісійному договорі. Погодження ціни здійснюється шляхом переговорів або обміну листами.

Так, п. 1.5 договору визначено, що «Продажна ціна» - метод визначення ціни за одиницю продукції за ліцензією, на базі якого встановлюється розмір 30% роялті:

Цс=(Сп+(СпхР)/100)хК, де Цс - продажна ціна одного комплекту ЕВП або одиниці спеціальної продукції/обладнання; Сп - вартість виробництва одного комплекту ЕВП або одиниці спеціальної продукції/обладнання; Р - рентабельність виробництва одного комплекту ЕВП або одиниці спеціальної продукції/обладнання у відсотках (%); К - коефіцієнт обліку середньої ціни на аналогічні вироби на світовому ринку, враховуючи комісійну винагороду посередницьким організаціям. Величина коефіцієнта К визначається спільно ліцензіаром і ліцензіатом для кожного конкретного контракту.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами підписано додаток №1 до ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 «Патентна документація», додаток №2 до ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 «Перелік технічної документації, яка передається», додаток №3 до ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 «Гарантовані показники АВП «Адрос» АШ-01В.

16.11.2017 між сторонами підписано акт приймання-передачі робочої конструкторської документації (т.1, а.с. 24), в якому зазначено, що цей акт склали Генеральний директор ТОВ НВФ «Адрон» ОСОБА_1 , з однієї сторони і директор ТОВ «Інспецпром» ОСОБА_2 , з іншої сторони, про те, що ТОВ НВФ «Адрон» передала, а ТОВ «Інспецпром» прийняла один екземпляр копії №2 робочої конструкторської документації на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500.

16.11.2017 між сторонами підписано приймально-передавальний акт про передачу конструкторської документації на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500 (т.1 а.с.25), в якому зазначено: «Підстава: ліцензійний договір №1Л-16 від 18.08.2016. Ми, що нижче підписалися: представник ТОВ НВФ «Адрон», Генеральний директор Микола Іванович Архипов, з однієї сторони та представник ТОВ «Інспецпром», директор ОСОБА_3 Масленніков з іншої сторони склали дійсний акт про те, що ТОВ НВФ «Адрон» передав, а ТОВ «Інспецпром» прийняв конструкторську документацію на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500. Додаток: опис».

28.11.2018 позивач звернувся до відповідача з листом вих.№18/11/18 від 27.11.2018 (т.1 а.с. 47) стосовно виконання умов договору, в якому позивач звертається з офіційним письмовим попередженням щодо необхідності негайного виконання відповідачем таких положень ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016: - повідомити, яким чином була встановлена продажна ціна на продукцію за ліцензією без узгодження з ТОВ НВФ «Адрон» у відповідності до п. 1.5 і п. 15.7 розміру коефіцієнта К та, власне, розміру ціни. Негайно надати інформацію щодо договорів на реалізацію продукції за ліцензією; - надати згідно з п. 9.1 договору на адресу позивача письмові звіти щодо продукції за ліцензією, реалізованої протягом дії договору, оскільки за цей час жодного звіту позивач не отримував; - згідно з п. 9.2 забезпечити проведення перевірки представниками позивача даних щодо обсягу виробництва та реалізації продукції за ліцензією; - згідно з п. 7.1 і п. 7.2 сплатити поточні відрахування (роялті) з виручки від реалізації продукції за ліцензією. При цьому позивач вказав, що зазначені дії мають бути виконані якнайшвидше. Якщо протягом 15 діб після отримання цього попередження порушення не будуть усунуті, позивач у відповідності до п. 14.3 ліцензійного договору лишає за собою право розірвати ліцензійний договір в односторонньому порядку. Лист отримано відповідачем 03.12.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №397 та не заперечує відповідач.

Доводи відповідача про надання відповіді на лист позивача шляхом направлення йому листа простою кореспонденцією не знайшли свого підтвердження, з огляду на неподання доказів надання відповіді та заперечення позивача щодо отримання такої відповіді.

Крім того, позивач стверджує, що він звернувся до відповідача з листом №14/12/18 від 18.12.2018 (т.1 а.с.50), в якому зазначив, що станом на 18.12.2018 (останній день строку на усунення порушень умов ліцензійного договору, встановленого п. 14.3 такого договору) ТОВ «ІНСТПЕЦПРОМ» не усунуло порушень ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016, у зв`язку чим ТОВ НВФ «Адрон» вважає за необхідне поінформувати, що має намір реалізувати своє право розірвати в односторонньому порядку ліцензійний договір №1Л-16 від 18.08.2016 з причин істотного порушення ліцензіатом умов договору та звернутись до суду з позовом про стягнення належних ліцензіару коштів.

Під час розгляду справи відповідач заперечував факт отримання від позивача вказаного листа та зазначив про відсутність прізвища секретаря, підпис якого міститься у відмітці про отримання листа 21.12.2018, що не підтверджує його отримання уповноваженою особою.

Як вбачається із напису на листі №14/12/18 від 18.12.2018, на ньому міститься відмітка про його отримання 21.12.2018 секретарем, при цьому, особу яка отримала лист №14/12/18 від 18.12.2018 не ідентифіковано у зв`язку з відсутністю розшифровки підпису особи яка поставила підпис про отримання листа, що унеможливлює встановлення особи та перевірці її повноважень щодо отримання кореспонденції від імені відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем листа №14/12/18 від 18.12.2018 відповідачу або вручення його примірника уповноваженій особі відповідача.

Позивач звернувся до відповідача з листом №17/12/18 від 27.12.2018 про розірвання договору. В поданому листі позивач зазначає, що керуючись п. 14.3 ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 ТОВ НВФ «Адрон» повідомляє ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» про розірвання в односторонньому порядку ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 з 01.01.2019. Крім того, зазначає, що у зв`язку з розірванням ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.20165 та керуючись п. 3.5 і п.14.5 ліцензійного договору ТОВ НВФ «Адрон» вимагає від ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» негайно припинити виробництво та продаж продукції за ліцензією - Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В, та протягом 30 календарних днів від дати розірвання договору повернути ліцензіару всю технічну документацію, передану за актом від 16.11.2017, в тому числі отриману в результаті розмноження. На листі міститься відмітка про його отримання 28.12.2018 за вх.№263 представником Юрченко.

Відповідач під час розгляду справи підтверджує, що ним отримано лист позивача №17/12/18 від 27.12.2018, та повідомив про ненадання відповіді на даний лист.

Норми права, які суд застосував, та мотиви їх застосування

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями ст. 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відносини, що виникають у зв`язку з набуттям та здійсненням права власності на винаходи (корисні моделі) в Україні, регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

Частинами 1 та 2 ст. 154 Господарського кодексу України встановлено, що відносини, пов`язані з використанням в господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються цим Кодексом та іншими законами. До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Об`єктами права інтелектуальної власності у сфері господарювання визнаються винаходи та корисні моделі (ч.1 ст. 155 Господарського кодексу України).

Статтею 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та /або/ майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу /видачі ліцензії/ на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст.426 Цивільного кодексу України).

Винахід (корисна модель) - результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології;

Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 462 Цивільного кодексу України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка.

За приписами ч. 1 ст. 464 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є: 1) право на використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка; 2) виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії); 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом ( ч. 2 ст.464 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» встановлено, патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів. Використання секретного винаходу (корисної моделі) власником патенту має здійснюватися з додержанням вимог Закону України «Про державну таємницю» та за погодженням із Державним експертом.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід (корисну модель) без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом.

Власник патенту має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання винаходу (корисної моделі) на підставі ліцензійного договору, а щодо секретного винаходу (корисної моделі) такій дозвіл надається тільки за погодженням із Державним експертом ( ч.76 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»).

Договір про передачу права власності на винахід (корисну модель) і ліцензійний договір вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі і підписані сторонами (ч.8 ст.28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст.1108 Цивільного кодексу України особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору.

У ч.1 ст.1108 Цивільного кодексу України встановлено, що за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

За приписами ст. 1113 Цивільного кодексу України за договором про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності одна сторона (особа, що має виключні майнові права) передає другій стороні частково або у повному складі ці права відповідно до закону та на визначених договором умовах. Укладення договору про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності не впливає на ліцензійні договори, які були укладені раніше.

У відповідності до ст. 1114 Цивільного кодексу України ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності та договори, визначені статтями 1109, 1112 та 1113 цього Кодексу, не підлягають обов`язковій державній реєстрації.

Згідно із статтею 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

У статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частини першою та другої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Приписами ч. 2 ст.1110 Цивільного кодексу України встановлено, що ліцензіар може відмовитися від ліцензійного договору у разі порушення ліцензіатом встановленого договором терміну початку використання об`єкта права інтелектуальної власності. Ліцензіар або ліцензіат можуть відмовитися від ліцензійного договору у разі порушення другою стороною інших умов договору.

Мотивована оцінка аргументів, наведеного учасниками справи.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписам ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Суд не приймає до уваги надані відповідачем до матеріалів справи листи ТОВ «Інспецпром», військових частин, ПАТ «Мотор Січ» щодо якості та недоліків виробів Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В, з огляду на об`єктивну неможливість надання оцінки твердженням відповідача в межах даного спору в аспекті норм матеріального права, оскільки спір щодо якості та недоліків виробу не є предметом розгляду даного спору, в якому з`ясовується наявність або відсутність підстав правомірність використання відповідачем корисної моделі «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна», що засвідчено патентом №87139, щодо підстав заборони відповідачу використання вказаної корисної моделі.

Суд не приймає до уваги поданий позивачем додаток №5 до ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 «Звіт Ліцензіата за ліцензійним договором №1Л-16 від 18.08.2016», який додано до клопотання від 11.11.2019 з огляду на порушення позивачем приписів ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, щодо строку подачі доказів та відсутність клопотання про поновлення процесуального строку, встановленого законом.

Укладаючи ліцензійний договір №1Л-16 від 18.08.2016 сторонами було встановлено право ліцензіара на розірвання договору шляхом відправлення письмового повідомлення ліцензіату в зв`язку з порушенням пунктів, викладені у розділах 2, 7, 9, 10, 12, пунктах 15.3, 15.7 ліцензійного договору.

Позивач посилається на розірвання ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 з 01.01.2019 у зв`язку з порушенням відповідачем його умов.

При цьому судом враховано, що приписи п. 9.1 ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 щодо надання ліцензіатом звітності безпосередньо пов`язані з п. 7.2. договору, яким визначено, що датою реалізації визначається дата складання вантажної митної декларації або надходження на рахунок ліцензіата не менше 95% грошових коштів від вартості продукції за кожним укладеним з ліцензіатом контрактом (договором) або договором поставки. У разі несвоєчасного здійснення платежів, передбачених п. 7.1 ліцензіат сплачує ліцензіарові пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожну добу затримки, але не більшу, ніж 20% від суми заборгованості.

Сторонами до матеріалів справи не надано вантажні митні декларації, на підставі яких можна визначити дату реалізації продукції або документальне підтвердження отримання ліцензіатом 95% грошових коштів від вартості продукції за кожним укладеним з ліцензіатом контрактом (договором) або договором поставки. Позивачем не спростовано доводів відповідача належними та допустимими доказами, щодо неотримання останнім 95% грошових коштів від вартості продукції за кожним укладеним з ліцензіатом контрактом (договором) або договором поставки.

Судом враховано, що пунктом 7.1 ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 визначено, що поточні відрахування (роялті), що сплачуються ліцензіатом ліцензіарові визначені шляхом переговорів, при цьому сторони не надали доказів проведення таких переговорів, а умовами договору не передбачено, що ініціатором переговорів щодо поточних відрахувань (роялті) покладено саме на відповідача.

Суд не приймає посилання позивача, як на підставу для одностороннього розірвання ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 на порушення відповідачем п. 15.3 договору, з огляду на те, що договором не покладеного безпосередньо на відповідача ініціативу погодження щодо коригування розмірів поточних відрахувань (роялті).

Посилання позивача на порушення відповідачем умов п. 9.2 договору оцінюються судом критично, з огляду на те, що даним пунктом передбачено саме право ліцензіара або його представника на перевірку даних, що відносяться до обсягу виробництва і реалізації продукції за ліцензією і спеціальної продукції та спеціального обладнання, субліцензії або технології на підприємстві ліцензіата і його субліцензіатів, за зведеними бухгалтерськими даними та первинними бухгалтерськими документами, при цьому умовами договору не узгоджено строків попередження ліцензіата про проведення ліцензіаром перевірки, а також строків забезпечення ліцензіатом можливість такої перевірки.

Судом враховано, що відповідач листом №425 від 21.11.2018 повідомлено позивача про велике завантаження бухгалтерії підприємства і не закриттям відвантажень 2018 року, та про можливість ознайомлення позивача з документами в грудні місяці. Тим самим, суд доходить висновку, що позивачу не було відмовлено у проведенні перевірки даних, що відносяться до обсягу виробництва і реалізації продукції за ліцензією і спеціальної продукції та спеціального обладнання.

Крім того, пунктом 15.7 ліцензійного договору визначено, що величина продажної ціни (з урахуванням коефіцієнту К) за формулою, вказаною у п. 1.5 визначаються спільно ліцензіатом і ліцензіаром для кожного договору (контракту) на поставку продукції за ліцензією, спеціальної продукції, субліцензії або технології та фіксуються у вищезгаданому договорі (контракті) або комісійному договорі. Погодження ціни здійснюється шляхом переговорів або обміну листами.

З аналізу погоджених умов договору, суд доходить висновку, що спірним ліцензійним договором однозначно (виключно) не покладено на відповідача обов`язок ініціації проведення переговорів з позивачем, не визначено термін погодження ціни, при цьому судом враховано, що позивачем так само як і відповідачем не було ініційовано проведення переговорів щодо погодження продажної ціни, а умови ліцензійного договору не містять застережень щодо заборони реалізації відповідачем виробів за відсутності погодженої позивачем ціни.

Як вбачається з умов договору, сторонами не погоджено конкретних строків, щодо порядку виконання умов договору, порушення яких надавало би позивачу беззаперечне право на одностороннє розірвання договору.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що у позивача відсутні беззаперечні та однозначні підстави для одностороннього розірвання з 01.01.2019 року ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 .

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача, як на підтвердження отримання відповідачем технічної документації на продукцію Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В, а саме дублікати конструкторської документації на 438 арк., згідно переліку наведеному позивачем у заяві про зміну предмету позову від 11.11.2019, з огляду на те, що в акті приймання-передачі робочої конструкторської документації від 16.11.2017 (т.1, а.с. 24) вказано, що відповідачем прийнято один екземпляр копії №2 робочої конструкторської документації на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500 без наведення конкретного позначення документів, найменування документів, кількості аркушів в кожному із перелічених найменувань документів, при чому не вказано про передачу технічної документації на продукцію Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В на 438 аркушах.

При цьому, згідно з приймально-передавальним актом про передачу конструкторської документації на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500 від 16.11.2017 (т. 1 а.с. 25) сторони зазначили, що ТОВ «Адрон» передав, а ТОВ «Інспецпром» прийняв конструкторську документацію на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500. В тексті акту міститься напис «додаток: опис» при цьому не ідентифіковано який саме опис є додатком до зазначеного приймально-передавального акту. В матеріалах справи відсутній опис конструкторської документації на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500, погоджений уповноваженими представниками обох сторін договору.

Під час розгляду справи встановлено, що приймально-передавальний акт про передачу конструкторської документації на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500 від 16.11.2017 (т. 1 а.с. 25) також не містить конкретного позначення документів, найменування документів, кількості аркушів у кожному із перелічених найменувань документів, відповідно до даних які наведені позивачем у переліку документації на 438 аркушах, яка витребовується від відповідача, а також відповідно до переліку технічної документації, яка повинна бути передана згідно з додатком №2 до ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 (т.1 а.с.22).

Як вбачається з опису дублікатів конструкторської документації на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500 (т. 1 а.с. 26-28), який поданий позивачем до позовних матеріалів, він складений в односторонньому порядку та підписаний тільки провідним конструктором ТОВ НВФ «Адрон» Дороховим В.І.

Відповідач під час розгляду справи стверджував про відсутність у нього такого опису та про неотримання документів, перелік яких наведено у спірному описі.

Позивач не спростував тверджень відповідача та не подав беззаперечних доказів щодо передачі відповідачу та отримання останнім дублікатів конструкторської документації на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500 на 483 аркушах, у відповідності до переліку складеного конструктором ТОВ НВФ «Адрон» Дороховим В.І., та відповідно до якого ставить вимогу до відповідача про їх повернення.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження відповідача, щодо часткового отримання від позивача конструкторської документації на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500 в електронному варіанті, з огляду на їх недоведеність, оскільки відповідачем не надано, а в матеріалах справи відсутні докази, про те яка фактично та в якому об`ємі передана, отримана технічна документація, в якому форматі та на якому носії.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять належних, беззаперечних доказів передачі позивачем відповідачу, та отримання відповідачем технічної документації на продукцію Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В, а саме дублікати конструкторської документації на 438 аркушах згідно з переліком наведеним позивачем у заяві про зміну предмету позову від 11.11.2019, суд доходить до висновку про недоведеність позивачем факту передачі технічної документації на продукцію Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В відповідачу та відповідно отримання останнім саме у такому вигляді, позначенні, переліку, найменуванні та кількості аркушів.

Оскільки ліцензійний договір №1Л-16 від 18.08.2016 на час розгляду справи не припинений у зв`язку з його розірванням в односторонньому порядку з ініціативи Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «АДРОН», тобто є чинним, і між сторонами існують правовідносини, то це виключає можливість застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права у вигляді заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» використання у будь-якій спосіб корисної моделі «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна» за патентом №87139 та про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково виробнича фірма «Адрон» технічну документацію на продукцію Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В, а саме: у вигляді дублікатів конструкторської документації на 438 аркушах за найменуваннями та позначеннями документів, кількості аркушів в документах, які зазначені у переліку наведеному позивачем у заяві про зміну предмету позову від 11.11.2019.

За таких обставин вимоги позивача є безпідставними і не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене вище, Господарський суд Чернігівської області вважає, що ним наведені обґрунтування на всі доречні і вагомі доводи, викладені сторонами у заявах по суті справи.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 30000,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 51384,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано довіреність від 19.07.2018, договір про надання правничої допомоги №1-12/18 від 12.12.2018, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №569 від 09.09.2011, акт про надання правової допомоги та розрахунок гонорару адвоката Аніщенко О.Г. від 19.11.2019 та квитанцію до прибуткового касового ордера серія 01АААС від 19.11.2019 на суму 51384,00 грн.

У судовому засіданні 11.12.2019 представник відповідача заперечив проти суми заявлених відповідачем судових витрат та зазначив, що сума судових витрат на правову допомогу у розмірі 51 384,00 грн не обґрунтована позивачем відповідно до договору та не підтверджена, акт про надання правової допомоги від 19.11.2019 не відповідає умовам договору.

У ч. 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

З огляду на заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 51384,00 грн суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є явно завищеною в порівнянні з попереднім (орієнтовним) розрахунком 30000,00грн більше ніж 1,5 рази.

Як свідчать матеріали справи, 12.12.2018 між ТОВ НВФ «АДРОН» (клієнт) та Аніщенко О.Г. (адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги №1-12/18, відповідно до умов якого адвокат надає клієнту правову допомогу, представляє інтереси клієнта в усіх установах, підприємствах та організаціях, в тому числі в органах дізнання та досудового слідства, загальних і спеціалізованих судах усіх інстанцій, і діє відповідно до чинного в Україні законодавства, в т.ч. Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як захисник клієнта чи його представник з усіма без обмежень правами, в тому числі й правом підпису, які надані клієнту, як позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому з питань: - розірвання ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016, укладеного між ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» та ТОВ НВФ «АДРОН», та захисту прав інтелектуальної власності і майнових прав, пов`язаних з ліцензійним договором №1Л-16 від 18.08.2016, а Клієнт сплачує гонорар за надану допомогу (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 3.1. договору розмір гонорару за цим договором становить 70000,00 грн вивчення наданих документів, консультації по справі, складання позовної заяви, складання інших процесуальних документів, участь у розгляді справи у суді першої інстанції. Детальний розрахунок розміру гонорару визначається сторонами у акті про надання правової допомоги. Гонорар сплачується клієнтом адвокатові в готівковій або безготівковій формі.

Відповідно до двостороннього акту про надання правової допомоги та розрахунок гонорару адвоката Аніщенко О.Г. від 19.11.2019, в якому наведено обсяг наданої правової допомоги та визначення розміру гонорару адвоката Аніщенко О.Г., загальний розмір гонорару становить 51384,00 грн., та зазначено, що клієнт не має претензій щодо обсягу та якості наданої правової допомоги адвокатом.

Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Частиною 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, витрати на правову допомогу позивача покладаються на позивача.

Представником відповідача було подано суду заяву від 18.11.2019 про вирішення питання про судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частинами 1-2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З урахуванням того, що заява відповідача в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України була подана до закінчення судових дебатів, суд вважає за можливе вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, на підставі п. 5 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, і встановлює строк для подання відповідачем доказів щодо розміру, понесених судових витрат.

Керуючись ст. 42, 46, 73-80, 86, 123, 129, 165-167, 221, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «АДРОН» (бульвар Лесі Українки, 15, к. 27, м. Київ, ідентифікаційний код 22909573) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» (вул. Шевченка, 144, м. Чернігів, ідентифікаційний код 39791716) відмовити повністю.

2. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «АДРОН» (бульвар Лесі Українки, 15, к. 27, м. Київ, ідентифікаційний код 22909573) у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» (вул. Шевченка, 144, м. Чернігів, ідентифікаційний код 39791716) 51384 грн 00 коп. правничої допомоги.

3. Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 23 грудня 2019 року о 11:45. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Чернігівської області за адресою: проспект Миру 20, м. Чернігів, 14000, зал судових засідань №307. Відповідачу подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 21.12.2019.

Суддя Н.Ю.Книш