ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2019 року м. Дніпро Справа № 904/23/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2019 р.

( суддя Ніколенко М.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено 23.09.2019 р.)

у справі

за позовом Єлизаветівської сільської ради

Петриківського району Дніпропетровської області,

с. Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс",

с. Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Головне Управління Державної Фіскальної служби

у Дніпропетровській області,

м. Дніпро

про розірвання договору та зобов`язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2019 р. позовні вимоги Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області задоволено - розірвано договір оренди землі від 16.05.2008 р., державна реєстрація за № 20 від 21.05.2008 р., укладений між Єлизаветівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Екомаркет Плюс. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" повернути територіальній громаді в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області земельну ділянку площею 10,4221 га, передану в користування за договором оренди землі від 16.05.2008 р., державна реєстрація за № 20 від 21.05.2008 р., протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили шляхом підписання акту прийому-передачі землі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення по справі не було досліджено питання про вжиття заходів досудового врегулювання спору, які є обов`язковими для правовідносин між Позивачем та Відповідачем.

Скаржник зазначає на те, що судом першої інстанції взято до уваги прострочення платежів більш ніж за три місяці, а не рік як передбачено п. 38 Договору, відповідно до якого умовами розірвання договору в односторонньому порядку є несплата орендної плати протягом року.

Товариство зауважує, що в поясненні до позову Позивач посилається також на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2015 р. у справі № 904/6392/15, як на доказ систематичної несплати Відповідачем орендної плати більше ніж 1 рік, але відповідно до сторінки 162 судової справи саме Позивач надає інформацію про сплату Відповідачем орендної плати в період з 01.01.2014 р. по 01.01.2015 р., у розмірі 32 523,30 грн. Тобто, на думку Скаржника, враховуючи зазначене вище спростовуються посилання Позивача про несплату орендної плати Відповідачем протягом одного року.

Отже, на підставі викладеного вище ТОВ «Екомаркет Плюс» стверджує, що підстави для дострокового розірвання договору оренди землі від 16.05.2008 р. відсутні. Відтак, на думку Товариства, судом першої інстанції порушено норми матеріального права в частині зобов`язання ТОВ «Екомаркет Плюс» повернути земельну ділянку протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили шляхом підписання акту приймання-передачі землі.

Від Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сільська рада не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, щодо досудового врегулювання, сільська рада зазначає, що його обов`язковість не передбачена п. 42 Договору. Згідно цього пункту спори підлягають вирішенню в суді.

В зв`язку із запереченнями Відповідача щодо відсутності заборгованості по орендній платі, Позивач зробив орієнтовний розрахунок надходження платежів від Відповідача, без врахування штрафних санкцій, які застосовано до Відповідача податковим органом за несвоєчасну сплату орендної плати.

Крім того, сільська рада вважає відновлення порушеного права Позивач в поверненні йому земельної ділянки в разі дострокового припинення договору, що також передбачено п. 21 Договору.

Головне Управління Державної Фіскальної служби у Дніпропетровській області не скористалося своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надало суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2019 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2019 р. у справі № 904/23/18 залишено без руху та надано Скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 19.11.2019 р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2019 р. розгляд справи відкладено на 10.12.2019 р.

10.12.2019 р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої та з урахуванням п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центрального апеляційному господарському суді, у зв`язку з перебуванням на лікарняному члена колегії - судді Кузнецової І.Л. розгляд справи № 904/23/18 в судовому засіданні не відбувся.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2019 р., у зв`язку із усуненням обставин, пов`язаних з лікарняним члена колегії - судді Кузнецової І.Л. та неможливістю проведення судового засідання 10.12.2019 р., розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2019 р. у справі № 904/23/18 призначено в судове засідання на 26.12.2019 р.

Третя особа не скористалася своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечила явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Третьої особи.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.12.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2018 р. у справі № 904/3450/18, залишеним без без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2019 р. - 16.05.2008 р. між Єлизаветівською сільською радою ( Орендодавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" ( Орендар ) укладений Договір оренди землі, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 10,4221 га для рекреаційної мети ( створення паркової зони ) на підставі рішення ради № 530 від 15.05.2008 р. за рахунок земель державного земельного запасу, розташовану в селі Єлизаветівка на території Єлизаветівської сільської ради. Цей договір зареєстрований в Дніпропетровській регіональній філії Центру ДЗК, про що у державному реєстрі вчинений запис від 21.05.2008 р. за № 20.

Відповідно до п. 4 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки дорівнює 525 273,84 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації 1,028 згідно листа Держземагенства № 14-22-6/55 від 10.01.2008 р.

В п. 7 договору сторонами передбачено, що договір укладений на 49 років, до 31.12.2057 р.

Пунктами 9-11 договору визначено, що орендна плата вноситься Орендарем в грошовій формі в розмірі 3 % нормативної грошової оцінки землі. Розмір орендної плати становить 772 152,78 грн. Річна орендна плата становить 15 758,28 грн. з наступним урахуванням коефіцієнту індексації 1,028 згідно листа Держземагенства №14-22-6/55 від 10.01.2008 р.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються підчас укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Орендна плата в сумі 1 313,19 грн. вноситься щомісяця до 5 числа, наступного за календарним. Внесення орендної плати за майбутній період допускається на термін не більший одного року.

Відповідно до п. 37 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та з інших підстав, визначених законом.

В п. 38 договору визначені правові підстави розірвання договору в односторонньому порядку. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку, зокрема, є несплата орендної плати протягом року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2015 р. у справі № 904/6392/15 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" заборгованість з орендної плати за договором оренди землі від 16.05.2008 р. у сумі 27 228,44 грн.

23.11.2017 р. Єлизаветівською сільською радою прийнято рішення № 911-34/VII про припинення з 01.12.2017 р. дії договору оренди від 16.05.2008 р.

У рішенні Єлизаветівської сільської ради № 911-34/VII від 23.11.2017 р. про розірвання договору оренди землі від 16.05.2008 р. підставою зазначені п. п. 11, 38 договору оренди, лист Державної фіскальної служби ( ДФС ) України Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 03.11.2017 р. № 33030/04-36-17-09-16.

Як вбачається зі змісту листа Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 03.11.2017 р. № 33030/04-36-17-09-16 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" станом на 31.10.2017 р. складає 624,9 тис. грн., яка виникла у зв`язку із нарахуванням штрафних санкцій, пені та несплати підприємством податкових зобов`язань. Також Головне управління ДФС у Дніпропетровській області повідомило, що не може надати інформацію про заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" зі сплати орендної плати окремо по кожній земельній ділянці.

Крім того, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 р. у справі № 0440/6202/18 відмовлено у задоволенні позову Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" податкового боргу, в тому числі й податкового боргу із земельного податку за період з лютого 2016 по березень 2018.

28.11.2017 р. Єлизаветівська сільська рада направила на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" лист № 534 з копією рішення № 911-34/VII від 27.11.2017 р. та примірниками додаткової угоди про розірвання договору оренди. Вказаний лист отриманий Товариством з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" 20.12.2017 р.

Вищенаведені обставини встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2018 р. та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2019 р. у справі № 904/3450/18, залишеними без змін постановою Верховного Суду від 17.09.2019 р. у справі в якій брали участь ті самі особи, і які відповідно до ст. 75 ГПК України не доказуються при розгляді цієї справи.

Систематичне невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів стало підставою звернення Позивача до суду по цій справі з вимогою до Відповідача про дострокове розірвання договору оренди землі, та відповідно зобов`язання Відповідача повернути орендовану земельну ділянку.

В основу оскаржуваного рішення про задоволення позовних вимог, покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для дострокового розірвання договору оренди землі, з посиланням на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2015 р. у справі № 904/6392/15, яким встановлено наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" заборгованості з орендної плати за договором за період значно більший як за три місяці. У зв`язку з розірванням договору оренди землі у судовому порядку, також підлягає задоволенню і вимога Позивача про зобов`язання Відповідача повернути в розпорядження територіальної громади орендовану земельну ділянку.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволені позову з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями ст. ст. 24, 25 Закону України "Про оренду землі" визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд.

Разом з тим, за ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід зазначити, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 р. у справі № 912/1385/17 та постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі № 6-1449цс17.

З урахуванням викладених вище норм законодавства, у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору. При цьому сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 925/549/17.

Отже, встановлення факту саме систематичної несплати Відповідачем орендної плати протягом дії Договору оренди землі є достатньою правовою підставою для розірвання спірного Договору відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 651 ЦК України та умов Договору оренди землі.

Як зазначає Верховний Суд в постанові від 14.11.2018 р. у справі № 484/301/18 - аналіз ст. ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 651 ЦК України дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної ( два та більше випадків ) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких судвстановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Отже, відповідно до правил доказування Позивач обгрунтовуючи позовні вимоги та посилаючись на систематичну несплату орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, повинен довести зазначені обставини.

Як вбачається з матеріалів справи ( позовної заяви ), Позивач в якості доказу систематичної несплати орендної плати Відповідачем, посилається на лист Дніпродзержинської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 20.09.2016 р. вих. № 14853/04-33/10, відповідно до якого станом на 21.09.2016 р. за Відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати за землю на користь місцевого бюджету з 30.08.2013 р. Разом з тим, в листі зазначається що інформація про сплату орендної плати за землю за даними особистої картки Відповідача окремо по кожному договору відсутня. Також, Позивач посилається на Акт перевірки №10047-04 від 03.05.2017 р. Кам`янською ОДПІ ( Петриківське відділення ) підприємства Відповідача ТОВ «Екомаркет Плюс», в якому зазначено що Відповідачем з 01.01.2015 р. по момент перевірки - 01.04.2017 р. - не сплачено жодного платежу. За цей період донараховано суму боргу 46 426,29 грн. На момент перевірки загальний борг Відповідача перед Позивачем складає 478 042,80 грн. та додатково 47 908,25 грн. несплаченої пені від попередніх періодів. В зв`язку з цим, як зазначив Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, він зробив орієнтовний розрахунок надходження платежів від Відповідача, без врахування штрафних санкцій, які застосовано до Відповідача податковим органом за несвоєчасну сплату орендної плати.

Однак, як встановив суд апеляційної інстанції при розгляді справи № 904/3450/18 ( про що зазначалося раніше ) зі змісту листа Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 03.11.2017 р. № 33030/04-36-17-09-16 вбачається, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" станом на 31.10.2017 р. складає 624,9 тис. грн., яка виникла у зв`язку із нарахуванням штрафних санкцій, пені та несплати підприємством податкових зобов`язань. Також Головне управління ДФС у Дніпропетровській області повідомило, що не може надати інформацію про заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" зі сплати орендної плати окремо по кожній земельній ділянці. Крім того, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 р. у справі № 0440/6202/18 відмовлено у задоволенні позову Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" податкового боргу, в тому числі й податкового боргу із земельного податку за період з лютого 2016 по березень 2018.

Тобто, як слушно зауважив Скаржник із листів ДФС, які стали підставою Позивача, для звернення до суду із позовом, вбачається, що інформація стосується загально існуючих нарахувань по орендованим земельним ділянкам Відповідача, які він декларує відповідно законодавства України та не має жодної інформації стосовно існуючої заборгованості саме по Договору оренди від 16.05.2008 р., що свідчить про недоведеність існування заборгованості за спірною угодою та твердження Позивача про наявність систематичної несплати орендної плати Відповідачем.

Отже, Позивачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено саме наявність систематичної ( два та більше випадків ) несплати орендної плати протягом року, як передбачено п. 38 договором, в якості підстави для розірвання договору оренди земельної ділянкию.

Натомість, Відповідач стверджує, що на даний час у зв`язку з введенням електронного кабінету платника податку у нього виникла можливість надати підтвердження щодо сплати орендних платежів протягом 2014 року. Згідно інформації з електронного кабінету платника податку Відповідачем було сплачено орендну плату по договору від 16.05.2008 р. у 2014 році в загальному розмірі 32 523,30 грн. ( 24,04 грн. - в червні, 10 000,00 грн. - в серпні, 12 000,00 грн. - в листопаді, 10 499,26 - в грудні ) ( копії виписки з електронного кабінету Відповідача долученні до матеріалів справи). Також, Відповідачем додатково сплачено оренду плату у розмірі 27 228,44 грн., стягнутої на підставі рішення від 28.09.2015 р. у справі № 904/6392/15, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2016 р. Відповідач наполягає, що ним було надано до суду першої інстанції підтвердження щодо сплати орендних платежів протягом 2015-2017 років., тобто у нього відсутня заборгованість з орендних платежів згідно договору оренди.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції" національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказаної позиції дотримується також Верховний Суд у своїй постанові від 21.03.2018 р. у справі № 910/2489/17.

Крім того, як зазначалося раніше постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2019 р. у справі № 904/3450/18, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції про відмову в задоволені позову Єлизаветівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет плюс" про зобов`язання укласти додаткову угоду про дострокове розірвання договору між сторонами від 16.05.2008 р. про оренду земельної ділянки площею 10,4221га для рекреаційних цілей (створення паркової зони) та передачу земельної ділянки, встановлено недоведеність Позивачем наявності підстав для односторонньої відмови від договору оренди землі відповідно до п. 38 договору.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми ст. 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та ст. 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 р. у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Ч. 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2018 р. у справі № 904/3450/18 залишено без змін за результатами апеляційного перегляду, набрало законної сили у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку, та беручи до уваги, що сторонами у вказаній справі є ті ж самі юридичні особи, що і у даній справі, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні дійшов помилкового висновку про доведеність та обґрунтованість встановлених обставин щодо наявності передбачених законом підстав для дострокового розірвання договору оренди землі та повернення орендованої земельної ділянки, які повторного доведення не потребують.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Приймаючи до уваги те, що колегією суддів прийнято рішення про задоволення апеляційної скарги, то у відповідності до положень ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2019 р. у справі № 904/23/18 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс" 4 800 грн. судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду, про що видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 27.12.2019 року

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Е. В. Орєшкіна