ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2856/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Головея В.М., Колоколова С.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Одеської області від 11.11.2019, проголошене о 10:54:20 суддею Д`яченко Т.Г. у м. Одесі, повний текст якого складено 12.11.2019?

у справі № 916/2856/19

за позовом Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Піонер 2007"

про стягнення 23 129,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія /далі - АК «НАК/ „Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку /далі ОСББ/ „Піонер 2007", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 23 129,58 грн., у тому числі: пеню у сумі 14 243,11 грн., 3% річних у сумі 2 562,10 грн., інфляційні втрати у сумі 6 324,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог АК «НАК „Нафтогаз України» послався на те, що на підставі укладеного між ним та ОСББ „Піонер 2007" договору №3698/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 20.09.2016 останньому було поставлено природний газ на загальну суму 1 124 878,25 грн., але відповідач оплату здійснював несвоєчасно, чим порушив умови Договору. Враховуючи порушення боржником строків сплати за поставлений природний газ, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.11.2019 позов задоволено частково: стягнуто з ОСББ „Піонер 2007" на користь АК «НАК "Нафтогаз України" пеню у розмірі 7 121, 56 грн., 3% річних у сумі 2 562,10 грн., інфляційні втрати у сумі 6 324,37 грн., а також 1 921,00 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено, оскільки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України судом першої інстанції зменшено суму пені на 50%. Рішення суду мотивоване тим, що між АК «НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та ОСББ „Піонер 2007" (Споживач) було укладено договір постачання природного газу №3698/1617-ТЕ-23 від 20.09.2016 (а.с.20-28), згідно якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобов`язався оплатити цей газ на умовах цього договору.

Внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем за отриманий газ, АТ "НАК "Нафтогаз України" відповідно до умов договору та ст.625 ЦК України правомірно нарахувало 14 243,11грн пені, 2 562,10 річних відсотків та 6 324,37грн інфляційних втрат. Але, дослідивши матеріали справи і клопотання відповідача про зменшення пені, місцевий господарський суд врахував, що ОСББ „Піонер 2007" утворено на підставі Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", є неприбутковою організацією, джерелом надходження коштів на її рахунок, з яких проводиться сплата штрафних санкцій, є здійснення внесків співвласників багатоквартирного будинку, здебільшого фізичних осіб, в оплату наданих їм послуг, зменшив розмір пені на 50 % - до 7 121,56 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, АК «НАК "Нафтогаз України" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області у справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 7 121,55 грн. скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Скаржник вважає, що рішення в цій частині є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, а також визнано встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при застосуванні зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму його реалізації, тому кожного разу необхідно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника. Господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Беручи до уваги ті обставини, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення пені, суд не приділив належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконав вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу. Сторони визначили вид забезпечення виконання зобов`язання неустойкою, що передбачений умовами договору, та вже заздалегідь визначили розмір пені за неналежне виконання зобов`язання, а тому скаржник вважає, що суд неправомірно самостійно визначив розмір пені.

Крім того, скаржник зазначає, що під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача.

Також скаржник посилається на Постанову Вищого господарського суду України від 08.04.2015 року у справі № 902/1568/14, в якій зазначено: «Пунктом 1 ст.233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.».

Враховуючи зазначене апелянт не вбачає виключних та достатніх підстав для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, і вважає рішення Господарського суду Одеської області в частині зменшення пені, незаконним, таким що порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню в цій частині.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АК «НАК "Нафтогаз України" в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ „Піонер 2007" звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що не мав наміру ухилятися від виконання зобов`язання, заборгованість виникла через тимчасовий брак обігових коштів, основний борг за договором відповідачем погашено в повному обсязі. За своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання зобов`язання під загрозою їх застосування. При виконання зобов`язання у повному обсязі наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми, як неустойку, змінює її правове призначення, що є надмірним тягарем для боржника і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Відповідач вважає, що оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та справедливим і просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. В зазначені строки до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України якщо судове засідання не проводиться розгляд справи у суді апеляційної інстанції починається через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено господарським судом, 20.09.2016 між АК «НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та ОСББ „Піонер 2007" (Споживач) укладено Договір постачання природного газу №3698/1617-ТЕ-23 (далі - Договір), згідно з яким постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього Договору.

До Договору було укладено Додаткову угоду №1 від 23.01.2017 і Додаткову угоду №2 від 31.03.2017.

Відповідно до п. 1.2 Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно до п. 2.1 Договору з урахуванням додаткової угоди №2 від 31.03.2017, Постачальник передає Споживачу природний газ визначеним обсягом в період з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року (включно).

Обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором (далі - плановий обсяг), повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у п. 1.2. цього Договору (п. 2.2. Договору).

Відповідно до умов Договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Умовами п.3.4 Договору визначено, що приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяця постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Відповідно до п. 5.1 Договору регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015р. № 758.

Згідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4 942,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу. (п. 5.4 Договору).

Відповідно до п.6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

П.7.2 Договору передбачений обов`язок Споживача своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 8.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Згідно з п. 8.2 Договору у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Додатковою угодою №2 внесено зміни до п.8.2 Договору та замінено слова "21% річних" на "16,4% річних", а також встановлено, що додаткова угода діє з 01 квітня 2017 року.

Відповідно до п. 10.3 Договору, строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Договір, додаткові угоди до договору, акти приймання-передачі природного газу підписано уповноваженими представниками, скріплено печатками контрагентів.

Ст. 629 Цивільного Кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Судом вірно встановлено, що на виконання умов Договору позивачем було передано відповідачу природний газ на загальну суму 1 124 878,25 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу. (а. с. 32-43).

Відповідач за отриманий природний газ розрахувався повністю, однак в порушення прийнятих на себе зобов`язань несвоєчасно, що визнається сторонами та підтверджується довідкою за операціями з відповідачем /а.с.45/ та розрахунками позивача /а.с.13-20/.

Судом першої інстанції встановлено факт неналежного виконання ОСББ „Піонер 2007" прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №3698/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 20 вересня 2016 року щодо своєчасної сплати вартості отриманого природного газу та відповідну наявність підстав для застосування ст.625 ЦК України зокрема, зобов`язання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та, крім того, штрафних санкцій, встановлених договором (пені).

Таким чином, розглянувши спір по суті, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем правильно нараховано 3% річних у сумі 2 562,10 грн. та інфляційні втрати у сумі 6 324,37 грн., а також пеню у сумі 14 243,11 грн, а вимоги про їх стягнення - правомірні.

Проте, вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача розміру пені до 1000 грн., суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять відповідних обґрунтувань відповідача щодо наявності обставин, що зумовлюють необхідність зменшення пені саме до 1000 грн, тому враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, суд встановив справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права, висновок щодо необхідності зменшення розміру пені на 50 % - до 7121,56 грн. та застосував таке зменшення на підставі ст. 233 ГК України, ч.3 ст. 551 ЦК України.

Положення ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Судова колегія, погоджується із висновком суду першої інстанції, зокрема з тим, що створене власниками квартир та нежитлових приміщень, відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ОСББ „Піонер 2007" є неприбутковою організацією, яка використовує газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (мешканцям багатоквартирного будинку, що перебуває на балансі ОСББ), при цьому джерелом надходження коштів на рахунок ОСББ, з яких фактично і проводиться сплата штрафних санкцій, є здійснення внесків співвласниками багатоквартирного будинку, здебільшого фізичними особами, за надані їм послуги.

При цьому, доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, матеріали справи не містять.

Аналіз статей 1, 4, 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" дозволяє дійти висновку, що основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних послуг та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 916/782/17 і постанові Верховного Суду від 28.09.2018 у справі №916/2387/18.

Верховний Суд в своїй постанові від 24.07.2019 у справі №915/985/18 щодо подібних правовідносин зазначає що, досліджуючи питання можливості зменшення пені, суди правильно прийняли до уваги обставини, що вплинули на виконання зобов`язання, поведінку винної сторони, причини неналежного виконання зобов`язання та відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження завдання позивачу збитків та те, що відповідач у повному обсязі розрахувався за поставлений позивачем газ.

Такаж правова позиція у вирішенні цього питання викладена Верховним Судом у постановах від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18.

Таким чином, судом застосовано власні повноваження щодо зменшення заявленої пені при повному дослідженні усіх необхідних на те умов, а тому і підстав для зміни чи скасування судового рішення у цій частині колегія суддів не вбачає.

Посилання скаржника на те, що господарський суд першої інстанції не оцінив, чи є даний випадок винятковим та неправомірно самостійно визначив розмір неустойки судовою колегією не приймається до уваги, оскільки суд не змінював розмір неустойки, а лише застосував надане йому законом право на її зменшення.

Жодна зі статей, які передбачають можливість зменшення штрафних санкцій не передбачає винятковості випадків, в яких вони застосовуються, отже оцінювати і доводити таку винятковість, як на цьому наполягає скаржник, не обов`язково.

Стаття 551 ЦК України надає таке право суду за наявності будь-яких обставин, які мають істотне значення. Господарським судом надано оцінку таким обставинам -відсутність основного боргу, відсутність доказів збитків позивача, або погіршення його фінансового стану; неприбутковість ОСББ „Піонер 2007", джерелом надходження коштів якого є фізичні особи.

Крім того, посилання скаржника на постанову Вищого господарського суду України від 08.04.2015 у справі № 902/1568/14 є недоречним, оскільки відповідні правові позиції не є актуальними та обов`язковими для застосування.

Твердження же апелянта відносно того, що суд не врахував його інтереси при вирішенні спору не приймаються до уваги, оскільки Господарський суд Одеської області при розгляді заяви ОСББ „Піонер 2007" про зменшення пені до 1000 грн. задовольнив її частково та для дотримання інтересів позивача зменшив пеню лише до 7121,56 грн.

З огляду на зазначене, доводи АТ "НАК "Нафтогаз України", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а, відтак, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення у даному випадку відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати скаржника по сплаті судового збору за її подання і розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.11.2019 у справі №916/2856/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" - без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 ГПК України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Постанову складено 26.12.2019 о 9.30.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Головей В.М.

Суддя Колоколов С.І.