ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.12.2019 Справа №905/2265/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Макарової Ю.В., при секретарі судового засідання Поліщук А.І., розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.03.2018 по 19.08.2019 у розмірі 39194,88грн, а також після 19.08.2019 по день винесення рішення судом із розрахунку 113,28грн за один робочий день затримки,

в межах справи №905/2265/17

за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс", м.Маріуполь,

до боржника Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь ()

про банкрутство

керуючий санацією - арбітражний керуючий Затворницька О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

арбітражний керуючий Затворницька О.М.: не з`явилась,

СУТЬ СПОРУ:

26.09.2018р. до господарського суду Донецької області надійшла позовна заява б/н від 19.08.2019р. ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.03.2018р. по 19.08.2019р. у розмірі 39194,88грн., а також після 19.08.2019р. по день винесення рішення судом із розрахунку 113,28грн. за один робочий день затримки.

Обґрунтовуючи заяву, позивач посилається на невиплату відповідачем заборгованості по заробітній платі.

Ухвалою господарського суду від 30.09.2019р. прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у межах справи №905/2265/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 26.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті на 17.12.2019.

Керуючий санацією Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" Затворницька О.М. надала до суду відзив №07/215 від 17.10.2019 на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити Позиція мотивована тим, що позивач у період за який пред`явлено позовну вимогу про стягнення середнього заробітку офіційно працював та отримував заробітну плату, просить витребувати у позивача пояснення щодо виконання трудової функції у день звільнення та факту зайнятості/роботи у період з 30.03.2018 по 19.08.2019. Також керуючий санацією зазначає, що затримка виплати заробітної плати має місце не з його вини, а стала наслідком блокування поточних рахунків підприємства та тяжкого матеріального становища.

Представники учасників справи у судове засідання 17.12.2019 не з`явились.

Публічне акціонерне товариство "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" про дату та час розгляду справи по суті було повідомлено належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення позивача та арбітражного керуючого Затворницької О.М. про місце, дату та час проведення судового засідання. Відповідно до інформації, що наявна у матеріалах справи №905/2265/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" місцезнаходження Миргородова Дениса Павловича значиться за адресою: АДРЕСА_1 ; місцезнаходження арбітражного керуючого Затворницької О.М. значиться за адресою: 87548, Донецька область, м.Маріуполь, пр-т Миру, 114.

Достовірність відомостей з Єдиного державного реєстру встановлена ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців». Так, вся кореспонденція направлялася позивачу та арбітражному керуючому Затворницькій О.М. за адресами, що підтверджуються матеріалами справи.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання 17.12.2019 не була визнана обов`язковою, приймаючи до уваги закінчення встановлених процесуальним законом строків, суд розглянув справу по суті за наявними в ній матеріалами у визначеному господарським процесуальним кодексом України порядку.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29.03.2018 у справі №265/6327/17, на яке посилається позивач, позовні вимоги ОСОБА_1 , м.Маріуполь до Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди задоволені частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажної фірми «Азовстальбуд» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі станом на листопад 2017 року у розмірі 4580 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень 43 копійки без утримання податків та обов`язкових платежів; компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у сумі 1584,30грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 23.05.2017 по день винесення рішення, який станом на 29 березня 2018 року складає 24241,92грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків, зборів та обов`язкових платежів.

Позивач, посилаючись на те, що стягнута рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29.03.2018 у справі №265/6327/17 заборгованість відповідачем не сплачена, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" з нарахованим середнім заробітком за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України за період з 30.03.2018 по 19.08.2019 у розмірі 39194,88грн, а також просить суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період після 19.08.2019 по день винесення рішення судом із розрахунку 113,28грн за один робочий день затримки.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29.03.2018 у справі №265/6327/17 встановлені наступні обставини:

- ОСОБА_1 з 02 листопада 2004 року по 22 травня 2017 року знаходився в трудових правовідносинах з відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", після чого його було звільнено за угодою сторін за пунктом 1 ст.36 КЗпП України;

- середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 склала 113,28 гривень.

Докази оскарження даного рішення суду не надані.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29.03.2018 у справі №265/6327/17 або сплати заборгованості перед ОСОБА_2 за даними рішеннями суду не надано.

За змістом позову заборгованість з заробітної плати за рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29.03.2018 у справі №265/6327/17 залишилась несплаченої; іншого не доведено.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Затримка розрахунку при звільненні за своєю природою пов`язана з трудовими відносинами та відноситься до структури заробітної плати.

Вказана правова позиція, викладена у рішенні Верховного Суду України від 14.11.2012р. у справі №6-139цс12, який дійшов висновку, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, на яку не поширюється дія мораторію, передбачена Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не належить до неустойки і не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання, а є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці.

В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-76цс14 суд дійшов висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є обставини невиплати належних працівникові сум при звільнені та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Таким чином, чинним законодавством покладено на роботодавця, який перебуває у процедурах банкрутства, обов`язок щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні передбачено "Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні 2 календарні місця роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно абз.4 п.2 Порядку, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

В інших випадках, згідно із п.4 даного Порядку, коли нарахування проводиться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а випадку, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вже зазначалося вище, рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29.03.2018р. у справі №265/6327/17 встановлено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 113,28грн., що також підтверджується доданою до позовної заяви довідкою №07/256 від 10.11.2017 про середньоденну заробітну плату.

Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_1 , кількість робочих днів за період з 30.03.2018 по 19.08.2019 становить 346 дні.

Здійснивши власний розрахунок кількості робочих днів відповідно до листа Міністерства соціальної політики України №11535/0/14-16/13 від 05.08.16р. "Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2017 рік" та листа Міністерства соціальної політики України 19.10.2017р. № 224/0/103-17/214, судом встановлено, що визначена позивачем ОСОБА_1 кількість робочих днів за період з 30.03.2018 по 19.08.2019 (346 робочих дні) не перевищує належну.

За таких обставин судом встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.03.2018 по 19.08.2019 з урахуванням кількості робочих днів у зазначений період становить 39194,88грн (346днів х 113,28грн.) без виключення сум відрахувань на податки та обов`язкові платежі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період після 19.08.2019 по день винесення рішення судом із розрахунку 113,28грн за один робочий день затримки суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України).

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Здійснивши розрахунок кількості робочих днів відповідно до листа Міністерства соціальної політики України №11535/0/14-16/13 від 05.08.16р. "Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2017 рік" та листа Міністерства соціальної політики України 19.10.2017р. № 224/0/103-17/214, судом встановлено, що кількість робочих днів за заявлений період після 19.08.2019 (з 20.08.2019) по день винесення рішення (16.12.2019 включно) складає 84 робочих дні.

За таких обставин судом здійснено відповідний розрахунок та встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.08.2019 по 16.12.2019 з урахуванням кількості робочих днів у зазначений період становить 9515,52грн (84дні х 113,28грн.) без виключення сум відрахувань на податки та обов`язкові платежі.

Суд зазначає, що згідно ч.3 п.3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахувань на податки, стягнення аліментів, тощо.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві №07/215 б/н від 17.10.2019 на позовну заяву спростовуються викладеним вище, зокрема фактами, встановленими рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29.03.2018 у справі №265/6327/17 згідно та підтвердженими наявною в матеріалах справи випискою з трудової книжки, згідно з якими ОСОБА_1 знаходився в трудових правовідносинах з відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" з 02 листопада 2004 року по 22 травня 2017 року; 22.05.2017р його було звільнено за угодою сторін за пунктом 1 ст.36 КЗпП України. Передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність встановлена за сам факт невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум при відсутності спору про їх розмір.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У зв`язку тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви до господарського суду на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у розмірі 1921,00грн підлягає стягненню з відповідача в дохід бюджету.

Керуючись п.8 ст.20 ст.ст.129, 194, 195, 196, 201, 232, 234, 235, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, до Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.03.2018 по 19.08.2019 у розмірі 39194,88грн, а також після 19.08.2019 по день винесення рішення судом - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" (87505, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Якова Гугеля, 3; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.03.2018 по 16.12.2019 (включно) у розмірі 48710,40грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" (, м.Маріуполь, Донецька область, 87505, вул. Якова Гугеля, 3) на користь Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ; отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА6026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1921,00грн.

Після набрання рішенням законної сили видати накази у встановленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 17.12.2019 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2019.

Суддя Ю.В. Макарова