ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"26" грудня 2019 р. Справа№ 910/13862/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-3»

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 (повний текст складено 05.12.2019)

у справі № 910/13862/19 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-3»

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 у справі № 910/13862/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-3» (далі - ТОВ «Спецбуд-3») подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.

Дослідивши матеріали поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення її без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень;

2) докази сплати судового збору;

3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі;

4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Частиною 2 ст. 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

У свою чергу ч. 1 ст. 174 ГПК України містить положення, відповідно до якого суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що до скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Частиною 2 ст. 123 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 названого Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Підпунктом 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, ТОВ «Спецбуд-3» мало бути сплачено судовий збір у розмірі 2.881,50 грн.

Апелянт при подані апеляційної скарги судового збору не сплатив, однак у прохальній частині апеляційної скарги просив суд звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку з тяжким майновим станом.

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» регулює відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Згідно положень цієї статті, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Колегія суддів звертає увагу, що суд може врахувати майновий стан сторони лише на наявності хоча б однієї з умов, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", перелік яких є вичерпним.

Однак скаржник не навів таких умов.

Крім того, скаржник не надав належних доказів на підтвердження обставин, наведених в обґрунтування заявленого клопотання.

Оскільки ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначає рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то саме лише посилання на те, що скаржник надасть докази сплати судового збору у майбутньому, після настання конкретних обставин, не може слугувати підставою для відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги слід відмовити.

Відтак, апеляційна скарга не відповідає вимогам, встановлених статтею 258 ГПК України, та підлягає залишенню без руху зі встановленням строку на усунення недоліків.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу ТОВ «Спецбуд-3» на положення ст. 56 ГПК України, згідно з якою юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження повноважень Ганжи В.С. як керуючого (керівника) ТОВ «Спецбуд-3» на представництво інтересів товариства.

Керуючись ст. ст. 234, 258, ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-3» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 у справі № 910/13862/19 залишити без руху.

2. Зобов`язати Київську міську раду усунути недоліки апеляційної скарги шляхом подання суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2.881,50 грн. протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

3. Попередити Київську міську раду, що, у випадку не усунення у встановлений термін недоліків в частині надання доказів сплати судового збору, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова