УХВАЛА

11 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/9010/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Кондратова І.Д., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Співака С.В.,

представників учасників справи

позивача - Гармаш К.Г.,

відповідачів: 1. Харабара Т.І . , 2. Регеша А.В.,

третьої особи - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Первинної профспілкової організації державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі профспілкового комітету

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2019

(головуючий суддя - Руденко М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018

(суддя Ярмак О.М.)

у справі №910/9010/17

за позовом Первинної профспілкової організації державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі профспілкового комітету

до 1. Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, 2. Фонду державного майна України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні відповідачів - Державне підприємство "Електронмаш"

про визначення частки трудового колективу, визнання частково недійсними наказу та статуту,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Первинна профспілкова організація Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" в особі Профспілкового комітету (далі -Профспілка) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Мінекономрозвитку) та Фонду державного майна України (далі - ФДМУ) про зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо визначення частки трудового колективу ДНВП (ДП) "Електронмаш" в майні Державного підприємства "Електронмаш" (далі - ДП "Електронмаш") та визнання недійсним в частині збільшення статутного капіталу наказу Мінекономрозвитку від 28.09.2016 №1621 та статуту ДП "Електронмаш", затвердженого цим наказом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 06.08.2018).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний наказ у частині збільшення статутного капіталу державного підприємства не містить пояснень щодо джерела такого формування (збільшення), додаткові кошти на рахунках підприємства відсутні, а тому, на думку позивача, збільшення здійснено за рахунок власності трудового колективу ДНВП "Електронмаш" (64 675 000,00 грн), що є порушенням прав трудового колективу, від імені та в інтересах якого діє позивач.

За твердженням позивача, такі дії Мінекономрозвитку можуть призвести до суттєвого порушення прав та законних інтересів членів трудового колективу державного підприємства з огляду на розпочату процедуру приватизації підприємства шляхом продажу єдиного майнового комплексу на аукціоні, що позбавить трудовий колектив можливості реалізувати своє право власності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі № 910/9010/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2019, у задоволенні позову відмовлено.

В основу цих судових рішень покладені висновки Великої Палати Верховного Суду, відображені у постанові від 23.05.2018 у цій справі.

Так, за висновком Великої Палати Верховного Суду трудовий колектив ДП "Електронмаш" не наділений процесуальною правоздатністю оскільки не є юридичною особою. Відповідно, Профспілка не може виступати представником трудового колективу, оскільки не можна представляти в суді довірителя, який не наділений процесуальною правоздатністю.

Водночас, Профспілка не може розглядатися і як представник фізичних осіб - членів трудового колективу ДП "Електронмаш", оскільки Профспілка може представляти члена трудового колективу - фізичну особу лише за наявності документів, що підтверджують повноваження представника (довіреності). Документи, що підтверджують представництво Профспілкою фізичних осіб - членів трудового колективу ДП "Електронмаш", надані суду не були. Відповідно, якщо Профспілка не є представником трудового колективу чи окремого члену трудового колективу, вона вважається такою, що діє від власного імені як позивач.

Врахувавши ці висновки Великої Палати Верховного Суду, суди відмовили позивачу у задоволенні позову, вказавши, що він діє від власного імені, відтак, не довів факту порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Переглядаючи ухвалені судами рішення та постанову у касаційному порядку, обговоривши доводи, наведені сторонами спору, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, надану господарськими судами попередніх інстанцій, та повноту їх встановлення, з`ясувавши правову природу спірних правовідносин та дослідивши правові норми, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає за необхідне передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на таке.

1. Передумовою виникнення спору у цій справі є обставини, які склалися до набуття Україною незалежності у 1991 році, та відповідно до прийняття нормативно-правових актів, які є складовою сучасного законодавства у сфері регулювання питання набуття прав на частку у статутному капіталу юридичної особи.

Так, на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 14.08.1986 №964 (наказ Міністерства приладобудування засобів автоматизації та систем Управління СРСР від 29.08.1986 №420) Київське виробниче об`єднання "Електронмаш", правонаступником якого є ДНВП "Електронмаш", з 01.01.1987 було переведено на повний господарський розрахунок.

Листом заступника Міністра приладобудування засобів автоматизації та систем Управління СРСР Смірнова С. Б. від 10.03.1988 №ЕС-50/1944 поінформовано Київське виробниче об`єднання "Електронмаш", що як експеримент з огляду на підвищення продуктивності праці надано дозвіл закріпляти відповідно до трудового внеску кожному працівнику частку прибутку, використану на поповнення основних фондів з наступним нарахуванням доходу.

Починаючи з 1989 року до 2009 року, у статуті Київського виробничого об`єднання "Електронмаш" було передбачено положення, суть якого зводиться до того, що дохід, який залишається після покриття усіх витрат, передається у власність трудового колективу підприємства, розподіляється і використовується за рішенням конференції трудового колективу.

Суди, розглядаючи цю справу, встановили, що наказом-постановою Київського заводу електронних обчислювальних та управляючих машин (ВУМ) від 26.07.1989 №291/53, який погоджено на Конференції трудового колективу, затверджено Положення про розподіл госпрозрахункового доходу колективу заводу електронних обчислювальних та управляючих машин. Положенням передбачено, що члени трудового колективу стають власниками частини основних фондів, придбаних за рахунок прибутку підприємства з моменту переходу його на повний госпрозрахунок та самофінансування, засоби, накопичені на особових рахунках працівників підприємства, починаючи з 01.01.1995 будуть оформлені, як цінні папери.

Необхідно зазначити, що правовідносини, про які йдеться, на момент їх виникнення цілком відповідали нормам чинного на той час законодавства.

Так, згідно з ч.1 ст.3 Закону СРСР "Про державне підприємство (об`єднання)" від 30.06.1987 №7284-X госпрозрахунковий доход колективу є джерелом виробничого і соціального розвитку підприємства, оплати праці, перебуває в розпорядженні підприємства, використовується самостійно і вилученню не підлягає. Підприємство може використовувати, зокрема, форму господарського розрахунку, засновану на нормативному розподілі прибутку. З прибутку провадяться розрахунки з бюджетом і вищестоящим органом, виплачуються проценти за кредит. Залишковий прибуток, що утворився після цих розрахунків, надходить у розпорядження трудового колективу.

Аналогічне за змістом положення було відображено і у ст.25 Закону СРСР "Про власність в СРСР" від 06.03.1990 №1305-І, згідно з ч.1 якої прибуток, який залишається у державного підприємства після сплати податків та інших платежів у бюджет (чистий прибуток), надходить у розпорядження трудового колективу підприємства. Частина цього прибутку передається у власність членів трудового колективу в порядку і розмірах, що визначаються законодавчими актами.

Стаття 20 Закону УРСР "Про власність" №697-XII від 07.02.1991 визначала трудовий колектив суб`єктом права колективної власності, підстави виникнення якої були наведені у ст.21 цього ж законодавчого акту.

Тобто чинні на той час норми законодавства наділяли трудові колективи підприємств певним правовим статусом, який дозволяв їм бути суб`єктами правовідносин, зокрема тих, які стосувалися розподілу чистого (залишкового) прибутку підприємства, користуючись при цьому відповідними правами.

У Законі СРСР "Про трудові колективи і підвищення їх ролі в управлінні підприємствами, установами, організаціями" від 17.06.1983 №9500-Х (чинному на час розгляду справи) визначено, що трудовий колектив підприємства, установи, організації - об`єднання всіх працівників, які здійснюють спільну трудову діяльність на державному, громадському підприємстві, в установі, організації, в колгоспі та іншій кооперативній організації.

Аналогічне за змістом положення закріплено і у ч.8 ст.65 ГК України, згідно з якою трудовий колектив підприємства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди) або інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. Повноваження трудового колективу щодо його участі в управлінні підприємством встановлюються статутом або іншими установчими документами відповідно до вимог цього Кодексу, законодавства про окремі види підприємств, закону про трудові колективи.

Згідно з приписами ст.19 Закону СРСР "Про трудові колективи і підвищення їх ролі в управлінні підприємствами, установами, організаціями" повноваження трудових колективів здійснюються безпосередньо загальними зборами (конференціями) трудових колективів підприємств, установ, організацій. У період між зборами повноваження трудових колективів здійснюються у тому числі профспілковими та іншими громадськими організаціями, які діють у трудових колективах, відповідно до їх статутів і радянських законів.

2. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії протоколу конференції трудового колективу Київського заводу електронних обчислювальних та управляючих машин (ВУМ) від 18.07.1989 №53 трудовий колектив НПО "Електронмаш" делегував повноваження щодо представництва інтересів трудового колективу Профспілковому комітету.

Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок станом на час розгляду справи судами визначає Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". У розумінні зазначеного Закону професійною спілкою (профспілкою) є добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).

Відповідно до приписів ст.19 зазначеного Закону профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об`єднаннями громадян. У питаннях колективних інтересів працівників профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво та захист інтересів працівників незалежно від їх членства у профспілках. Профспілки, їх об`єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ.

Держава визнає професійні спілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з власником або уповноваженим ним органом, а також з іншими об`єднаннями громадян (ст. 243 КЗпП).

У розумінні ст. 252-1 КЗпП України усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством, утворюють трудовий колектив підприємства.

Очевидно правильним є висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що трудовий колектив не має статусу юридичної особи та не виступає самостійним учасником господарського або цивільного процесу, тобто не наділений самостійною процесуальною правоздатністю у розумінні сучасних норм права.

Водночас, трудовий колектив, як вже неодноразово зазначалося вище, складають працівники підприємства. І в силу вимог ст.25 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" профспілки представляють права та інтереси саме працівників, зокрема, у відносинах з роботодавцем в управлінні підприємствами, установами, організаціями, а також у ході приватизації об`єктів державної та комунальної власності тощо. Згідно з приписами ст.19 цього ж Закону профспілки мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів. При тому, що у питаннях колективних інтересів працівників профспілки здійснюють представництво та захист інтересів працівників незалежно від їх членства у профспілках.

Тобто профспілка наділена правом на звернення до суду з метою захисту порушеного права чи інтересу необмеженого кола осіб, не переслідуючи при цьому власного інтересу.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного у п.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 про те, що профспілка може представляти інтереси члена трудового колективу лише на підставі довіреності, оскільки представництво у ситуації, що розглядається, здійснюється на підставі закону.

3. Звертаючись з позовом у цій справі, Профспілка зазначає, що у майні ДП "Електронмаш" є частка трудового колективу цього підприємства, тобто працівників підприємства, які працювали у період з 1989 по 1994 роки, яка складає 64 675 000,00 грн та відображалася у звітах про фінансовий стан підприємства як внесок до незареєстрованого статутного капіталу ДП "Електронмаш". Представники Міністерства економічного розвитку і торгівлі України у своїх поясненнях, наявних у справі, не заперечують, що збільшення статутного капіталу відбулося саме за рахунок цих коштів. На думку позивача, це є незаконним, оскільки ці грошові кошти належать представникам трудового колективу ДП "Енергомаш", в інтересах якого Профспілка і звернулася до суду з позовом у цій справі.

Позовні вимоги, сформульовані у позовній заяві, про зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо визначення частки трудового колективу ДНВП (ДП) "Електронмаш" у майні державного підприємства, тобто визначення загального розміру частки, на яку можуть претендувати фізичні особи, які були працівниками підприємства у період її формування, їх спадкоємці, особи, які, набувши у той період часу право на певну частку, досі є членами трудового колективу підприємства.

Позовні вимоги не стосуються безпосереднього визнання права власності на частку майна державного підприємства за конкретними фізичними особами членами трудового колективу (колишніми чи теперішніми). Профспілка просить зобов`язати відповідачів вчинити певні дії, спрямовані на оцінку загальної вартості цієї частки, сформованої у період з 1989 по 1994 рік, з метою подальшого її врахування під час розпочатої процедури приватизації ДП "Енергомаш". Тобто спір стосується визначення розміру частки у майні підприємства, що належить працівникам.

Натомість, висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п.30 постанови від 23.05.2018, про те, що Профспілка при зверненні з позовом в інтересах трудового колективу має вважатися такою, що діє від власного імені, нівелює можливість дослідження та встановлення обставин набуття трудовим колективом ДП "Енергомаш" частки у майні підприємства. Очевидно, що якщо Профспілка діє у власних інтересах, то її права не можуть бути порушеними, що є підставою для відмови у позові. Власне рішення судів попередніх інстанцій і ґрунтуються лише на цьому висновку.

Тому, зважаючи на обставини конкретно цієї справи, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п.30 постанови від 23.05.2018, про те, що при зверненні з позовом в інтересах трудового колективу Профспілка вважається такою, що діє від власного імені.

4. Відповідно до частини 3 статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

З огляду на зазначене вище, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пунктах 29, 30 постанови від 23.05.2018 у справі №910/9010/17.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Справу №910/9010/17 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І . Ткач

Судді І. Кондратова

Л. Стратієнко