ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. Справа№ 911/729/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Буравльова С.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Осадчий В.М. довіреність № 225 від 29.11.18

від відповідача: Гордієнко В.М. довіреність № 02-07/2340 від 22.10.19

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ"

на рішення Господарського суду Київської області від 03.07.2019 р.

у справі № 911/729/19 (суддя С.Ю. Грабець)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ"

до Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ" звернулось до Господарського суду Київської області звернулось з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості у сумі 3 359 716,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач послався на порушення відповідачем умов договору про порядок відшкодування витрат за надані житлово-комунальні послуги пільговим категоріям громадян та громадянам, які отримують субсидію за рахунок субвенцій з державного бюджету, №3 від 01 березня 2018 року.

20 травня 2019 року до Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог №417-Ск-6520-0519 від 15.05.2019 року, у зв`язку зі сплатою відповідачем суми основного боргу. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача три проценти річних у сумі 76 266,96 грн. та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 190 277,10 грн., всього 266 544,06 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.07.2019 року у справі № 911/729/19 відмовлено у задоволенні позовних повністю. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ" з Державного бюджету України 46 397,58 грн. (сорок шість тисяч триста дев`яносто сім грн. 58 коп.) судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням №589 від 27 лютого 2019 року (отримувач: ГУ ДКСУ у Київській області, рахунок №3082, МФО 899998, код 37955989).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 03.07.2019 року у справі № 911/729/19 в частині повної відмови у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ" до Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2019 року, справу № 911/729/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Сітайло Л.П., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ" на рішення Господарського суду Київської області від 03.07.2019 року у справі № 911/729/19 - залишено без руху. Товариству з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ", було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду докази про сплату судового збору, в сумі 5 997, 25грн

05.09.2019 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, а саме долучення до матеріалів апеляційної скарги доказів сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ", розгляд справи призначено на 23.10.2019 року.

Розпорядженням № 09.1-08/4258/19 Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019 р. для розгляду справи № 911/729/19 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 року справу № 911/729/19 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні по справі №911/729/19 до 04.12.2019 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні по справі №911/729/19 до 11.12.2019 р.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

01 березня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ" та управлінням соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації був укладений договір про порядок відшкодування витрат за надані житлово-комунальні послуги пільговим категоріям громадян та громадянам, які отримують субсидію за рахунок субвенцій з державного бюджету №3 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, договір регламентує взаємовідносини сторін щодо відшкодування коштів за надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату газопостачання (надалі - житлово - комунальних послуг) пільговим категоріям громадян та громадянам, які отримують субсидії, за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що відшкодування здійснюється відповідно до Закону України "Про Державний бюджет" на відповідний рік, постанови КМУ від 4 березня 2002 року №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету" (із змінами), постанови КМУ від 29 січня 2003 №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (із змінами), постанови КМУ від 21 жовтня 1995 року №848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (із змінами), постанови КМУ від 14 липня 2010 року №621 "Про посилення соціального захисту населення під час оплати житлово - комунальних послуг" (із змінами).

Згідно з п. 2.1 договору, сторони виконують взаємні обов`язки з метою забезпечення надання пільг та житлових субсидій з житлово - комунальних послуг пільговим категоріям громадян та громадянам, які отримують субсидію.

Відповідно до п. 2.2.1 договору, позивач зобов`язується здійснювати пільгове надання житлово - комунальних послуг громадянам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 2.4.1 договору встановлено, що відповідач зобов`язується в повному розмірі перераховувати позивачу кошти для компенсації витрат по наданню послуг пільговим категоріям громадян.

Згідно з п. 3.1 договору, позивач щомісяця до 7 робочого дня наступного за звітним, подає відповідачу на паперових та електронних носіях розрахунки та акти звіряння щодо вартості фактично нарахованих сум за надані послуги пільговикам, субсидіантам у минулому місяці, згідно з формою "2 - пільга".

Відповідно до п. 3.2 договору, відповідач на підставі розрахунків та актів звіряння про надання житлово - комунальних послуг пільговикам, забезпечує перерахування сум відшкодування по пільговому наданню послуг позивачу.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що відповідач на підставі актів звіряння розрахунків житлово - комунальних субсидій, забезпечує перерахування сум відшкодування по наданню послуг позивачу.

Згідно з п. 4.1 договору, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов даного договору, відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 4.2 договору, спірні питання, які виникають при виконанні даного договору вирішуються шляхом переговорів, при відсутності згоди, розглядаються в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

На виконання умов договору про порядок відшкодування витрат за надані житлово-комунальні послуги пільговим категоріям громадян та громадянам, які отримують субсидію за рахунок субвенцій з державного бюджету, №3 від 01 березня 2018 року позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги за період з 01.01.2018 року до 01.10.2018 року на загальну суму 3 093 171,98 грн., що підтверджується актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги, які надаються пільги за січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, копії яких долучені до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач послуги, надані позивачем у період з 01.01.2018 року до 01.10.2018 року, не оплатив, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 3 093 171,98 грн. боргу, 76 266,96 грн. трьох процентів річних та 190 277,10 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

В процесі розгляду справи у суді першої інстанції, 26 червня 2019 року представник позивача подав клопотання про уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача 74 800,92 грн. трьох процентів річних та 190 277,10 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України). Разом з тим, відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі Порядок № 256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги та надані субсидії окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України. Зокрема, п. 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно з ч. 1 п. 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій, в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат), перераховуються протягом двох операційних днів на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. При цьому, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п. 8 Порядку № 256).

Таким чином, зобов`язання відповідача про відшкодування витрат за надані послуги газопостачання громадянам, які мають право на отримання пільг та компенсацій виникають безпосередньо із законодавства України і не залежать від їх вільного волевиявлення.

Порядком № 256 встановлено процедуру та строки відшкодування витрат за надані житлово-комунальні послуги пільговим категоріям громадян, за рахунок субвенції з державного бюджету, зокрема, визначено, що Казначейство перераховує протягом місяця, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, субвенцію для виплати пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу (абз. 13 п. 6 Порядку № 256).

Фінансові органи обласних держадміністрацій в межах сум, отриманих від Казначейства за відповідним видом послуг, протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів обласного значення тощо (абз. 1 п. 7 Порядку № 256).

Органи Державної казначейської служби, протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень, направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби (абз. 7 п. 7 Порядку № 256).

Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій, в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат), перераховуються протягом двох операційних днів на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків (ч. 1 п. 8 Порядку № 256).

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів, в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат), здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п. 8 Порядку № 256).

Проте, як зазначив позивач, в порушення зазначених положень Порядку № 256, відповідачем несвоєчасно компенсовано витрати за надані позивачем послуги з постачання газу населенню смт. Баришівка Київської області, які мають право на пільги та субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання, у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, що не є санкціями, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що не залежить від наявності вини боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Колегія суддів зазначає, що у Договорі відсутні умови щодо строків виконання зобов`язання безпосередньо відповідачем. Так, з огляду на умови Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі Порядок № 256), визначено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги та надані субсидії окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України, який передбачає декілька етапів фінансування.

Зокрема, визначено місячний строк (але не пізніше 20 числа місяця) перерахування бюджетних коштів Казначейством на рахунки Фінансових органів обласних держадміністрацій, які протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів обласного значення. Останні, в свою чергу, мають направити кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень, після чого, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом двох операційних днів на рахунки головних розпорядників коштів, які в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з постачальниками відповідних послуг.

Таким чином, визначений Порядком № 256 механізм фінансування передбачає залежність строку перерахування коштів кожною з наступних ланок від фактичних дат виконання зобов`язань попередньою ланкою. Зокрема, строк виконання зобов`язання відповідачем, який є головним розпорядником коштів, визначено протягом двох операційних днів після перерахування на його рахунки суми субвенцій місцевими бюджетами, строк виконання зобов`язання якими, в свою чергу, залежить від направлення коштів субвенцій органами Державної казначейської служби, строк виконання зобов`язання якими залежить від надання Фінансовими органами обласних держадміністрацій платіжних доручень.

З огляду на викладене, зобов`язання відповідача про відшкодування витрат за надані послуги газопостачання громадянам, які мають право на отримання пільг та компенсацій виникають безпосередньо із законодавства України, і не залежать від його вільного волевиявлення.

Враховуючи встановлений Порядком № 256 механізм фінансування для обрахування дотримання відповідачем строків виконання зобов`язання, необхідно дослідити строки виконання своїх зобов`язань попередніми ланками відповідного механізму фінансування.

Проте, з наданих позивачем доказів, у суду відсутня можливість, в силу положень чинних норм законодавства та наявних в матеріалах справи виписок по рахунку, визначити конкретні дати виникнення у відповідача обов`язку з оплати та конкретні дати і суми проплат, що є необхідним для визначення періоду прострочення та перевірки правильності здійснення позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат.

Надані позивачем до справи акти звіряння розрахунків є підставою для формування заявки на фінансування і не визначені чинним законодавством, як підстава для здійснення розрахунків.

Таким чином, відсутні підстави вважати відповідача таким, що прострочив виконання зобов`язання саме в наведений позивачем період, що виключає наявність достатніх підстав для застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2019р. № 922/3013/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 190 277,10 грн інфляційних втрат та 74 800,92 грн 3 % річних задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 03.07.2019р. у справі № 911/729/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 03.07.2019р. у справі № 911/729/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ".

3. Матеріали справи № 911/729/19 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.12.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.І. Буравльов

Л.П. Зубець