СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2019 р. Справа № 905/790/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І. , суддя Тихий П.В.

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. 3193 Д/1-7) на рішення господарського суду Донецької області від 04.09.2019 року, ухвалене у приміщенні вказаного суду суддею Бойковою Ю.В., повний текст якого складено 16.09.2019 року, у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАКІ ЛТД, м. Маріуполь,

до: Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Головного управління держгеокадастру у Донецькій області, м. Костянтинівка,

2) Юридичного департаменту Маріупольської міської ради, м. Маріуполь,

про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЛАКІ ЛТД звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 46, загальною площею 0,0120 га, кадастровий номер 142337200:01:014:0260, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі нерухомого майна 23, зареєстроване за територіальною громадою міста Маріуполь в особі Маріупольської міської ради на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 8306439 від 25.11.2013, із закриттям розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи у зв`язку зі знищенням об`єкту нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:014:0260 є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0305, яка є предметом договору оренди земельної ділянки від 06.05.2014, укладеного між ТОВ ЛАКІ ЛТД та Маріупольською міською радою Донецької області. Разом із тим, позивач не може зареєструвати зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0305, оскільки електронний документ на вказану земельну ділянку не може бути зареєстрований у Державному земельному кадастрі з огляду на наявний перетин з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:014:0260, яка не була перенесена до архівного шару ДЗК після її приєднання до земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0305.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.09.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представники сторін та третіх осіб в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Ryabykh v.Russia від 24.07.2003 року, Svitlana Naumenko v. Ukraine від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

12.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІГ СІТІ ЛАЙФ» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАКІ ЛТД» (далі покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1.1. якого покупець зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти у власність і оплатити Ѕ (одну другу) частку нежитлової будівлі літ. А-1, загальною площею 130,7 (сто тридцять цілих сім десятих кв.м., що знаходиться в місті Маріуполі Донецької області по проспекту Будівельників, будинок 46 (сорок шість), надалі іменується «об`єкт», в порядку та на умовах, встановлених цим договором. Площа відчужуваної частки складає 56,9 кв.м.

Згідно п. 1.2. договору купівлі-продажу нерухомий об`єкт розташовано на земельній ділянці Маріупольської міської ради, загальною площею 0,0120 га (кадастровий номер :01:014:0260), якою продавець користується на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.10.2012.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу про державну реєстрацію прав №36966265 від 25.12.2012 товариству з обмеженою відповідальністю «ЛАКІ ЛТД» належить Ѕ частка на праві приватної власності нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, проспект Будівельників, будинок 46.

Рішенням Маріупольської міської ради № 6/28-3293 від 18.06.2013 «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пр. Будівельників, 46 у Приморському районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «Лакі ЛТД» за результатами звернення товариства з обмеженою відповідальністю «Лакі ЛТД» щодо узгодження місця розташування місця розміщення та надання дозволу розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0748 га по пр. Будівельників у Приморському районі міста надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0748 га для обслуговування будівель торгівлі (обслуговування відповідної будівлі-магазину) без права здійснення містобудівної діяльності до затвердження плану зонування в установленому законом порядку по пр. Будівельників, 46 у Приморському районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «Лакі ЛТД» ().

На підставі вищезазначеного рішення для ТОВ «ЛАКІ ЛТД» колективним підприємством «Госпрозрахунковий земельно-кадастровий центр» був розроблений та узгоджений у встановленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на термін 10 років для обслуговування існуючої будівлі-магазину по пр.. Будівельників, 46 у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області площею 0,0748 га. Як вбачається зі змісту вказаного проекту, запроектована земельна ділянка має кадастровий номер :01:014:0305. Також у вказаному проекті зазначено про те, що частина запроектованої земельної ділянки площею 0,0120 га раніше надавалась ТОВ «ЛАКІ ЛТД» та ТОВ «БІГ СІТІ ЛАЙФ», а частина запроектованої земельної ділянки площею 0,0628 га, раніше нікому не надавалась, що підтверджується земельно-кадастровою інформацією і по даним державного земельного кадастру обліковується, як землі запасу житлової та громадської забудови. Крім того, даним проектом, відповідно до ст.. 116, 120, 124, 186, 186-1 Земельного кодексу України передбачено відвести товариству з обмеженою відповідальністю «ЛАКІ ЛТД» земельну ділянку в оренду на термін 10 років площею 0,0748 га для обслуговування існуючої будівлі-магазину по пр. Будівельників, 46 у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області частково за рахунок земель Маріупольської міської ради, що надавались ТОВ «ЛАКІ ЛТД» та ТОВ «БІГ СІТІ ЛАЙФ» (договір оренди земельної ділянки від 07.12.2012 № 01328, землі житлової та громадської забудови) та частково за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради.

Згідно штампу у правому нижньому кутку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на термін 10 років для обслуговування існуючої будівлі-магазину по пр. Будівельників, 46 у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області останній був перевірений та внесений до Державного земельного кадастру 21.11.2013.

Рішенням Маріупольської міської ради № 6/38-4308 від 28.03.2014 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пр. Будівельників, 46 в Приморському районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «Лакі ЛТД» припинено право оренди земельної ділянки площею 0,0120 га товариства з обмеженою відповідальністю «Лакі ЛТД», товариству з обмеженою відповідальністю «БІГ СІТІ ЛАЙФ» по пр. Будівельників, 46 у Приморському районі міста та вирішено розірвати договір оренди земельної ділянки від 19.10.2012, зареєстрований в Управлінні Держкомзему в м. Маріуполі Донецької області від 07.12.2012 за № 01328, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАКІ ЛТД», товариством з обмеженою відповідальністю «БІГ СІТІ ЛАЙФ» та Маріупольською міською радою.

Також п.4 вищезазначеного рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення та надано із земель запасу в оренду строком на 10 років земельну ділянку (кадастровий номер :01:014:0305) площею 0,0748 га з розміром орендної плати на рівні 3% від її грошової оцінки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування існуючої будівлі магазину) по пр. Будівельників, 46 в Приморському районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «ЛАКІ ЛТД» ().

06.05.2014 між Маріупольською міською радою (далі - орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАКІ ЛТД» було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець, згідно до рішення Маріупольської міської ради від 28.30.2014 №6/38-4308 надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 46 у Приморському районі міста Маріуполя, кадастровий номер :01:014:0305.

В оренду передається земельна ділянка площею 0,0748 га (п. 2.1. договору).

Згідно п. 3.1. договору договір укладено на 10 (десять) років (з 28.03.2014 року до 28.03.2024 року).

Відповідно до п. 5.1. договору земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування існуючої будівлі-магазину).

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 21869575 від 20.05.2014 вищезазначений договір зареєстровано Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 20.05.2014, номер запису про інше речове право 5713154.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, листом № 1025/105-18 від 25.07.2018 Відділ у м. Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомив розробника технічної документації про те, що цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер :01:014:0305 згідно Класифікації видів цільового призначення земель, яка затверджена наказом Держкомзему України від 23.07.2010 № 548 та зареєстрована в Мінюсті 01.11.2010 за № 1011/18306, необхідно визначати як «Секція В 03.07 для будівництва та обслуговування будівель споруди.

У зв`язку з викладеним, позивачем було подано Державному кадастровому реєстратору відділу у м. Маріуполі Головного управління заяву про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру, яка була зареєстрована 26.07.2018 за №ЗВ-018.

За результатами розгляду вказаної заяви Державним кадастровим реєстратором відділу в м. Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Сіноліциною-Зарецькою Ю.В. позивачу було надано Протокол № ПП-018 проведення перевірки електронного документу від 26.07.2018 та рішення №РВ-018 від 26.07.2018 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку із невідповідністю електронного документу установленим вимогам, а саме: «ХSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин земельних ділянок з ділянкою :01:014:0260. Площа співпадає на 16,057%».

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 13.11.2018 позивач звернувся до Маріупольської міської ради, в якому просив скасувати реєстрацію речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0260 (реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 3532733) з посиланням на те, що земельна ділянка площею 0,0120 га, кадастровий номер :01:014:0260, яка була у користуванні ТОВ «БІГ СІТІ ЛАЙФ», була об`єднана та повністю увійшла у межі земельної ділянки кадастровий номер :01:014:0305 площею 0,0748 га, яка надана в оренду ТОВ «ЛАКІ ЛТД».

Листом № 26-35431-09 від 28.02.2019 відповідач повідомив заявника про те, що для вжиття заходів щодо державної реєстрації припинення права власності на земельну ділянку площею 0,0120 га (кадастровий номер :01:014:0260) департаментом по роботі з активами міської ради було направлено листа від 10.12.2018 № 26.6.3.-68752-26.1 до відділу у м. Маріуполі Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області стосовно надання інформації щодо формування даної земельної ділянки та її правового статусу. Як вбачається зі змісту вказаного листа, державним реєстратором прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради була розглянута заява Маріупольської міської ради щодо державної реєстрації припинення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0260, та не виявлено відомостей підтвердження факту її знищення. На підставі викладеного, посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, пункти 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, 26.02.2019 державним реєстратором прав на нерухоме майно Строчкіним В.Ю. було прийнято рішення № 45705846 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Посилаючись на те, що наявність зареєстрованого права власності Маріупольської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0260, що увійшла до складу земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0305, яка є предметом договору оренди земельної ділянки від 06.05.2014, укладеного між ТОВ ЛАКІ ЛТД та Маріупольською міською радою Донецької області, позбавляє позивача можливості зареєструвати зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0305, оскільки електронний документ на вказану земельну ділянку не може бути зареєстрований у Державному земельному кадастрі з огляду на наявний перетин з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:014:0260, яка не була перенесена до архівного шару ДЗК після її приєднання до земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0305, позивач звернувся із даним позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд зазначив про те, що оскільки позивач всупереч вимог частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України не довів факту невизнання або порушення своїх прав саме відповідачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначає, що місцевим господарським судом було вірно встановлено те, що для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію необхідним є подання заяви власником, яким у даному випадку є Маріупольська міська рада, проте, на думку апелянта, суд не звернув уваги на те, що у такому випадку саме остання мав оскаржувати рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації припинення права власності міської ради на спірну земельну ділянку. Тому, на думку апелянта, висновки суду про те, що позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача - невірні.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Вирішуючи спір, господарський суд встановлює відповідність обраного позивачем способу захисту його порушеного права чи охоронювального законом інтересу.

У разі, якщо суд дійде висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту він повинен відмовити в задоволенні вимог.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, суд звертає увагу на те, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Суд враховує, що при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини")

Зокрема, відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відтак, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно положень ст. 13 та ст. 19 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу і права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, в порядок та спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цих Законів, а також договором оренди землі.

Згідно ст.1 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, перелік способів захисту земельних прав викладений у частині третій статті 152 Земельного кодексу України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним вказаною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16.

Як встановлено судом, позивач на підставі договору оренди земельної ділянки від 06.05.2014, укладеного з Маріупольською міською радою на підставі рішення від 28.03.2014 № 6/38-4308, зареєстрованого 20.05.2014 Реєстраційною службою Маріупольської міської ради, є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0305.

На підставі № 6/28-3293 від 18.06.2013 «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пр. Будівельників, 46 у Приморському районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «Лакі ЛТД» для ТОВ «ЛАКІ ЛТД» колективним підприємством «Госпрозрахунковий земельно-кадастровий центр» був розроблений та узгоджений у встановленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0305. Також у вказаному проекті зазначено про те, що частина запроектованої земельної ділянки площею 0,0120 га раніше надавалась ТОВ «ЛАКІ ЛТД» та ТОВ «БІГ СІТІ ЛАЙФ».

Рішенням Маріупольської міської ради від 28.03.2014 № 6/38-4308 було затверджено вищевказаний проект землеустрою щодо відведення та надано із земель запасу в оренду строком на 10 років земельну ділянку (кадастровий номер :01:014:0305) площею 0,0748 га з розміром орендної плати на рівні 3% від її грошової оцінки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування існуючої будівлі магазину) по пр. Будівельників, 46 в Приморському районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «ЛАКІ ЛТД» ().

Відповідно до статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав тощо.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, земельна ділянка з кадастровим номером :01:014:0305 є об`єктом цивільних прав з моменту її державної реєстрації права власності на неї 20.05.2014 за Маріупольською міською радою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 21869575 від 20.05.2014 (а.с. 88).

Законом України «Про Державний земельний кадастр» встановлено правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 1 вищезазначеного закону Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, а державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 9 Закону України Про землеустрій внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Згідно з положеннями ст.25 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) віднесено до документації із землеустрою. Відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою; в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису.

Як вже зазначалося, згідно штампу у правому нижньому кутку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на термін 10 років для обслуговування існуючої будівлі-магазину по пр. Будівельників, 46 у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області останній був перевірений та внесений до Державного земельного кадастру 21.11.2013.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України Про землеустрій державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.12 №1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру. Так, відповідно до п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру.

Згідно Відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою вносяться на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу чи об`єднання, шляхом здійснення Державним кадастровим реєстратором таких дій:

1) скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру;

2) здійснення державної реєстрації земельної ділянки, яка утворилася в результаті поділу чи об`єднання, згідно з пунктами 107-111 і 113 цього Порядку;

3) внесення до Поземельної книги на земельну ділянку, сформовану в результаті поділу чи об`єднання земельних ділянок, запису про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованого кадастрового номера земельної ділянки шляхом:

проставлення на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначки про утворення земельної ділянки в результаті поділу чи об`єднання за формою згідно з додатком 28, в якій зазначаються скасований кадастровий номер земельної ділянки, підстава для поділу чи об`єднання земельної ділянки, дата такого поділу чи об`єднання, відомості про Державного кадастрового реєстратора, який зробив позначку;

внесення до розділу 1 Земельна ділянка. Загальні відомості Поземельної книги в електронній формі відповідних записів про скасований кадастровий номер земельної ділянки, підстави для поділу чи об`єднання земельної ділянки, дату такого поділу чи об`єднання із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису;

4) внесення до Поземельної книги на земельну ділянку, сформовану в результаті поділу чи об`єднання земельних ділянок, запису про обмеження у використанні земельної ділянки, яка поділена чи об`єднана з іншою (крім випадків, коли обмеження поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої земельної ділянки).

У відповідності до положень ч.2 ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення державного реєстратора у разі: 1) знищення об`єкта нерухомого майна; 2) поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, під час державної реєстрації земельної ділянки земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0305 площею 0,0748 га відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0260 підлягали перенесенню до архівного шару ДЗК із закриттям відповідної Поземельної книги.

Разом із тим, в матеріалах справи наявний лист № 932/105-19 від 28.03.2018 Відділу у місті Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в якому зазначено наступне.

21.11.2013 на підставі Заяви про державну реєстрацію земельної ділянки ЗВ-013 разом з доданими до неї матеріалами передбаченими пунктом 110 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 1051 від 17.10.2012 Державним кадастровим реєстратором відділу здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0748 га, яка розташована за адресом: Донецька область, м. Маріуполь по проспекту Будівельників, 46, присвоєно кадастровий номер земельної ділянки :01:014:0305, відкрито Поземельну книгу земельної ділянки та внесені відомості до неї.

20.05.2014 в порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром речових прав отримано відомості про реєстрацію права власності Маріупольської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0305. Реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 5710668.

20.05.2014 в порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром речових прав отримано відомості про реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0260 і отримано щодо неї відомості про реєстрацію права Маріупольської міської ради.

Фактично, земельна ділянка ділянки з кадастровим номером :01:014:0260 є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0305.

Відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0260 підлягають знищенню шляхом перенесення архівного шару відомостей Державного земельного кадастру.

Сформувати заяву Про перенесення відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0260 до архівного шару Державного земельного кадастру не можливо у зв`язку з наявністю відомостей про реєстрацію права Маріупольської міської ради на цю земельну ділянку.

У разі скасування прав Маріупольської міської ради на цю земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0260, буде сформовано заяву про перенесення відомостей про земельну ділянку до архівного шару ДЗК.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було вчинено дії, спрямовані на припинення права власності на земельну ділянку за адресою: м АДРЕСА_1 Будівельників, 46, загальною площею 0,0120 га, кадастровий номер 142337200:01:014:0260, а саме: подано заяву до державного реєстратора Юридичного департаменту Маріупольської міської ради про припинення права власності про припинення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0260, за результатами розгляду якої державним реєстратором прав та їх обтяжень Юридичного департаменту Маріупольської міської ради № 45705846 від 26.02.2019.

Як вбачається зі змісту вказаного рішення, підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень стала відсутність відомостей, підтверджуючих факт знищення земельної ділянки з реєстраційним номером 23 (з кадастровим номером :01:014:0260). Підставою для відмови державним реєстратором зазначено п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Також державним реєстратором було роз`яснено про можливість оскарження вищезазначеного рішення відповідно до законодавства.

Згідно приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до повноважень державного реєстратора належить забезпечення проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Статтею 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено підстави для відмови в державній реєстрації прав. Так, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

З огляду на приписи статей 387 і 388 Цивільного кодексу України формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 29.05.2019 по справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18).

Виходячи із сукупного аналізу чинного на час розгляду справи Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вбачається, що для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав необхідним є подання відповідної заяви заявником, яким у даному випадку, у разі подання документів для зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна (зокрема, проведення державної реєстрації припинення права власності) може бути виключно власник спірного нерухомого майна.

Позивачем в якості способу захисту обрано скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 46, загальною площею 0,0120 га, кадастровий номер 142337200:01:014:0260, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі нерухомого майна 23, зареєстроване за територіальною громадою міста Маріуполь в особі Маріупольської міської ради на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 8306439 від 25.11.2013, із закриттям розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи у зв`язку зі знищенням об`єкту нерухомого майна.

ЯК вірно вказує місцевий господарський суд, до повноважень Маріупольської міської ради, яка є відповідачем у даній справі, не входить внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Органом, що уповноважений на здійснення скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 46, загальною площею 0,0120 га, кадастровий номер 142337200:01:014:0260, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі нерухомого майна 23, зареєстроване за територіальною громадою міста Маріуполь в особі Маріупольської міської ради на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 8306439 від 25.11.2013, із закриттям розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи, у даному випадку є Юридичний департамент Маріупольської міської ради.

До того ж, Маріупольською міською радою не приймалося рішення про припинення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0260 та про приєднання чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0260 із земельною ділянкою :01:014:0305.

За змістом статті 48 Господарського процесуального кодексу України належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Позивач таким правом не скористався, клопотання про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів, не заявляв.

Відповідно до вищевказаних положень законодавства позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів, зокрема права власності, саме вказаним ним відповідачем.

При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що Маріупольська міська рада є належним відповідачем оскільки нею не оскаржено рішення державного реєстратора про відмову державного реєстратора про відмову у державній реєстрації припинення права власності міської ради на спірну земельну ділянку, відхиляються колегією суддів, оскільки оскарження у такому випадку рішення реєстратора є правом відповідача, яке він може реалізувати, вважаючи свої права порушеними, а не є його обов`язком.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем всупереч вимог частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України не довів факту невизнання або порушення своїх прав саме відповідачем - Маріупольською міською радою, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 04.09.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.12.2019

Головуючий суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий