ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Справа№ 910/9498/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Грищенко І.С. (довіреність № б/н від 28.11.2019)

від відповідача: не з`явився

від третіх осіб: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни

на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.10.2019 року

у справі №910/9498/19 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив"

до публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивач - сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача - публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.07.2019. відкрито провадження у справі № 910/9498/19, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, призначено підготовче засідання на 15.08.19.

15.10.2019 року до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява про залучення у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни, в якій заявник просить суд зобов`язати сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Перший національний аграрний кооператив" відшкодувати в повному обсязі витрати, які були понесені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Каращук Катериною Леонідівною під час здійснення виконавчого провадження № 58994783.(а.с.285 т.2).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що приватним виконавцем було понесено витрати при здійсненні виконавчого провадження № 58994783, а позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню заподіює шкоду її законним інтересам у вигляді понесених затрат та недоотриманої винагороди у вигляді виконавчого збору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.10.2019 року позовну заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у справі № 910/9498/19 і додані до неї документи повернуто заявнику на підставі ч.6 ст.180 ГПК України.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що позов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни не містить самостійних вимог саме щодо предмета спору у справі №910/9498/19.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, апелянт - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Каращук Катерина Леонідівна звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 21.10.2019 року про повернення позовної заяви та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що позовні вимоги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни містять самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі 910/9498/19, оскільки за виконавчим написом, який є предметом спору у справі, приватним виконавцем, понесені витрати у вигляді недоотриманої винагороди (виконавчого збору), які вона бажає відшкодувати, а у разі визнання судом напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, приватний нотаріус Каращук К.Л. зобов`язана буде закрити виконавче провадження, що дасть можливість боржнику уникнути відшкодування вказаних витрат, що призведе до порушення законних інтересів приватного виконавця.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2019 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни та призначено розгляд справи на 10.12.2019 р.

09.12.2019 року через відділ документального забезпечення суду від представника апелянта Каращук Катерини Леонідівни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 10.12.2019 року представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 21.10.2019 року без змін.

Колегія суддів, заслухавши думку представника позивача стосовно клопотання про відкладення, яке надійшло від представника апелянта, ухвалила клопотання залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з приписами п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст.13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Крім того, статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.273 цього Кодексу розгляд справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 202 ГПК України) є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 10.12.2019р. за відсутності представника апелянта.

Крім того у судове засідання не з`явились представники відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.(а.с.5-9 т.2)

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідача та третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивач - сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача - публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, на підставі того, що у виконавчому написі відсутнє посилання на виписку з рахунку боржника, відповідно до якої визначено розмір заборгованості та відповідно вчинено виконавчий напис, з огляду на що позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено без документів, які підтверджують безспірність вимог відповідача.

В свою чергу, 15.10.2019 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява про залучення у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни, в якій остання просить суд зобов`язати сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Перший національний аграрний кооператив" відшкодувати в повному обсязі витрати, які були понесені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Каращук Катериною Леонідівною під час здійснення виконавчого провадження № 58994783.(а.с.285 т.2).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що приватним виконавцем було понесено витрати при здійсненні виконавчого провадження № 58994783, а позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню заподіює шкоду її законним інтересам, оскільки позбавляє можливості компенсувати понесені затрати при виконанні виконавчого напису та недоотриману винагороду у вигляді виконавчого збору.

Повертаючи позовну заяву та додані до неї документи приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Каращук Катерині Леонідівні, згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 21.10.2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що позов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівні не містить самостійних вимог саме щодо предмета спору у справі №910/9498/19.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

При цьому позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини п`ятої статті 49 та частини четвертої статті 180 ГПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі №916/542/18 (12-65гс19).

Позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме на предмет спору у справі. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Відтак вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни про зобов`язання сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу « Перший національний аграрний кооператив» відшкодувати у повному обсязі витрати, які були понесені під час здійснення виконавчого провадження не містить самостійних вимог саме щодо предмета спору у справі №910/9498/19, а тому спільний розгляд позовних вимог у даному випадку не є доцільним, оскільки, утруднить розгляд справи у зв`язку з поєднанням позовних вимог, що виникають з різних підстав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали господарського суду м. Києва від 21.10.2019 р. у справі № 910/9498/19.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду м. Києва від 21.10.2019 р. у справі № 910/9498/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Матеріали справи № 910/9498/19 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена впродовж двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 21.12.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко