ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Справа№ 910/5197/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Остапенка О.М.

Копитової О.С.

секретар судового засідання Камінська Т.О.

За участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 18.12.2019,

розглянувши апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна» (далі - ТОВ «ТРК «Україна»; Компанія),

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 (суддя: Мандриченко О.В.)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 (суддя: Зеленіна Н.І.)

у справі № 910/5197/18

за позовом закритого акціонерного товариства «Кіновідеооб`єднання «Крупний план» (далі - ЗАТ «Кіновідеооб`єднання «Крупний план»; Об`єднання)

до ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна»

про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, стягнення штрафу 290 400 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ «Кіновідеооб`єднання «Крупний план» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «ТРК «Україна» про стягнення з відповідача 290 400 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав та штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «ТРК «Україна» на користь Об`єднання 264 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, 26 400 грн. штрафу до Державного бюджету України та витрати зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду від 27.11.2018 мотивована, зокрема, тим, що: під час прийняття оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, що були подані відповідачем та порушено норми матеріального і процесуального права; суд помилково не звернув увагу на ту обставину, що Ліцензійний договір від 01.06.2014 № ТРК-017526/2014, згідно якого було передано відповідачу права на трансляцію фільму, не оскаржений, як і не були оскаржені нотаріальні дії з засвідчення Агентського договору від 01.04.2014, укладеного ЗАТ «Кіновідеооб`єднання «Крупний план» та Компанії «Глобал З Пікчерз Інк.» і додатку № 1 до вказаного договору.

Ухвалою Північного апеляційного суду від 28.01.2019, зокрема, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5197/18 та призначено справу до розгляду на 21.03.2019.

05.02.2019 та 11.02.2019 відділом документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва для прийняття додаткового рішення.

07.03.2019 відділом документального забезпечення суду апеляційної інстанції було отримано від Об`єднання відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу Компанії залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з тих підстав, що позивач, як єдиний власник, виключних прав на спірний твір, не надавав прав ані Компанії «Глобал З Пікчерз Інк.», ані Video Content Library Limited, ані ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» прав на використання спірного аудіовізуального твору, а отже договори, якими відповідач підтверджує правомірність використання твору є нікчемними.

20.03.2019 відділом документального забезпечення суду від представника ТОВ «ТРК «Україна» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з необхідністю виправлення описки у оскаржуваному рішенні.

У судовому засіданні 21.03.2019 представники Об`єднання підтримали клопотання про повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва для ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.03.2019, зокрема: задоволено клопотання відповідача і позивача та направлено матеріали справи № 910/5197/18 до суду першої інстанції для розгляду заяви ТОВ «ТРК «Україна» про виправлення описки в рішенні та розгляду заяви Об`єднання про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5197/18.

За наслідками розгляду заяви Об`єднання про ухвалення додаткового рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/5197/18, додатковим рішенням задоволено заяву позивача та стягнуто з відповідача 82 683, 12 грн. витрат з оплати послуг адвоката.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ТРК «Україна» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2019.

Апеляційна скарга на додаткове рішення господарського суду міста Києва мотивована тим, що: під час прийняття рішення судом першої інстанції було порушено норми процесуального та матеріального права; всупереч частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач пропустив допустимий строк на подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у зв`язку з чим таку заяву суд мав залишити без розгляду; докази витрат позивача у сумі 82 683, 32 грн. складені іноземними мовами (англійською та російською), що суперечить приписам статті 10 Конституції України та частині першій статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно з якою судочинство і діловодство у судах України провадиться державною мовою, а вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат»; частина доказів не стосується предмету правової допомоги стосовно даної справи, оскільки стосується іншої кольорової версії фільму «Небесний тихохід», який не був предметом позову у справі 910/5197/18.

30.09.2019 ухвалою Північного апеляційного господарського суду, зокрема: поновлено провадження у справі № 910/5197/18; відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5197/18 за апеляційною скаргою відповідача на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2019; апеляційні скарги ТОВ «ТРК «Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 у справі № 910/5197/18 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 об`єднано в одне апеляційне провадження; призначено справу № 910/5197/18 до розгляду на 23.10.2019.

23.10.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про огляд в судовому засіданні оригіналів письмових доказів, а саме: додаток № 33 від 02.05.2016 до Ліцензійного договору № ТРК-017526/2014 від 01.06.2014; державне посвідчення про право розповсюдження і демонстрування фільмів (прокатне посвідчення) за № 3211-3212.2016Т (фільм «Попелюшка» (кольоризована версія 2010)) та клопотання про прийняття і долучення до матеріалів справи письмових доказів, зокрема: постанова від 22.05.2019 Північного апеляційного господарського суду зі справи № 910/5200/18; постанова від 15.08.2019 Верховного суду у складі Касаційного господарського суду зі справи № 910/5200/18; ухвала від 12.03.2019 Північного апеляційного господарського суду зі справи № 910/5200/18.

23.10.2019 у судовому засіданні було оголошено перерву до 13.11.2019.

13.11.2019 відділом забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшли пояснення по суті спору та відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 відповідно до якого позивач заперечує проти заявлених відповідачем аргументів, покладених в обґрунтування апеляційної скарги, а саме зазначає, що 26.04.2018 (разом з позовною заявою) Об`єднанням було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс Позивач і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, так, відповідно до попереднього розрахунку є витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 82 683, 12 грн., вказанні обставини були описані у розрахунку, а в якості доказів до заяви додавалися: копія Договору про надання юридичних послуг від 28.08.2017 № 40-2017, укладеного Об`єднанням та адвокатським об`єднанням «Смарт Солюшнз» (далі - АО); копія звіту про надані послуги до договору за період з 28.08.2017 до 14.03.2018; копія акту наданих послуг від 14.03.2018; копія довідки про зарахування на рахунок АО № 1440 від 06.09.2017; копія довідки про зарахування коштів на рахунок АО від 03.04.2018 № 1245; крім того, в матеріалах справи знаходяться докази оплати вартості наданих професійних правничих послуг.

Відповідно до витягів з протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа неодноразово передавалась на розгляд колегій суддів у різних складах у зв`язку з обставинами, викладеними в ухвалах Північного апеляційного господарського суду.

17.12.2019 ухвалою апеляційного суду апеляційні скарги відповідача прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Остапенка О.М., Копитової О.С.

У судовому засіданні 18.12.2019 представник Об`єднання надав пояснення по суті спору, в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, а також наполіг на задоволенні клопотання позивача про витребування у відповідача оригіналу Агентського договору від 01.04.2014 укладеного ЗАТ «Кіновідеооб`єднання «Крупний план» та Компанії «Глобал З Пікчерз Інк.» і додатку № 1 до вказаного договору.

Представник ТОВ «ТРК «Україна» просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання з тих підстав, що відповідач не зможе надати оригінал вказаного договору, оскільки він не є стороною договору, а тому не може мати його оригінал, крім того в матеріалах справи наявні нотаріально посвідчені копії такого правочину.

Представник Компанії надав пояснення по суті апеляційної скарги, наполіг на задоволенні клопотання про прийняття і долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: постанови від 22.05.2019 Північного апеляційного господарського суду зі справи № 910/5200/18; постанови від 15.08.2019 Верховного суду у складі Касаційного господарського суду зі справи № 910/5200/18 та ухвали від 12.03.2019 Північного апеляційного господарського суду зі справи № 910/5200/18.

Після виходу з нарадчої кімнати колегія суддів Північного апеляційного господарського суду оголосила про відмову в задоволенні заявлених клопотань виходячи з такого.

Щодо клопотання позивача про витребування у відповідача оригіналу Агентського договору від 01.04.2014 укладеного Об`єднанням та Компанією «Глобал З Пікчерз Інк.» і додатку № 1 до вказаного договору, то суд вбачає за можливе зазначити, що оскільки представником відповідача було подано нотаріально посвідчені копії Агентського договору № 01030114 від 01.04.2014 укладеного Об`єднанням і компанією «Глобал З Пікчерз Інк.» та додатку № 1 від 01.04.2014 до нього і матеріали справи не містять доказів того, що вказаний правочин визнано недійсним як і не було оскаржено нотаріальні дії (завсідчення вірності правочину та додатку до нього), та враховуючи, те, що апелянт не є стороною вказаного правочину, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання.

Щодо клопотання відповідача про прийняття і долучення до матеріалів справи письмових доказів, то суд вбачає за можливе зазначити, що за змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, порадившись, колегія Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що подані суду копії процесуальних документів з іншої справи не є доказами в розумінні статті 73 ГПК України у даній справі, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Під час судових дебатів, право на які сторонам надано на підставі статті 270 ГПК України, представник апелянта наполіг на задоволенні апеляційних скарг, а представник позивача проти їх задоволення заперечив.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.

За змістом частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою вказаної статті суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з частини другої статті 418 ЦК України, право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник відповідача зазначив таке.

01.04.2014 позивачем та компанією «Глобал 3 Пікчерз Інк.» було укладено Агентський договір № 01030114, за умовами пункту 1 якого, позивач доручив компанії «Глобал 3 Пікчерз Інк.» здійснювати юридичні та фактичні дії з надання третім особам прав на використання аудіовізуальних творів на території всіх країн світу, за винятком Російської Федерації.

Права на використання фільмів відповідно до пункту 2 цього Договору включають безкоштовну і платну передачу в ефір, безкоштовну і платну передачу по супутнику, безкоштовну і платну передачу по кабелю, публічний показ, платний адресний показ, «Time Shift» (передача фільмів користувачам у складі телепрограм), сповіщення творів до загального відома по телекомунікаційних та інших мережах, включаючи мережу Інтернет, а також невиключні права на здійснення відтворення запису творів, розповсюдження примірників творів, переклад, фрагментарне (не більше трьох хвилин) використання творів, право супроводжувати використання творів накладенням будь-яких графічних символів та/або тексту.

Строк дії Агентського договору триває до 31.12.2024 (пункт 13 Агентського договору).

Таким чином, фільм «Попелюшка» (кольоризована версія) зазначений у додатку № 1 (Додаток № 1) до вказаного Агентського договору як один із творів, права на який можуть передаватися третім особам в період 01.04.2014 до 31.12.2024.

14.03.2016 компанія «Глобал 3 Пікчерз Інк.» уклала ліцензійний договір № 35979/2016 (Ліцензійний договір) з компанією «Video Content Library Limited», предметом якого є надання виключної ліцензії (пункт 3.1. Договору № 2 ) на використання на території України (пункт 1.4. Ліцензійного договору) творів такими способами, як публічне сповіщення для загального відома шляхом передачі як в прямий ефір, так і в запису, в тому числі із застосуванням супутника та одночасно по кабелю (пункт 3.1.1.), переклад, дублювання, озвучування та/або субтитрування українською мовою (пункт 3.1.2.), публічне сповіщення для загального відома фрагментів творів (пункт 3.1.3.), поєднання сповіщення твору з розміщенням інформаційних та рекламних матеріалів (пункт 3.1.4.), потокова передача в реальному часі із застосуванням мережі Інтернет чи іншими аналогічними способами (пункт 3.1.5.), одночасна Інтернет-трансляція (пункт 3.1.6.).

Відповідно до Додатку № 1 від 14.03.2016 до Ліцензійного договору зазначені права передаються на твір «Попелюшка» (кольоризована версія 2010) таким чином: в період з 01.06.2016 до 31.05.2017 - 2 покази, в період з 01.06.2017 до 31.05.2018 - 2 покази.

01.06.2014 компанією «Video Content Library Limited» та відповідачем було укладено Ліцензійний договір № ТРК- 017526/2014.

Згідно з укладеним додатком № 33 до Ліцензійного договору, відповідачу було передане право на використання твору «Попелюшка» (кольоризована версія 2010). Кількість показів зазначеного твору у Додатку № 3 визначена у кількості 2 (два) покази в період з 01.06.2016 до 31.05.2017.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначив, що Агентський договір від 01.04.2014 № 01030114 укладався, проте надані відповідачем копії не відповідають змісту договору, який фактично укладався. Зокрема, відповідно до Додатку № 1 від 01.04.2014 до Агентського договору компанія «Глобал 3 Пікчерз Інк.» отримувала права на кольоризована версію фільму «Попелюшка» строком до 31.12.2015, на підтвердження чого позивачем було долучено копію Додатку № 1 від 01.04.2014 до Агентського договору № 01030114 від 01.04.2014 до матеріалів справи.

З наданої ж відповідачем копії вбачається, що компанія «Глобал 3 Пікчерз Інк.» отримувала права на кольоризована версію фільму «Попелюшка» строком до 31.12.2024.

Отже, за своєю суттю спір зводиться до того, чи мала обсяг прав компанія «Video Content Library Limited» станом на 01.06.2014 укладати з відповідачем Ліцензійний договір № ТРК- 017526/2014 відповідно до додатку 33 якого Компанія набула права на використання спірного твору.

Законом України від 23 грудня 1993 року N 3792-XII «Про авторське право і суміжні права» у редакції, чинній 26.02.2014 (далі - Закон України «Про авторське право і суміжні права») встановлено таке.

Суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права

Правом інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

До майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права (частина перша статті 15).

Автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані (частина перша статті 31).

Порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав (пункт «а» статті 50).

У частині першій статті 15 Закону України «Про кінематографію» встановлено, що право на розповсюдження і демонстрування національних та іноземних фільмів на всіх видах носіїв зображення надається суб`єктам кінематографії центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері кінематографії. Документом, який засвідчує це право та визначає умови розповсюдження і демонстрування, є державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів. Фільми, на які видані державні посвідчення на право розповсюдження і демонстрування, вносяться до державного реєстру фільмів. Положення про державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Абзацами першим та другим частини третьої статті 15 Закону України «Про кінематографію» передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері кінематографії, відмовляє у видачі державного посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів за наявності принаймні однієї з таких підстав: невідповідності поданих документів та матеріалів вимогам пункту 6 Положення про державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів та цього Закону.

Так, дослідивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки відповідачем було подано суду першої інстанції нотаріально засвідчені копії Агентського договору від 01.04.2014, укладеного Об`єднанням та Компанією «Глобал З Пікчерз Інк.», додатку № 1 до вказаного договору (при цьому нотаріальні дії не були оскаржені позивачем), Ліцензійний договір від 01.06.2014 № ТРК-017526/2014 від 01.06.2014, додаток № 33 від 02.05.2016 вказаного Ліцензійного договору, державне посвідчення про право розповсюдження і демонстрування фільмів (прокатне посвідчення) за № 3211-3212.2016Т (фільм «Попелюшка» (кольоризована версія 2010)), то суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги вказані докази у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню.

При цьому, посилання об`єднання на ту обставину, що у компанії відсутній оригінал Агентського договору, як на підставу для задоволення позову, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідач не є стороною даного правочину і відсутність у нього його оригіналу не свідчить про порушення відповідачем виключних майнових авторських прав позивача.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача компенсації у зв`язку з порушенням майнових авторських прав суб`єкта авторського права.

Закріплена у статті 204 ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, пов`язані безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Зазначена правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 925/895/16, від 20.02.2018 у справі № 910/24539/16, від 27.02.2018 у справі № 910/6037/16.

Крім того, постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019, залишеною без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №910/5200/18, встановлено обставини про відсутність приписів в законодавстві щодо нікчемності ліцензійних договорів, серед інших, і ліцензійного договору №ТРК-017526/2014 від 01.06.2014, ліцензійний договір №ТРК-017526/2014 від 01.06.2014, серед іншого, не визнавався недійсним судом.

Частиною третьою статті 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права", не передбачено можливості визнання нікчемними договорів про передачу прав на використання твору, в судових рішеннях

Щодо додаткового рішення яким задоволено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 82 683, 12 грн. судових витрат з оплати послуг адвоката то колегія Північного апеляційного господарського суду вбачає за можливе зазначити таке.

Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи.

У порядку статті 86 ГПК України слід надавати належну оцінку доказам фактичного надання стороні адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг із виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг (аналогічна правова позиція наведена у додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 922/749/18).

За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою, другою статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Приписами частини третьої - п`ятої статті 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України визначено порядок розподілу судових витрат.

Так, частинами четвертою, восьмою статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки, як вказано вище, апеляційну скаргу ТОВ «ТРК «Україна» задоволено, а оскаржуване рішення скасовано, то витрати на професійну правничу допомогу належить покласти на позивача.

У частині третій статті 13, частині першій статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, як: не стосуються предмета доказування.

Частиною першою статті 79 ГПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Перша частина статті 277 ГПК України встановлює, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги наведене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, найшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим на підставі пункту 1-4 частини першої статті 277 ГПК України, оскаржуване рішення та додаткове рішення підлягають скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Частиною чотирнадцятою статті 129 ГПК України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, на підставі наведеного суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: за подачу позову судовий збір покладається на позивача, а за подачу апеляційної скарги судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь скаржника.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 у справі № 910/5197/18 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 у справі № 910/5197/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги покласти на Закрите акціонерне товариство «Кіновідеооб`єднання «Крупний план».

Стягнути із Закритого акціонерного товариства "Кіновідеооб`єднання "Крупний план" (Російська Федерація, м. Москва, вул. Дружинніківська, буд. 15, ЗКПО 41573647) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна» (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Харлампіївська буд. 17/25, ) 6 534,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

5. Матеріали справи № 910/5197/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, передбаченому статей 286 - 291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 27.12.2019.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.М. Остапенко

О.С. Копитова