ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2245/19

За позовом: Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗБУД" (вул.Деснянська, 141, с.Зазим`є, Броварський район, Київська область, 07415; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНИЙ ТРЕСТ ЧМП" (вул.Дворянська, 8, прим. 9, м.Одеса, 65001; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар судового засідання Ісак Д.П.

Представники:

Від позивача: Чайка Я.В. на підставі ордеру серія ПТ №123254 від 24.09.2019р.

Від відповідача: Баранек О.В. на підставі ордеру серія МК №122854 від 24.09.2019р., Моргун Н.В. на підставі ордеру серія МК №122864 від 17.12.2019р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Чайка Я.В. на підставі ордеру серія ПТ №123254 від 24.09.2019р.

Від відповідача: Моргун Н.В. на підставі ордеру серія МК №122864 від 17.12.2019р.

Суть спору: Позивач, Приватне акціонерне товариство (далі- ПрАТ) «Укргазбуд», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» про стягнення заборгованості у розмірі 2 392 176 грн. 80 коп., пені у розмірі 425 020 грн. 86 коп. за період з 01.01.2019р. по 01.07.2019р., 3% річних у розмірі 40 699 грн. 78 коп. за період з 01.01.2019р. по 26.07.2019р., інфляційних втрат у розмірі 157 405 грн. 23 коп. за період з січня 2019р. по червень 2019 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.08.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/2245/19 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.11.2019р. закрито підготовче провадження у справі №916/2245/19 та призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 17.12.2019р. В судовому засіданні щодо розгляду справи по суті судом оголошувалась перерва.

Представник позивача в судових засіданнях по розгляду справи по суті позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, що надійшла до суду 04.10.2019р.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 19.09.2019р.

Позивач у справі зазначив, що 20.10.2017р. між ПрАТ «Укргазбуд» (Постачальник) та ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» (Покупець) був укладений Договір поставки №Т-2010/17, згідно п.1 якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцеві продукцію, визначену п.1.2 даного Договору, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах цього Договору прийняти її та оплатити.

Згідно п.1.2 Договору продукцією за Договором є труба сталева 1420х15,7 (16) б/в згідно зі Специфікацією, що є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п.4.2 Договору ціна продукції розраховується із розрахунку 18 834 грн 64 коп. (з ПДВ) за 1 м труби сталевої і загальна ціна продукції за Договором складає 71 400 000 грн, у тому числі ПДВ -11 900 000 грн.

За умовами п.2.2 Договору Постачальник зобов`язаний передати продукцію Покупцю у відповідній кількості та належної якості та виконати умови даного Договору у повному обсязі протягом 45 календарних днів від дати підписання даного Договору. 01 грудня 2017р. сторони уклали додаткову угоду №1 до Договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р., у якій п.2.2 Договору виклали у новій редакції, а саме : «Постачальник зобов`язаний передати продукцію Покупцю у відповідній кількості та належної якості та виконати умови даного Договору у повному обсязі протягом 130 календарних днів від дати підписання даного Договору».

На виконання умов зазначеного Договору позивачем було поставлено продукцію, зокрема, на суму 10 281 639 грн 44 коп., що підтверджується видатковою накладною №21 від 01.02.2018р. Факт поставки товару позивач також підтверджує відповідними товарно-транспортними накладними, а також податковою накладною №58 від 01.02.2018р. Всі ці документи, на думку позивача, свідчать про реальність господарської операції щодо поставки товару.

За таких обставин, позивач вважає, що він належним чином виконав свої зобов`язання щодо поставки.

Згідно п.4.3 Договору всі розрахунки за Договором здійснюються Покупцем в безготівковій формі шляхом перерахування грошей на поточний рахунок Постачальника на підставі виданих ним рахунків.

Позивач зазначив, що на виконання умов Договору він направив ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» рахунок №26 від 01.02.2018р. для оплати. При цьому, позивач вважає, що з урахуванням положень п.3.2 Договору, моментом переходу права власності на товар є момент підписання представниками сторін видаткової накладної, і перехід права власності вимагає від Покупця подальших дій щодо оплати поставленого товару. Цей обов`язок у покупця виникає в силу закону (ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.ст.655, 692, 712 Цивільного кодексу України) і не залежить від факту виставлення постачальником рахунку. Відсутність рахунка-фактури не звільняє Покупця від обов`язку оплатити поставлений йому товар.

За даними позивача Покупець свої зобов`язання щодо оплати за отриману продукцію виконав частково у сумі 7 889 462 грн 64 коп. Заборгованість по оплаті поставленої по видатковій накладній №21 від 01.02.2018р. продукції становить 2 392 176 грн 80 коп.

При цьому, позивач вважає, що кінцевим строком оплати є 31.12.2018р. дата закінчення Договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. Отже, порушення строку оплати почалося з 01.01.2019р.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо оплати отриманої продукції позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2 392 176 грн 80 коп.

У якості нормативного обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст.526, 530,610 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України та зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, у встановлений строк (термін).

Позивач також зазначив, що відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач нарахував відповідачу 3% річних у сумі 40 699 грн 78 коп. за період з 01.01.2019р. по 26.07.2019р. та інфляційні втрати у розмірі 157 405 грн 23 коп. за період грудень 2018р. - червень 2019 р., які також просить суд стягнути з відповідача.

Крім того, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 425 020 грн 86 коп. за період з 01.01.2019р. по 01.07.2019р. із посиланням на ч.2 ст.343 Господарського кодексу України.

Позивач зазначив, що з метою досудового врегулювання спору він направляв на адресу відповідача претензію (вих.№35 від 27.03.2019р.) на суму 10 602 382 грн. 98 коп.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до умов Договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. оплата товару не залежить від видаткових накладних і самі по собі видаткові накладні не є підставою для оплати отриманого товару, адже, відповідно до п.4.3 Договору всі розрахунки за Договором здійснюються Покупцем в безготівковій формі шляхом перерахування грошей на поточний рахунок Постачальника на підставі виданих ним рахунків.

Відповідач зазначає, що оплату за отриману від ПрАТ «Укргазбуд» продукцію він здійснював на підставі Договору, що підтверджується платіжними дорученнями, у зв`язку з чим відповідач вважає, що позивачем не надано доказів того, що оплата не проведена саме за видатковою накладною №21 від 01.02.2018р.

Також відповідач зазначив, що умовами Договору взагалі не встановлено строку та порядку проведення оплати. Рахунки на оплату від позивача на адресу відповідача жодного разу не надходили.

Крім того, відповідач вважає, що позивач у справі не вжив передбачених договором заходів з метою виконання умов Договору, не вжив всіх передбачених договором заходів щодо належного виконання зобов`язання, у зв`язку з чим відповідачеві в вину не може ставитися невиконання умов Договору та останній не повинен нести відповідальність за такі діяння або бездіяльність позивача.

Відповідач також зауважив, що ним не було отримано від ПрАТ «Укргазбуд» вимог щодо оплати товару, отриманого за видатковою накладною №21 від 01.02.2018р. Претензій від ПрАТ «Укргазбуд» на адресу ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» щодо оплати заборгованості за товар, поставлений за видатковою накладною №21 від 01.02.2018р., також не надходило.

Відсутність досудового врегулювання спору відповідач також вважає порушенням позивачем умов п.8.1 Договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р., відповідно до якої усі спори, що виникають з Договору або пов`язані з ним, вирішуються сторонами в порядку досудового (претензійного) врегулювання.

ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» також зазначає, що позивачем не зазначено і не надано відповідних документів, на підтвердження конкретної дати або події, з якою він пов`язує строк виконання зобов`язання щодо оплати отриманого товару. Дата закінчення строку дії Договору не є датою виконання зобов`язання або датою, з якою законодавство пов`язує початок періоду нарахування штрафних санкцій за невиконані або несвоєчасно виконані зобов`язання. За таких обставин, відповідач вважає, що строк оплати за товар, отриманий за видатковою накладною №21 від 01.02.2018р., ще не настав, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що відповідачем допущено неналежне виконання господарських зобов`язань, що має наслідком застосування господарських санкцій у вигляді нарахування пені, а також 3% річних та інфляційних втрат.

Виходячи з матеріалів справи та пояснень представників сторін, судом встановлено, що 20.10.2017р. між ПрАТ «Укргазбуд» (Постачальник) та ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» (Покупець) був укладений Договір поставки №Т-2010/17, згідно п.1 якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцеві продукцію, визначену п.1.2 даного Договору, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах цього Договору прийняти її та оплатити.

Зазначений договір за своєю правовою природою є договором поставки, адже, відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Крім того, ч.1 ст.265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.10.1 Договору в редакції додаткової угоди №1 від 01 грудня 2017р. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його з моменту його підписання сторонами а скріплення печатками сторін, та діє до 31 грудня 2018р., але у будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторін по Договору.

Суд погоджується з позицією позивача, викладеною у поясненнях, що надійшли до суду 12.09.2019р. щодо необхідності виконання сторонами за Договором своїх зобов`язань, що виникли в період дії Договору, у випадку, якщо строк дії такого Договору закінчився, адже, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України, ст.202 Господарського кодексу України).

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, з моменту укладення Договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. між сторонами за цим Договором виникли певні зобов`язання. Зокрема, у Постачальника виникло зобов`язання щодо поставки Покупцю продукції у певній кількості, у певному асортименті та за певною ціною, а у Покупця виникло зобов`язання щодо прийняття поставленої продукції та оплати її ціни у порядку, спосіб та строки зазначені у Договорі.

За умовами п.2.2 Договору Постачальник зобов`язаний передати продукцію Покупцю у відповідній кількості та належної якості та виконати умови даного Договору у повному обсязі протягом 45 календарних днів від дати підписання даного Договору. 01 грудня 2017р. сторони уклали додаткову угоду №1 до Договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р., у якій п.2.2 Договору виклали у новій редакції, а саме : «Постачальник зобов`язаний передати продукцію Покупцю у відповідній кількості та належної якості та виконати умови даного Договору у повному обсязі протягом 130 календарних днів від дати підписання даного Договору».

За приписами ст.266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Згідно п.1.2 Договору продукцією за Договором є труба сталева 1420х15,7 (16) б/в згідно зі Специфікацією, що є невід`ємною частиною Договору.

Але, до матеріалів справи не надано Специфікації до Договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. В ході розгляду справи по суті представники сторін пояснили, що Специфікація до Договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. взагалі не укладалася.

За загальними правилами специфікація- документ, який додається до договору поставки. Специфікація містить таку інформацію: характеристика об`єкта договору, ціна, строки та інші умови договору. Специфікація є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.4.2 Договору ціна продукції розраховується із розрахунку 18 834 грн 64 коп. (з ПДВ) за 1 м труби сталевої і загальна ціна продукції за Договором складає 71 400 000 грн, у тому числі ПДВ -11 900 000 грн.

Отже, предмет договору, характеристика об`єкту договору, ціна визначені у тексті самого Договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р., у зв`язку з чим не можна вважати, що відсутність Специфікації до цього Договору перешкоджає його виконанню сторонами.

Предметом розгляду у справі №916/ 2245/19 є поставка лише за видатковою накладною №21 від 01.02.2018р., згідно якої ПрАТ «Укргазбуд» (Постачальник) поставило ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» (Покупець) трубу Ду1420х15,7 (16)мм кількістю 545,89 м, за ціною 15 695 грн 53 коп. (без ПДВ) на загальну суму 10 281 639 грн 44 коп. ( з ПДВ).

Відповідно до ст.3 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ( в редакції станом на дату складання видаткової накладної) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ст.1 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ( в редакції станом на дату складання видаткової накладної) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами ст.9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Крім того, відповідно до п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Згідно пояснень представника позивача на виконання умов Договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. ПрАТ «Укргазбуд» поставлялася ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» продукція, зокрема, труба Ду1420х15,7 (16)мм кількістю 545,89 м, за ціною 15 695 грн 53 коп. (без ПДВ) на загальну суму 10 281 639 грн 44 коп. (з ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №21 від 01.02.2018р. При цьому, відповідач факт отримання зазначеної продукції не заперечує.

За даними позивача у справі, вартість продукції, отриманої за видатковою накладною №21 від 01.02.2018р. ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» оплачено частково, у сумі 7 889 462 грн 64 коп., у зв`язку з чим має місце заборгованість по оплаті поставленої по видатковій накладній №21 від 01.02.2018р. продукції у розмірі 2 392 176 грн 80 коп.

Але, як вже зазначалося вище, відповідно до п.4.2 загальна ціна продукції за Договором складає 71 400 000 грн ( у тому числі ПДВ -11 900 000 грн.). Як убачається з наданих позивачем до матеріалів справи копій платіжних доручень, оплата за поставлену продукцію відповідачем проводилася шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника із зазначенням у платіжних дорученнях різних підстав: згідно рахунку №211 від 21.11.2017р. (пл.доручення №68 від 21.11.2017р.), згідно рахунку №211 від 21.11.2017р. та договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р.. (пл.доручення №83 від 24.11.2017р.), згідно з договором поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. (пл.доручення №88 від 27.11.2017р., №90 від 27.11.2017р., №94 від 28.11.2017р., №96 від 29.11.2017р., №99 від 30.11.2017р,, №103 від 01.12.2017р, №104 від 01.12.2017р., №113 від 05.12.2017р, №124 від 07.12.2017р., №134 від 11.12.2017р., №137 від 12.12.2017р., №141 від 13.12.2017р., №142 від 13.12.2017р., №149 від 15.12.2017р., №159 від 20.12.2017р., №628 від 27.12.2017р., №629 від 27.12.2017р., №652 від 10.01.2018р., №644 від 05.01.2018р., №675 від 18.01.2018р., №692 від 19.01.2018р., №699 від 22.01.2018р., №705 від 22.01.2018р., №708 від 24.01.2018р., №738 від 07.02.2018р., №825 від 26.02.2018р. ), згідно договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. та видаткової накладної №7 від 23.01.2018р., №8 від 24.01.2018р., №9 від 25.01.2018р. (пл.доручення №741 від 08.02.2018р., №761 від 09.02.2018р., №782 від 13.02.2018р., №787 від 14.02.2018р., №793 від 15.02.2018р., №186 від 16.02.2018р., №185 від 16.02.2018р., №188 від 19.02.2018р., №189 від 19.02.2018р.), згідно договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. та видаткової накладної №386 від 21.12.2017р. (пл.доручення №762 від 09.02.2018р.), договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. та видаткової накладної №381 від 18.12.2017р. (пл.доручення №763 від 09.02.2018р.), згідно договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. та видаткових накладних №№385, 386 від 21.12.2017р. (пл. доручення №187 від 16.02.2018р.), згідно договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. та видаткової накладної №21 від 01.02.2018р. (пл. доручення №824 від 26.02.2018р. на суму 4 838 419 грн 59 коп., №829 від 27.02.2018р. на суму 500 000 грн, №837 від 28.02.2018р. на суму 615 000 грн).

Отже, із зазначенням у платіжних дорученнях конкретної видаткової накладної №21 від 01.02.2018р. відповідачем було сплачено 5 953 419 грн 59 коп., тоді як за даними позивача було сплачено 7 889 462 грн 64 коп.

За таких обставин, без вивчення первісних документів щодо всіх поставок за Договором поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. та обґрунтованих пояснень позивача щодо зарахування оплати по проведеним платежам щодо кожної конкретної поставки, неможливо встановити яку саме суму ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» сплатило за товар, поставлений за видатковою накладною №21 від 01.02.2018р.

За приписами ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За умовами п.2.4 Договору Постачальник зобов`язується надати Покупцю на продукцію (партію продукції) наступні документи: видаткова накладна, оригінал, в 2-х примірниках, один з яких після підписання Покупцем повертається Постачальнику; роздрукована є Єдиного державного реєстру податкових накладних квитанції, що підтверджує реєстрацію податкової накладної у ЄДРПН засвідчена підписом уповноваженої особи Постачальника і скріплена печаткою Постачальника; сертифікат відповідності; оригінал рахунку на оплату продукції; товарно-транспортна накладна.

Крім того, згідно п.4.3 Договору всі розрахунки за Договором здійснюються Покупцем в безготівковій формі шляхом перерахування грошей на поточний рахунок Постачальника на підставі виданих ним рахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, укладаючи Договір поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. сторони домовилися, що Постачальник надає Покупцю рахунок на оплату продукції, який є підставою для перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Відповідач у справі зазначив, що не отримував рахунку на оплату товару, поставленого згідно видаткової накладної №21 від 01.02.2018р. Позивачем у справі доказів вручення або направлення на адресу відповідача рахунку №26 від 01.02.2018р. не надано.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.3 ст.220 Господарського кодексу України боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

За матеріалами справи, кредитор - ПрАТ «Укргазбуд» прострочив своє зобов`язання щодо надання боржнику - ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» на партію товару, поставленого за видатковою накладною №21 від 01.02.2018р., рахунку на оплату продукції. Натомість, боржник - ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП», незважаючи на відсутність рахунку, приступив до виконання зобов`язання, що підтверджується наявними у справі доказами, та не заперечується позивачем.

Суд погоджується з позицією позивача у справі щодо виникнення у відповідача Покупця обов`язку щодо оплати отриманого товару та щодо відсутності підстав для звільнення Покупця від обов`язку оплатити поставлений йому товар у випадку відсутності рахунку-фактури. Але, зазначена позиція позивача має місце лише за умови визначення сторонами строку виконання зобов`язання: у договорі, специфікації, видатковій накладній тощо. Отже, у даному випадку, враховуючи відсутність у Договорі поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. конкретного строку, протягом якого (або до якого) Покупець мав виконати своє зобов`язання щодо оплати отриманої продукції, рахунок на оплату товару, навіть у випадку відсутності у ньому дати, до якої він мав бути оплачений, із застосуванням положень ст.530 Цивільного кодексу України, можна було б розцінювати як вимогу щодо оплати продукції.

З урахуванням зазначених положень законодавства та п.2.4 та п.4.3 Договору, на думку суду, безпідставним є посилання позивача у справі на те, що ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» допустило прострочення виконання свого зобов`язання щодо оплати продукції, отриманої за видатковою накладною №21 від 01.02.2018р.

Наявна у матеріалах справи претензія №1 (вих.№35 від 27.03.2019р.) стосується загальної заборгованості за Договором поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. у розмірі 10 602 382 грн 98 коп. При цьому, згідно тексту претензії, після поставки за видатковою накладною №21 від 01.02.2018р. відбулися ще поставки за видатковими накладними№61 від 16.03.2018р. на суму 5 304 398 грн 54 коп., №62 від 19.03.2018р. на суму 2 905 807 грн 64 коп. Отже, неможливо встановити, яких саме видаткових накладних стосується зазначена претензія.

З урахуванням всього викладеного, враховуючи матеріали справи, умови Договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017р. суд вважає, що у даному випадку, позов ПрАТ «Укргазбуд» є передчасним, і станом на даний час відповідачем не допущено прострочення свого зобов`язання щодо оплати продукції, отриманої за видатковою накладною №21 від 01.02.2018р.

Зазначене є підставою для відмови у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з ТОВ "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» заборгованості у розмірі 2 392 176 грн 80 коп.

Вимоги щодо стягнення 3% річних у сумі 40 699 грн 78 коп. за період з 01.01.2019р. по 26.07.2019р., інфляційних втрат у розмірі 157 405 грн 23 коп. за період грудень 2018р. - червень 2019 р. пені у розмірі 425 020 грн 86 коп. за період з 01.01.2019р. по 01.07.2019р. у даному випадку є похідними від вимоги щодо стягнення заборгованості, тому також не підлягають задоволенню.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Укргазбуд» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП» про стягнення - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне рішення складено 27 грудня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога