ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.12.2019 р. Справа № 914/2680/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши заяву

Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

про забезпечення позову

у справі № 914/2680/19

за позовом Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до відповідача-1 Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача-2 Регіональної філії Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про заборону Акціонерному товариству «Українська залізниця» проведення конкурсу щодо надання послуг з розміщення рекламних засобів та виключення з «Переліку місць для надання послуг з розміщення рекламних засобів на територіях АТ «Укрзалізниця» в містах Львів, Івано-Франківськ, Стрий, Тернопіль» пункту №68

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до відповідача-1 Акціонерного товариства «Українська залізниця» та до відповідача-2 Регіональної філії Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якій позивач просить:

1) заборонити Акціонерному товариству «Українська залізниця» проведити конкурс щодо надання послуг з розміщення рекламних засобів за адресою місто Львів, площа Двірцева, 1;

2) виключити з «Переліку місць для надання послуг з розміщення рекламних засобів на територіях АТ «Укрзалізниця» в містах Львів, Івано-Франківськ, Стрий, Тернопіль» пункту №68 «Львів, пл.Двірцева, 1, залізничний район, GPS координати 49.838776, 23.995529, щит 3 м. на 6 м., площа рекламної конструкції 18 кв.м.».

Крім того, позивачем при поданні позовної заяви подано заяву про забезпечення позову, у якій Департамент економічного розвитку Львівської міської ради просить заборонити відповідачам проведення конкурсу на розміщення рекламних конструкцій в частині проведення конкурсу на рекламну конструкцію, яка мала б знаходитись за адресою: місто Львів, Залізничний район, площа Двірцева, 1, GPS координати 49.838776, 23.995529, тип рекламної конструкції щит, розміром 3 м. на 6 м. та площею 18 м.кв., (згідно з «Переліком місць для надання послуг з розміщення рекламних засобів на територіях АТ Укрзалізниця в містах Львів, Івано-Франківськ, Стрий, Тернопіль», що розміщений на офіційному веб-сайті АТ «Укрзалізниця» разом з інформацією про проведення конкурсу).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками данного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій,спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

В обґрунтування необхідності забезпечити позов, позивач посилається на те, що на офіційному веб-порталі Акціонерного товариства «Українська залізниця» в розділі «Реклама на залізничному транспорті» висвітлено оголошення про те, що 27.12.2019 року о 11:00 год. буде проведено конкурс «Про надання послуг з розміщення рекламних засобів на територіях та об`єктах АТ «Українська залізниця» в містах Дніпро, Запоріжжя, Харків, Вишневе, Львів, Івано-Франківськ, Стрий, Тернопіль, Одеса, Первомайськ».

Як зазначає позивач, організатором проведення конкурсу є Департамент майнової політики Акціонерного товариства «Українська залізниця», а об`єктами конкурсу, згідно інформації, є території на об`єктах АТ «Укрзалізниця» в містах Дніпро, Запоріжжя, Харків, Вишневе, Львів, Івано-Франківськ, Стрий, Тернопіль, Одеса, Первомайськ.

Як зазначено у позовній заяві та заяві про забезпечення позову, згідно з «Переліком місць для надання послуг з розміщення рекламних засобів на територіях АТ Укрзалізниця в містах Львів, Івано-Франківськ, Тернопіль» (надалі перелік), в даному переліку є список адрес з місцем розміщення рекламних конструкцій, районом міста, GPS координатами, типом рекламних конструкцій, кількістю площини, розмірами рекламного поля, площею рекламного поля та ін.

Як зазначає позивач, під номером 68 вказаного переліку міститься інформація про рекламну конструкцію, яка мала б знаходитись за адресою місто Львів, Залізничний район, площа Двірцева, 1, GPS координати 49.838776, 23.995529, тип рекламної конструкції щит, розміром 3 м. на 6 м. та площею 18 м.кв.

Як стверджує позивач, вказана земельна ділянка за адресою місто Львів, площа Двірцева, 1 належить на праві власності територіальній громаді міста Львова та є комунальною власністю.

Враховуючи наведені обставини у позовній заяві та у заяві про забезпечення позову, оскільки, як стверджує позивач, вказана земельна ділянка не належить АТ «Українська залізниця», то відповідно, АТ «Укрзалізниця» не може розпоряджатись нею та проводити конкурс щодо розміщення рекламних конструкції, які знаходяться не на її території.

Господарський суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б містили фактичні дані, на які посилається позивач у позовній заяві та у заяві про забезпечення позову.

Тобто, господарський суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач у заяві про забезпечення позову, не підтверджені документально, а саме лише посилання на наявність таких обставин не може бути підставою для забезпечення позову.

При цьому суд зазначає, що позивачем ні до заяви про забезпечення позову, ні до позовної заяви не долучено жодних доказів (крім доказів сплати судового збору, фіскальних чеків та поштових накладних) на підтвердження обставин, що викладені у заяві про забезпечення позову.

Крім того, як вбачається із прохальної частини заяви про забезпечення позову та прохальної частини позовної заяви, захід забезпечення позову, який просить вжити позивач, за змістом є тотожним заявленій позовній вимозі.

Частиною 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, на підставі наведеного, заява Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 136, 137, 138, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №914/2680/19 відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу господарського суду може бути оскаржено відповідно до розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Петрашко М.М.