ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.11.2019 м. Харків Справа № 905/1410/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Ісаковій А.В.,

розглянувши за правилами загального провадження справу № 905/1410/19

за позовом Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

про стягнення 602 715,03 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: АТ «ЗФЗ» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» грошові кошти у розмірі 602 715,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №1495 від 27.07.2018р. та специфікації №10 від 01.04.2019р. до нього в частині своєчасного постачання товару та у повному обсязі.

27.08.2019р. за вх. №17167/19 господарський суд одержав відзив відповідача на позовну заяву, згідно з яким останній просить суд врахувати розрахунок відповідача та зменшити суму штрафних санкцій на 80 %, з посиланням на те, що при розрахунку штрафних санкцій позивачем не враховано допустиму похибку поставки (-5%), у зв`язку з чим розмір штрафних санкцій має складати 572 579,42 грн. Також, відповідач зазначає, що зобов`язання з поставки товару відповідачем виконано, але з незначним запізненням, що пов`язано з об`єктивними, поважними причинами, які унеможливлювали виконання договору належним чином, а саме: діяльність виробника та вантажовідправника в зоні проведення АТО, зрив імпорту коксу, нестача сировини на власні підприємства, що загрожувало їх зупинці. Водночас, відповідач посилається на те, що перебуває у тяжкому фінансовому стані, на відсутність доказів понесення позивачем будь-яких майнових втрат внаслідок прострочення відповідача, на те, що розмір штрафних санкцій не відповідає критеріям розумності та справедливості.

02.09.2019р. за вх. №17569/19 господарський суд одержав клопотання позивача про залучення уточненого розрахунку позову до матеріалів справи, з посиланням на помилкове зазначення по деяким поставкам фактичної ваги товару замість сухої (наведеної) товару.

16.09.2019р. за вх. № 18528/19 господарський суд одержав відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву, в якій посилається на те, що згідно умов договору толеранс має як від`ємне, так і позитивне значення, тому не брався до уваги позивачем при розрахунку суми штрафних санкцій. Крім того, позивач зауважив про те, що зменшення розміру штрафних санкцій є правом, а не обов`язком суду, при цьому, викладені відповідачем обставини не спростовують факт наявності його вини у недопоставці товару та не звільняють від належного виконання договору щодо поставки узгодженого обсягу товару в установлені строки, а також про те, що жодних належних і допустимих доказів в підтвердження скрутного фінансового становища підприємства відповідачем не надано.

18.09.2019р. за вх. № 18934/19 господарський суд одержав заперечення відповідача, згідно з якими останній посилається на те, що якби відповідач виконав умови договору та поставив товар в узгодженій кількості з урахуванням похибки -5%, притягнути його до відповідальності у вигляді сплати неустойки у розмірі 5% від вартості недопоставленої в строк кількості товару було б неможливо, тому розрахунок позивача є некоректним. Також відповідач просить суд врахувати наведені у відзиві обставини, як підстави для зменшення розміру штрафних санкцій.

Учасники справи у судове засідання щодо розгляду справи по суті, призначене на 05.11.2019р., не з`явились, при цьому про дату, час та місце судового засідання останні повідомлені належним чином, оскільки копії ухвал суду від 16.10.2019р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.11.2019р., які надіслані на юридичні адреси сторін, отримані ними, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення.

З огляду на викладене, а також враховуючи приписи ч. 1 ст. 202 ГПК України, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за відсутністю учасників справи.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 05.11.2019р. складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

27.07.2018р. між ПрАТ «ММК ім. Ілліча» (постачальник, відповідач) та АТ «ЗФЗ» (покупець, позивач) укладений договір поставки №1495, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію, коксохімічного виробництва (товар або продукція) у відповідності до сортаменту, якості, строків, в обсязі, за цінами та на умовах, передбачених у специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах цього договору. Витрати з перевезення (залізничний тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на рахунок постачальника, якщо інше не передбачене специфікаціями (п. 1.1 договору).

Постачальник постачає покупцю товар виробництва нижчевказаних підприємств, які можуть виступати як вантажовідправник (виключно за вибором постачальника): ПрАТ «ДКХЗ», ПрАТ «Запоріжжякокс», ПрАТ «АКХЗ», ПрАТ «МК «Азовсталь» ( п. 1.2 договору).

Постачальник, зокрема, зобов`язався: здійснювати поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до договору, на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці (відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2010), якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до договору. Постачальник засобами факсимільного та/або електронного зв`язку передає покупцю протягом 3-х робочих днів з дати поставки товару рахунок на відвантажений товар, з наступним наданням оригіналів протягом 7 календарних днів з дати поставки товару та за наявності підписаної обома сторонами специфікації, наступні документи: копія сертифікату якості (1 копія, засвідчена печаткою постачальника), рахунок - фактура на відвантажений товар (оригінал та державній мові - 1 оригінал), акт прийому - передачі продукції (оригінал на державній мові - 2 оригінали), копії залізничних квитанцій (накладних), засвідчені печаткою постачальника (1 оригінал) (п.2.1 договору).

Покупець, зокрема, зобов`язався: прийняти товар на умовах, визначених в даному договорі, за актом приймання-передачі та один екземпляр акта передати постачальнику; оплатити вартість товару на умовах, визначених в даному договорі (п.2.2 договору).

Під поточними поставками в ході виконання договору розуміється поставка запланованого обсягу товару відповідно до підписаної специфікації (п.2.3 договору).

Узгодженим об`ємом товару вважається об`ємом поставки, зазначений у діючій специфікації до цього договору, з моменту підписання цієї специфікації (п.2.5 договору).

Допускається щомісячна поставка товару з відхиленням у кількості +/-5% від об`ємів, обумовлених у специфікаціях (п.2.6 договору).

Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання з поставки товару, з моменту передачі його в розпорядження транспортній організації (перевізнику) у місці передачі відповідно до пункту 2.1 цього договору (п.2.7 договору).

Ціна товару за одиницю та за позиціями зазначається у специфікаціях до даного договору. Загальна сума договору складає суму у національній валюті України, визначену як суму поставленого товару за всіма специфікаціями до даного договору (п. п. 3.1, 3.2 договору).

Покупець здійснює приймання товару за кількістю на підставі залізничних накладних відповідно до інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6 зі змінами та доповненнями в СОУ МПП 75.160-323:2010 (п.5.3 договору).

У разі порушення строків поставки або порушення обсягу поставки, обумовленого в узгодженій сторонами специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5% від вартості недопоставленого у строк об`єму товару, обумовленого у специфікації (п.8.4 договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018р. та, відповідно, за грошовими розрахунками до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Строк дії даного договору може бути продовжений шляхом укладення додаткової угоди (п.9.5 договору).

Додатковою угодою № 3 від 06.12.2018р. до договору поставки №1495 від 27.07.2018р. сторонами продовжено строк дії договору до 31.12.2019р. включно.

У п. 1 специфікації №10 від 01.04.2019р. до договору поставки №1495 від 27.07.2018р. сторони погодили: найменування товару - горішок коксовий 10 - 25 мм марка ОК 1, ОК 2, ОК 3, ТУ У 19.1-0:2012, код УКТ ВЄД , кількість товару в сухій вазі (+/- 5%) - 3 800 т, ціну за тону сухої ваги товару - 7 945,06 грн., загальну вартість товару без ПДВ - 30 191 228 грн., ПДВ - 6 038 245,60 грн., загальну вартість товару з ПДВ - 36 229 473,60 грн.; загальну суму договору на момент укладення специфікації № 10 - орієнтовно 149 824 063,80 грн. з ПДВ.

У п. 2 специфікації №10 від 01.04.2019р. до договору поставки №1495 від 27.07.2018р. сторони погодили: базова ціна на умовах поставки СРТ складає еквівалент 292 дол. США/тону сухої ваги без ПДВ у національній валюті України за курсом НБУ, який діятиме на дату оплати; ціна, вказана у специфікації, розрахована за курсом НБУ UAH/USD станом на 01.04.2019р. - 27,209103 та складає 7 945,06 грн. без ПДВ.

У п. п. 4, 5 специфікації №10 від 01.04.2019р. до договору поставки №1495 від 27.07.2018р. сторони погодили: строк поставки: з 01.04.2019р. по 30.04.2019р.; графік відвантаження: у квітні орієнтовно до 4 вагонів за добу.

Також, з матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що з 01.04.2019р. по 30.04.2019р. за специфікацією №10 від 01.04.2019р. до договору поставки №1495 від 27.07.2018р. відповідачем фактично поставлено позивачу товар (горішок коксовий) в об`ємі 2 282,793 т, про що свідчать:

-рахунок - фактура № 92498373 від 02.04.2019р. на суму 1 471 559,09 грн., акт прийому - передачі № 92498373 від 02.04.2019р. на суму 1 471 559,09 грн., залізнична накладна №49122005,

-рахунок - фактура № 92499574 від 03.04.2019р. на суму 725 477,75 грн., акт прийому - передачі № 92499574 від 03.04.2019р. на суму 725 477,75 грн., залізнична накладна №49131568,

-рахунок - фактура № 92491340 від 04.04.2019р. на суму 1 058 124,83 грн., акт прийому - передачі № 92491340 від 04.04.2019р. на суму 1 058 124,83 грн., залізнична накладна №49149735,

-рахунок - фактура № 92494909 від 05.04.2019р. на суму 658 838,28 грн., акт прийому - передачі № 92494909 від 05.04.2019р. на суму 658 838,28 грн., залізнична накладна №49167166,

-рахунок - фактура № 92500383 від 06.04.2019р. на суму 1 070 728,20 грн., акт прийому - передачі № 92500383 від 06.04.2019р. на суму 1 070 728,20 грн., залізнична накладна №49184120,

-рахунок - фактура № 92491761 від 07.04.2019р. на суму 1 376 135,17 грн., акт прийому - передачі № 92491761 від 07.04.2019р. на суму 1 376 135,17 грн., залізнична накладна №49195647,

- рахунок - фактура № 92496423 від 01.04.2019р. на суму 711 576,13 грн., акт прийому - передачі № 92496423 від 08.04.2019р. на суму 711 576,13 грн., залізнична накладна №49210107,

- рахунок - фактура № 92499367 від 09.04.2019р. на суму 1 746 823,14 грн., акт прийому - передачі № 92499367 від 09.04.2019р. на суму 1 746 823,14 грн., залізнична накладна №49225899,

- рахунок - фактура № 92502017 від 10.04.2019р. на суму 1 743 204,10 грн., акт прийому - передачі № 92502017 від 10.04.2019р. на суму 1 743 204,10 грн., залізничні накладні №49241516, № 49260185,

- рахунок - фактура № 92502756 від 11.04.2019р. на суму 1 764 328,44 грн., акт прийому - передачі № 92502756 від 11.04.2019р. на суму 1 764 328,44 грн., залізнична накладна № 49251556,

- рахунок - фактура № 92511234 від 13.04.2019р. на суму 1 397 453,46 грн., акт прийому - передачі № 92511234 від 13.04.2019р. на суму 1 397 453,46 грн., залізнична накладна №49283203,

- рахунок - фактура № 92506225 від 14.04.2019р. на суму 1 722 809,51 грн., акт прийому - передачі № 92506225 від 14.04.2019р. на суму 1 722 809,51 грн., залізнична накладна №49313281,

- рахунок - фактура № 92510809 від 17.04.2019р. на суму 1 062 623,89 грн., акт прийому - передачі № 92510809 від 17.04.2019р. на суму 1 062 623,89 грн., залізнична накладна №49346992,

- рахунок - фактура № 92516941 від 19.04.2019р. на суму 695 156,58 грн., акт прийому - передачі № 92516941 від 19.04.2019р. на суму 695 156,58 грн., залізнична накладна №49378730,

- рахунок - фактура № 92536205 від 20.04.2019р. на суму 697 422,92 грн., акт прийому - передачі № 92536205 від 20.04.2019р. на суму 697 422,92 грн., залізнична накладна №49393754,

- рахунок - фактура № 92536484 від 21.04.2019р. на суму 1 025 262,37 грн., акт прийому - передачі № 92536484 від 21.04.2019р. на суму 1 025 262,37 грн., залізнична накладна №49410194,

- рахунок - фактура № 92537055 від 30.04.2019р. на суму 2 538 510,06 грн., акт прийому - передачі № 92537055 від 30.04.2019р. на суму 2 538 510,06 грн., залізнична накладна №49559669.

З огляду на те, що відповідач не поставив позивачу товар в об`ємі та у строк, визначені специфікацією №10 від 01.04.2019р. до договору поставки №1495 від 27.07.2018р., позивач нарахував штраф на підставі п. 8.4 договору та звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з розрахунком позивача (із врахуванням уточненого розрахунку) розмір штрафу за недопоставку товару складає 602 715,03 грн. (3 800 т (запланований об`єм поставки товару) - 2 282,793 т (об`єм фактично поставленого товару) = 1 517,207 т (об`єм недопоставленого товару); 1 517,207 т (об`єм недопоставленого товару) х 7 945,06 грн. (ціна за 1 т товару) = 12 054 300,65 грн. (вартість недопоставленого товару); 12 054 300,65 грн. (вартість недопоставленого товару) х 5% (розмір штрафу) = 602 715,03 грн.).

Водночас, відповідачем здійснений власний розрахунок штрафу за недопоставку товару, згідно з яким його розмір складає 572 579,42 грн. (3 800 т (запланований об`єм поставки товару) - 2 282,793 т (об`єм фактично поставленого товару) = 1 517,207 т (об`єм недопоставленого товару); 1 517,207 т (об`єм недопоставленого товару) х 5% (розмір допустимого відхилення поставки товару) = 75,86 т (допустима похибка поставки товару); 3 800 т (запланований об`єм поставки товару) - 2 282,793 т (об`єм фактично поставленого товару) - 75,86 т (допустима похибка поставки товару) = 1 441,347 т (об`єм недопоставленого товару з урахуванням допустимої похибки поставки товару); 1 441,347 т (об`єм недопоставленого товару з урахуванням похибки поставки товару) х 7 945,06 грн. (ціна за 1 т товару) = 11 451 588,40 грн. (вартість недопоставленого товару); 11 451 588,40 грн. (вартість недопоставленого товару) х 5% (розмір штрафу) = 572 579,42 грн.).

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу норми ч.1 ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно зі ст.669 ЦК України кількість товару, що передається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір поставки № 1495 від 27.07.2018р. із специфікацією № 10 від 01.04.2019р. до нього, згідно з якими відповідач зобов`язався поставити позивачу товар в об`ємі 3 800 т в строк з 01.04.2019р. по 30.04.2019р. При цьому, у п. 2.6 договору та п. 1 специфікації сторони узгодили допустиме відхилення (толеранс) +/- 5% від об`ємів поставки товару. Тобто, об`єм товару, який мав бути поставлений відповідачем у вказаний строк, із урахуванням допустимого відхилення (толерансу), складає 3 610 т (3 800 т - 5%= 3 610 т).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що у строк з 01.04.2019р. по 30.04.2019р. відповідач поставив позивачу товар в об`ємі 1 517,207 т, тобто в меншому об`ємі, ніж встановлено умовами укладеного між сторонами договору та специфікації із урахуванням допустимого відхилення (толерансу).

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

У п.8.4. договору сторони погодили, що у разі порушення строків поставки або порушення обсягу поставки, обумовленого в узгодженій сторонами специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5% від вартості недопоставленого у строк об`єму товару, обумовленого у специфікації.

Перевіривши розрахунок неустойки, здійснений позивачем, судом встановлено, що позивачем не враховано умови п. 2.6 договору та п. 1 специфікації щодо допустимого відхилення (толерансу) +/- 5% від об`єму поставки товару, обумовленого у специфікації.

Водночас, перевіривши розрахунок неустойки, здійснений відповідачем, судом встановлено, що відповідачем помилково визначено допустиме відхилення (толеранс) +/- 5% від об`єму недопоставленого товару, а не від об`єму товару, обумовленого у специфікації у відповідності до умов п. 2.6 договору та п. 1 специфікації.

Тому, господарським судом самостійно здійснено розрахунок неустойки, із застосуванням ціни за 1 т товару станом на 01.04.2019р., визначеної у специфікації (з огляду на відсутність у матеріалах справи відомостей про дату оплати недопоставленого за специфікацією товару), та встановлено, що розмір неустойки складає 527 236,96 грн. (3 610 т (запланований об`єм поставки товару із врахуванням - 5% допустимого відхилення (толерансу)) - 2 282,793 т (об`єм фактично поставленого товару) = 1 327,207 (об`єм недопоставленого товару); 1 327,207 (об`єм недопоставленого товару) х 7 945,06 грн. (ціна за 1 т товару) = 10 544 739,25 грн. (вартість недопоставленого товару); 10 544 739,25 грн. (вартість недопоставленого товару) х 5% (розмір неустойки) =527 236,96 грн.).

При цьому, при врахуванні в розрахунку неустойки погодженого в п.2.6 договору та п.1 специфікацій допустимого відхилення (толерансу) від визначених об`ємів поставки, суд також виходив з того, що постачання товару на 5% менше, ніж передбачено специфікаціями, у розумінні положень договору не вважається порушенням відповідача.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 80 %, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Оцінивши надані відповідачем докази (звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2019р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2019р.) у сукупності із об`єктивними обставинами складної ситуації у державі та економічного її становища, врахувавши добровільне усунення відповідачем порушення умов договору та специфікації до нього та відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором та специфікацією до нього, а також прийнявши до уваги надмірний розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача (після здійсненого судом перерахунку) та її правове призначення, як засобу розумного стимулювання виконувати основне зобов`язання, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки на 30%, а отже і про часткове задоволення клопотання відповідача.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 369 065,87 грн.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог. При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки (штрафу, пені) покладається на відповідача без урахування зменшення такої неустойки (п. 3.17.4 постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, Іллічівський р-н, вул. Левченка, буд. 1; ) на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Заводський р-н, вул. Діагональна, буд.11; ) неустойку у розмірі 369 065 (триста шістдесят дев`ять тисяч шістдесят п`ять) грн. 87 коп., судовий збір у розмірі 7 908 (сім тисяч дев`ятсот вісім) грн. 56 коп.

3.В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 18.11.2019р. (із урахуванням перебування судді Ніколаєвої Л.В. у відпустці з 11.11.2019р. по 15.11.2019р. включно).

Суддя Л.В. Ніколаєва