РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2019 р. Справа № 910/14956/19
За позовом Державного підприємства « Адміністрація морських портів України » в особі Південної філії Державного підприємства « Адміністрація морських портів України » ( адміністрація морського порту Південний )

До Державного агентства резерву України

Про стягнення 55860,97 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Донченко Н.С. - предст.

Від відповідача не з`явився

Обставини справи:

Позивач - Державне підприємство « Адміністрація морських портів України » в особі Південної філії Державного підприємства « Адміністрація морських портів України » ( адміністрація морського порту Південний ) звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - Державного агентства резерву України 55860,97 грн. боргу за договором відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву від 19.10.2015 р. № 0.61/2-83/1-П-ЮЖФ-15.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.10.2019 р. провадження у справі було відкрите, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення судового засідання на 28.11.2019 р.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що останній завищив суму позовних вимог, а саме на суму 1942,02 грн. ( 55860,97 грн. - 53918,95 грн. = 1942,02 грн. )

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2015 р. між позивачем ( зберігачем ) та відповідачем ( держрезервом ) був укладений договір відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № 0.61/2-83/1-П-ЮЖФ-15

Відповідно до умов вказаного договору відповідач передає, а позивач приймає у відповідальне збереження цінності згідно із специфікацією (затвердженою номенклатурою) у кількості та за вартістю згідно з актом форми № 1 мр. Передбачені цим договором форми актів затверджуються Держрезервом.

Згідно п. 7.3. договору № 0.61/2-83/1-П-ЮЖФ-15 від 19.10.2015 р. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом усього терміну зберігання цінностей ( до повного виконання нарядів Держрезерву на відпуск матеріальних цінностей ).

Відповідно до п. 3.1. вказаного договору відповідач зобов`язаний відшкодовувати позивачу витрати на зберігання цінностей у межах бюджетних асигнувань, передбачених на ці цілі.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про державний матеріальний резерв» відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку (532-2002-п), встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4.1. договору № 0.61/2-83/1-П-ЮЖФ-15 від 19.10.2015 р. передбачено, що вартість зберігання цінностей визначається згідно з Порядком відшкодування витрат підприємствам, установам та організаціям, що здійснюють відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 р. № 532 затверджений порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов`язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку Держрезерв на підставі аналізу статтей витрат відповідальних зберігачів щороку визначає середній розмір суми витрат із зберігання матеріальних цінностей виходячи з розрахунку на 1 кв.м. складського приміщення ( відкритого огородженого майданчика ), 1 куб. метр холодильної камери, резервуара для зберігання нафтопродуктів, підземних газовних сховищ, а також зберігання 1 тони зернових культур в зерносховищі.

Згідно п. 7 порядку відшкодування витрат, пов`язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Держрезервом та відповідальним зберігачем за формою, згідно з додатком № 1, за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Пунктом 4.2. договору № 0.61/2-83/1-П-ЮЖФ-15 від 19.10.2015 р. передбачено, що відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) із зберігання цінностей здійснюється за узгодженням між Держрезервом та зберігачем згідно з поданими документами ( з узгодженим з Держрезервом кошторисом витрат ). У разі коли Держрезерв визнає за можливе, відрахування суми витрат проводиться частинами протягом поточного року.

Листом від 19.02.2018 №445/0/4-18 Держрезерв направив на адресу позивача погоджений кошторис витрат на зберігання матеріальних цінностей (державного) мобілізаційного резерву на 2018 рік на суму 55860,97 грн. з ПДВ. Вказаний лист отриманий Адміністрацією 26.02.2018 р., що підтверджується відміткою про реєстрацію вхідного документу.

Листом від 09.07.2018 №5027/01/124-18 позивач направив відповідачу погодженні зі сторони позивача примірники додаткових угод, а саме: 2 примірники додаткової угоди про зміну банківських реквізитів та 2 примірники додаткової угоди про зміну розміру коштів на 2018 рік.

В подальшому, відповідачем було надіслано на адресу позивачу підписану зі своєї сторони додаткову угоду № 2 від 30.10.2018 р., якою були змінені банківські реквізити сторін. Однак, додаткова угода щодо зміни розміру коштів на 2018 рік не була повернута.

01.02.2019 р. позивач направив відповідачу лист № 12/27-01-04-38, яким надала Держрезерву, зокрема, акт відшкодування витрат по зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву та звіт про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за 2018 рік.

Відповідач не повернув на адресу позивача акт відшкодування витрат по зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за 2018 рік. і жодних заперечень щодо зазначеного акту від відповідача позивачу не надходило.

16.04.2019 р. позивач звернувся до відповідача з листом ( № 18/27-01-04-38 ) щодо здійснення оплати за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за 2018 рік в розмірі 55860,97 грн.

Станом на день подання позивачем позовної заяви до суду відповідачем вказана оплата не здійснена.

Згідно ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ). ( ст. 610 ЦК України ).

Згідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ( ст. 525 ЦК України ).

Твердження представника відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що позивач завищив суму позовних вимог, а саме на суму 1942,02 грн. ( 55860,97 грн. - 53918,95 грн. = 1942,02 грн. ) суд вважає безпідставним, оскільки пунктом 4.2 договору № 0.61/2-83/1-П-ЮЖФ-15 від 19.10.2015 р. передбачено, що відшкодування витрат ( з урахуванням податку на додану вартість) із зберігання цінностей здійснюється за узгодженням між Держрезервом та зберігачем згідно з поданими документами ( узгодженим з Держрезервом кошторисом витрат ).

Як встановлено судом вказаний договір укладений між сторонами без жодних заперечень і за час дії договору зі сторони відповідача не надходило позивачу жодних пропозицій щодо зміни умов договору, що стосується розміру та порядку взаєморозрахунків.

Кошторис витрат на зберігання матеріальних цінностей ( державного ) мобілізаційного резерву на 2018 р. на суму 55860,97 грн. був погоджений з обох сторін.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 129, ст. ст. 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного агентства резерву України ( 01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28, код 37472392 ) на користь Державного підприємства « Адміністрація морських портів України » в особі Південної філії Державного підприємства « Адміністрація морських портів України » ( адміністрація морського порту Південний ) ( 65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 11, код 38728549 ) 55860 ( п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят ) грн. 97 коп. витрат, здійснених на утримання і зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, 1921 ( одну тисячу дев`ятсот двадцять одну ) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 19.12.2019 р.

СуддяВ.І.Пінчук