ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2019 р. Справа№ 910/244/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Куксова В.В.

Євсікова О.О.

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 23.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 за заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017

у справі №910/244/17 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення ,68 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (після зміни назви - Акціонерне товариство "Укртрансгаз"; далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія): 154157334 грн. заборгованості з оплати послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами, що утворилася в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 31.01.2014 №-ТН на транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - Договір); 595509817,61 грн пені; 53107835,30 грн 3% річних та 340838243,77 грн втрат від інфляції, а всього ,68 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду України від 01.08.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 28.11.2017, у задоволенні позову відмовлено повністю.

14.08.2019 Товариство подало суду заяву про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 за нововиявленими обставинами (далі - Заява).

Заява мотивована тим, що листи: державного концерну "Укроборнпром" казенного підприємства "Шостинський казенний завод "Імпульс" від 11.07.2019 №11/02/19/209, державного підприємства "Інвест Еліт Сервіс" від 10.07.2019 №68, публічного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" від 11.07.2019 №02-02/1040, Національного університету "Києво-Могилянська академія" від 11.07.2019 №10/830, квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва від 15.07.2019 №2660, Борівського комунального підприємства теплових мереж від 09.06.2019 №243, публічного акціонерного товариства "Готель "Поділля" від 12.07.2019 №290, Чернігівського національного технологічного університету від 15.07.2019 №109/08-2019, акціонерного товариства "Дніпровська теплоцентраль" (Дніпродзержинська теплоцентраль) від 15.07.2019 №1001/07, житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради від 15.07.2019 №445, акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" від 15.07.2019 №01/06-695, Державного навчального закладу "Глухівське вище професійне училище" від 15.07.2019 №321, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Славія" від 16.07.2019 №11/16-07, Державного вищого навчального закладу "Харківський коледж транспортних технологій" від 15.07.2019 №01/123, житлово-будівельного кооперативу "Бородиновський" від 18.07.2019 №21/07, Державного професійно-технічного навчального закладу "Недригайлівське вище професійне училище"від 02.07.2019 №01-34/320, Державної служби надзвичайних ситуацій навчального центру оперативно-рятувальної служби цивільного захисту від 19.07.2019 №010/0525/1273 з договорами та актами приймання-передачі природного газу є доказами, що підтверджують наявність нововиявлених обставин у даній справі, а дати їх отримання позивачем - 12.07.2019, 15.07.2019, 16.07.2019, 18.07.2019, 22.08.2019 і є датами їх відкриття/встановлення Товариством; тобто Товариству не було відомо про існування у Компанії договорів з наведеними у Заяві юридичними особами.

Відповідач проти Заяви заперечував, зазначаючи у письмових поясненнях наступне:

- Компанія не була постачальником газу для вказаних у Заяві підприємств в тих об`ємах, що зазначені в доданому Товариством до Заяви переліку підприємств ТКЕ, щодо яких сторонами не оформлені акти; акти приймання-передачі природного газу за січень - березень 2016 року, які надані Товариством разом із Заявою, складені на інші об`єми газу;

- та обставина, що Компанія у січні - березні 2016 року була постачальником природного газу для вказаних у переліку підприємств ТКЕ в обсягах, зазначених в актах за січень - березень 2016 року, була відома Товариству ще до прийняття судом рішення у даній справі (тобто до 03.04.2017);

- у 2016 році Господарським судом міста Києва розглядалася справа №910/10225/16 за позовом Товариства до Компанії про стягнення 924831801,05 грн заборгованості за послуги балансування; постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2017, Товариству відмовлено у задоволені позовних вимог повністю;

- Компанія листом від 12.07.2016 №б/н (відмітка канцелярії Господарського суду міста Києва про отримання - 13.07.2016) надала суду у справі №910/10225/16 копії деталізації послуг оператора ГТС з балансування Компанії за січень 2016 року (вхідний номер Компанії №5648/16-16 від 08.07.2016), за лютий 2016 року (вхідний номер Компанії №5651/16-16 від 08.07.2016), за березень 2016 року (вхідний номер Компанії №5650/16-16 від 08.07.2016); з вказаних деталізацій вбачається, що Товариство визначило Компанію постачальником природного газу для підприємств, які вказані у переліку підприємств ТКЕ, в яких Товариство також зазначило обсяги небалансу за такими споживачами; обсяги небалансу - це об`єми природного газу, стосовно поставки якого між сторонами був спір у справі №910/10225/16; судовими рішеннями у справі №910/10225/16 не визнано небаланс Компанії за вказаними споживачами;

- під час розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/10225/16 Компанія листом надала суду копії документів (договори та акти), на які посилається Товариство;

- у зв`язку з наведеним, неподання Товариством доказів (договорів на постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу) щодо обставин, які досліджувалися судом у розгляді даної справи, у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не є підставами для перегляду судового рішення у справі №910/244/17 у зв`язку з нововиявленими обставинами;

- копії звітів операторів ГРМ за січень - березень 2016 року та реєстри обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з Компанією за січень - березень 2016 року вже досліджувалися судами у справі №910/10225/16; даним документам (доказам) суди надали оцінку і дійшли висновку, що такими документами не підтверджується, що Компанія замовляла, а Товариство надавало послугу балансування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/244/17 заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у заяві Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2017, місцевий господарський суд виходив з того, що вказані заявником обставини не є підставою для скасування судових рішень та прийняття нового рішення, посилаючись на те, що на момент прийняття рішення суду (03.04.2017) заявник був обізнаний про існування договорів і мало можливість подати їх як докази обґрунтування своїх позовних вимог у даній справі. Також суд першої інстанції зазначив, що обсяги газу, які вказані у актах приймання-передачі, поданих позивачем разом із заявою, значно відрізняються від обсягів газу, які були зазначені позивачем у не підписаних відповідачем актах приймання-передачі. Крім того, суд зазначив, що підставами для відмови в задоволенні позову окрім відсутності у матеріалах справи доказів щодо наявності у відповідача договорів з юридичними особами щодо поставки газу, було і наявність у Договорі умов щодо послідовної оплати такої поставки газу юридичними особами, яким ПАТ "НАК "Нафтогаз України" постачало газ (спочатку споживачі оплачують поставку газу Компанії, а після Компанія сплачує за газ Товариству).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/244/17, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №910/244/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в частині наданих послуг транспортування за січень - березень 2016 р.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив порушення судом норм процесуального права. При цьому апелянт стверджує, що докази, які надавались позивачем разом із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в матеріалах справи №910/244/17 на час розгляду справи були відсутні та не досліджувались судом. Позивач вказує, що після набрання законної сили оскаржуваним рішенням дізнався про наявність істотних для даної справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи, а саме про те, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було постачальником газу для підприємств ТКЕ у січні - березні 2016 р., про що позивачу стало відомо з листів підприємств ТКЕ, які були надані останніми в 2019 р. у відповідь на адвокатські запити АТ "Укртрансгаз". На думку позивача, нововиявлена обставина щодо постачання природного газу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" природного газу підприємствам ТКЕ у січні - березні 2016 року за своєю юридичною суттю є фактичним даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/244/17 та призначено розгляд апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування ухвали суду є безпідставними та необґрунтованими, а ухвалу суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник скаржника підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/244/17, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №910/244/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в частині наданих послуг транспортування за січень - березень 2016 р.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту частин 1, 2, 4, 5 ст. 320 ГПК України, рішення, постанови та ухвали господарського суду можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу IV глави 3 ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни.

Колегією суддів встановлено, що спір у даній справі виник з того, що позивач на виконання умов Договору надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму ,84 грн в період з січня 2014 року по березень 2016 року, однак, за твердженням позивача, відповідач в порушення умов Договору здійснив лише часткову оплату послуг на загальну суму ,84 грн, не оплатив послуги з транспортування газу в період січень - березень 2015 року та січень - березень 2016 року на суму 154157334 грн.

Відмовляючи в позові Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення ,68 грн, суд першої інстанції, з яким погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з наступного.

Компанія відмовилася від підписання актів наданих послуг, повернула їх Товариству і вказала про те, що відмовляється від підписання актів, оскільки обсяги природного газу, зазначені в актах, не відповідають фактично оформленим обсягам відповідно до актів реалізації природного газу між Компанією та її споживачами.

Позивач вважав, що транспортування Товариством за Договором обсягів природного газу за не підписаними актами наданих послуг було здійснено для споживачів відповідача, якими згідно з пунктом 3 розділу "Терміни та визначення" Договору є суб`єкти господарювання (юридичні або фізичні особи-підприємці), які виробляють теплову енергію, зокрема із застосуванням блочних (модульних) котелень, установлених на даху та прибудовах (в обсягах природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, крім населення та релігійних відповідач надає послуги з постачання природного газу на підставі відповідних договорів.

Відповідач здійснював постачання таких обсягів природного газу для споживачів на виконання функцій гарантованого постачальника до 01.10.2015, а з 01.10.2015 також і функцій суб`єкта господарювання, на якого покладаються спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, у зв`язку з чим відповідач не міг відмовити своїм споживачам у постачанні обсягів природного газу, які були фактично протранспортовані позивачем за не підписаними актами наданих послуг.

Разом з тим, норми Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" вказують на те, що постачання природного газу, в тому числі гарантованим постачальником, можливе лише на підставі укладеного договору, обов`язкові умови якого мають відповідати типовому договору. Тобто, виконати свої функції і обов`язки (поставити природний газ) гарантований постачальник може лише за умови наявності укладеного договору постачання природного газу.

Компанія відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 №705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" є замовником послуг транспортування, який має статус гарантованого постачальника.

Позивачем було додано до матеріалів справи перелік підприємств ТЕК, щодо яких сторонами не оформлено акти.

Разом з тим, матеріали справи не містили доказів того, що зазначені у переліку підприємства ТЕК є споживачами Компанії, а також, що Компанією та цими підприємствами укладено договори на постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання бюджетним установам послуг з опалення та гарячого водопостачання.

Крім того, матеріали справи не містили доказів, що Компанія замовляла у Товариства послуги на транспортування природного газу для підприємств, які не мають з Компанією укладених договорів на постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання бюджетним установам послуг з опалення та гарячого водопостачання.

Отже, підприємства ТЕК, які зазначені позивачем у наданому ним переліку та щодо яких неоформлені акти Товариством і Компанією, не є споживачами відповідача, так як відповідач не укладав з цими виробниками теплової енергії договорів на постачання природного газу.

Таким чином, у Компанії не існувало зобов`язання перед вказаними у переліку виробниками теплової енергії постачати природний газ ні в якості гарантованого постачальника, ані в якості постачальника "останньої надії", ані в якості суб`єкта ринку природного газу, на якого покладено виконання спеціальних обов`язків.

Будь-яка послуга, в тому числі і послуга транспортування, може бути надана лише за завданням замовника. При цьому, чинним законодавством України не передбачено примусового надання послуг - без відповідного волевиявлення замовника послуги.

Жодного документального підтвердження того, що відповідачем було надано позивачу замовлення згідно з щомісячними плановими (розрахунковими) балансами надходження та розподілу газу послуг транспортування газу в обсягах, зазначених в актах, на суму 154157334 грн суду не подано.

Також, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у позивача обсягів газу, наведених в актах, які відповідач відмовився підписувати.

Відтак, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що обсяги газу, наведені у не підписаних актах, надходили до магістральних газопроводів газотранспортного підприємства та транспортувались Товариством.

Крім того, законодавством встановлено, що гарантований постачальник отримує грошовий ресурс для розрахунку з газотранспортним підприємством за послуги транспортування лише після здійснення підприємствами, що надають послуги з опалення та гарячого водопостачання, повних розрахунків за весь обсяг використаного газу.

Місцевий господарський суд (з яким погодились суди апеляційної та касаційної інстанції) дійшов висновку про те, що як станом на день звернення Товариством до суду із позовом у цій справі, так і станом на день прийняття рішення у даній справі у відповідача не настав строк здійснення остаточного розрахунку із Товариством, встановлений пунктом 5.6 Договору, а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Компанії 154157334 грн заборгованості було відмовлено.

Як зазначено вище, в обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017, позивач посилається на те, що після набрання законної сили оскаржуваним рішенням він дізнався про наявність істотних для даної справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи, а саме про те, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було постачальником газу для підприємств ТКЕ у січні - березні 2016 р., про що позивачу стало відомо з листів підприємств ТКЕ, які були надані останніми в 2019 р. у відповідь на адвокатські запити АТ "Укртрансгаз", а саме листів: державного концерну "Укроборнпром" казенного підприємства "Шостинський казенний завод "Імпульс" від 11.07.2019 №11/02/19/209, державного підприємства "Інвест Еліт Сервіс" від 10.07.2019 №68, публічного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" від 11.07.2019 №02-02/1040, Національного університету "Києво-Могилянська академія" від 11.07.2019 №10/830, квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва від 15.07.2019 №2660, Борівського комунального підприємства теплових мереж від 09.06.2019 №243, публічного акціонерного товариства "Готель "Поділля" від 12.07.2019 №290, Чернігівського національного технологічного університету від 15.07.2019 №109/08-2019, акціонерного товариства "Дніпровська теплоцентраль" (Дніпродзержинська теплоцентраль) від 15.07.2019 №1001/07, житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради від 15.07.2019 №445, акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" від 15.07.2019 №01/06-695, Державного навчального закладу "Глухівське вище професійне училище" від 15.07.2019 №321, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Славія" від 16.07.2019 №11/16-07, Державного вищого навчального закладу "Харківський коледж транспортних технологій" від 15.07.2019 №01/123, житлово-будівельного кооперативу "Бородиновський" від 18.07.2019 №21/07, Державного професійно-технічного навчального закладу "Недригайлівське вище професійне училище" від 02.07.2019 №01-34/320, Державної служби надзвичайних ситуацій навчального центру оперативно-рятувальної служби цивільного захисту від 19.07.2019 №010/0525/1273.

Натомість, як вірно зазначив суд першої інстанції, на момент прийняття рішення у даній справі (03.04.2017) Товариство було обізнане про існування договорів з юридичними особами щодо поставки газу і мало можливість подати їх як докази обґрунтування своїх позовних вимог у даній справі.

Так, як зазначено в рішенні Господарського суду міста Києва від 14.09.2016 у справі №910/10225/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення заборгованості за надані в січні, лютому, березні та квітні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу в розмірі 868828764,84 грн (текст якого міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень), 13.07.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В матеріалах справи №910/244/17 міститься копія листа Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 12.07.2016 про долучення до матеріалів справи №910/10225/16 додаткових документів, на якому міститься відмітка Господарського суду міста Києва про отримання цього листа 13.07.2016 (а.с.116-151 т.5). З даного листа вбачається, що Компанією надано суду копії документів (договори та акти), на які посилається Товариство в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, зокрема:

договір постачання природного газу від 21.12.2015 №2213/16-ТЕ-32, акт приймання-передачі природного газу за січень 2016 року (а.с.129 т.5 порядковий номер додатку 74);

договір постачання природного газу від 21.12.2015 №3001/16-ТЕ-22, акти приймання-передачі природного газу за січень - березень 2016 року (а.с.119 т.5 порядковий номер додатку 23);

договір постачання природного газу від 29.04.2016 №195/16-ТЕ-17 (а.с.125 т.5 порядковий номер додатку 54), акти приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року;

договір постачання природного газу від 08.02.2016 №53/16-ТЕ(Т)-22, акт приймання-передачі природного газу за березень 2016 року (а.с.136 т.5 порядковий номер додатку 106);

договір постачання природного газу від 21.12.2015 №2261/16-ТЕ-34, акт приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року (а.с.122 т.5 порядковий номер додатку 35);

договір постачання природного газу від 11.01.2016 №6/16-ТЕ(Т)-39/1, акт приймання-передачі природного газу за березень 2016 року (а.с.132 т.5 порядковий номер додатку 85);

договір постачання природного газу від 21.12.2015 №4455/16-ТЕ-3, акти приймання-передачі природного газу за січень-березень 2016 року (а.с.117 т.5 порядковий номер додатку 10);

договір постачання природного газу від 21.12.2015 №3167/16-ТЕ-23, акт приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року (а.с.127 т.5 порядковий номер додатку 65);

договір постачання природного газу від 30.12.2015 №3055/16-ТЕ-23, акти приймання-передачі природного газу за лютий-березень 2016 року (а.с.120 т.5 порядковий номер додатку 24);

договір постачання природного газу від 31.01.2016 №105/16-ТЕ-29, акт приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року (а.с.128 т.5 порядковий номер додатку 68);

договір постачання природного газу від 21.12.2015 №4250/16-ТЕ-4, акт приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року (а.с.124 т.5 порядковий номер додатку 46);

договори постачання природного газу від 30.01.2016 №61/16-ТЕ-32 та від 08.02.2016 №95/16-ТЕ(Т)-32, акт приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року (а.с.123 т.5 порядковий номер додатку 40, а.с.130 т.5 порядковий номер додатку 77);

договір постачання природного газу від 21.12.2015 №2068/16-ТЕ-32, акт приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року (а.с.130 т.5 порядковий номер додатку 76);

договір постачання природного газу від 18.02.2016 №122/16-ТЕ(Т)-29, акт приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року(а.с.128 т.5 порядковий номер додатку 69);

договір постачання природного газу від 29.01.2016 №29/16-ТЕ-32, акт приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року (а.с.129 т.5 порядковий номер додатку 72);

договір постачання природного газу від 21.12.2015 №3083/16-ТЕ-23, акти приймання-передачі природного газу за лютий, березень 2016 року (а.с.127 т.5 порядковий номер додатку 64).

Вказані обставини позивачем не спростовано.

Отже, зазначені Товариством обставини щодо наявності у Компанії договорів з юридичними особами щодо поставки газу та відповідно те, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було постачальником газу для підприємств ТКЕ у січні - березні 2016 р. не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 320 ГПК України та не спростовують даних, які були покладені в основу рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що акти приймання-передачі природного газу за січень-лютий 2016 року, які надані до заяви про перегляд рішення суду за нововивленими обставинами, містять інформацію про інші об`єми газу, які не є ідентичними тим об`ємам природного газу, які вказані у не підписаних актах приймання-передачі послуг транспортування природного газу та у переліку підприємств ТКЕ щодо яких неоформлені акти між ПАТ "Укртрансгаз" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, підставами для відмови в задоволенні позову окрім відсутності у матеріалах справи доказів щодо наявності у Компанії договорів з юридичними особами щодо поставки газу, було і наявність у Договорі умов щодо послідовної оплати такої поставки газу юридичними особами, яким Компанія постачала газ (спочатку споживачі оплачують поставку газу Компанії, а після Компанія сплачує за газ Товариству).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні положень статті 320 ГПК України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, якою обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було вірно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 255, 267-270, 275-276, 281-284, 325 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/244/17 залишити без змін.

Матеріали справи №910/244/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 24.12.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді В.В. Куксов

О.О. Євсіков