УХВАЛА

20 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 917/903/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В. - головуючий, судді -Губенко Н.М., Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи - підприємця Змаги Галини Сергіївни

на рішення Господарського суду Полтавської області

(суддя - Мацко О.С.)

від 10.09.2019,

та постанову Східного апеляційного господарського суду

(головуючий - Чернота Л.Ф., судді - Білецька А.М., Медуниця О.Є.)

від 20.11.2019,

у справі за позовом фізичної особи - підприємця Змаги Галини Сергіївни,

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

про повернення майна та стягнення 27 703,22 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі №917/903/19 позовні вимоги про стягнення 27 703,22 грн задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ФОП Змаги Г.С. 4 617,51 грн неустойки. В іншій частині вимог про стягнення неустойки - відмовлено. У задоволенні вимоги про зобов`язання повернути нерухоме майно з оренди відмовлено.

12.12.2019 ФОП Змага Г.С. звернулася з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі №917/903/19 Господарського суду Полтавської області.

Право касаційного оскарження судових рішень у малозначній справі заявниця обґрунтовує тим, що існує необхідність вирішення питання щодо єдиного підходу стосовно застосування частини 2 статті 795 ЦК України, оскільки суди касаційної інстанції по-різному визначають чи виконаний орендарем обов`язок щодо повернення майна. Зазначає, що вказане питання є важливим для формування єдиної правозастосовчої практики, а саме чіткого визначення за яких умов орендар вважається таким, що повернув майно, чи необхідна участь обох сторін при підписанні акту приймання - передачі, огляді нерухомості, що повертається, в яких випадках сторона вважається такою що ухиляється від виконання свого обов`язку щодо передачі нерухомого майна.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є, зокрема, стягнення неустойки у розмірі 27 703,22 грн, що значно менше, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа №917/903/19 є малозначною.

Крім того, Господарським судом Полтавської області ухвалою від 10.06.2019 про відкриття провадження у справі, керуючись пунктами 1 та 2 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, призначено справу №917/903/19 до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин, предмет доказування, обсяг та характер доказів у справі.

Касаційний господарський суд вважає, що наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що розгляд касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Питання щодо визначення за яких умов орендар вважається таким, що повернув майно вирішується у кожному випадку відповідно до встановлених обставин справи та наданих до суду доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність фактів, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного та відсутністю вагомих аргументів заявника на підтвердження його доводів щодо наявності підстав, що підпадають під дію підпункту а) пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця Змаги Галини Сергіївни на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі №917/903/19, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись частиною 5 статті 12, статтею 234, пунктом 2 частини 3 статті 287, статтею 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №917/903/19 за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця Змаги Галини Сергіївни на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2019.

2. Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Змаги Галини Сергіївни на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі №917/903/19 надіслати скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді Н. Губенко

О. Кролевець