ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3546/19

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Новікової Н.А.
без виклику представників сторін

розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Харківобленерго», 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ;

до Квартирно експлуатаційного відділу м. Харкова, 61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ;

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 );

про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 14111 від 29.04.2005 у розмірі 33441, 11 грн.

Суть спору:

Акціонерне товариство «Харківобленерго» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Квартирно експлуатаційного відділу м. Харкова, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 14111 від 29.04.2005 у розмірі 33441, 11 грн., з яких: 25354, 27 грн. пеня, 2257, 16 грн. 3 % річних та 5829, 68 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії № 14111 від 29.04.2005 в частині оплати коштів за спожиту енергію, у зв`язку з чим відповідно до п. 6 додатку № 2 «Порядок розрахунків» та ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано відповідачу пеню за період березень липень 2019 року у розмірі 25354, 27 грн., 3 % річних за період березень липень 2019 року у розмірі 2257, 16 грн. та інфляційні втрати за період березень червень 2019 року у розмірі 5829, 68 грн. Здійснюючи правове обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 526, 610, 625, 714 ЦК України, ст. 12, 20, 50, 129, 162, 176, 236, 247, 249 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/3546/19, розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військову частину А-4104. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання Третій особі, згідно статті 251 ГПК України, встановлено строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали на подання до суду письмових пояснень щодо позову.

Відповідач ухвалу господарського суду Харківської області від 05.11.2019 отримав 07.11.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 11.11.2019 та в строк встановлений судом надав відзив на позов вих. № 6855 від 11.11.2019 (вх. № 27526 від 13.11.2019) в якому просив зменшити розмір пені на 50 % та витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. В обґрунтування відповідач посилається на складне матеріальне становище Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова та зазначає, що останній є неприбутковою організацією, яка фінансується за рахунок державного бюджету України, здійснює безпосереднє квартирно експлуатаційне забезпечення, спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казармено житлового фонду, об`єктів соціально культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, а тому несвоєчасна оплата відповідачем рахунків за спожиту електроенергію пов`язана з невчасним надходженням коштів з державного бюджету, в чому немає прямої вини відповідача.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ухвалу господарського суду Харківської області від 05.11.2019 отримала 08.11.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 12.11.2019 та в строк встановлений судом надала відзив на позов вих. № 148/9/18/132 від 11.11.2019 (вх. № 27478 від 13.11.2019) в якому просила відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Харківобленерго» про стягнення з Квартирно експлуатаційного відділу м. Харкова заборгованості у розмірі 33441, 11 грн., з яких: 25354, 27 грн. пеня, 2257, 16 грн. 3 % річних, 5829, 68 грн. інфляційні втрати або зменшити розмір останньої.

Позивач в строк встановлений ухвалою господарського суду Харківської області від 05.11.2019 надав відповідь на відзив вих. № 50-1423 від 15.11.2019 (вх. № 27723 від 15.11.2019) в якій не погодився з висновками відповідача та зазначив, що затримка бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності або зменшення розміру пені за порушення договірного зобов`язання. Щодо нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції позивач зазначив, що вони були здійснені відповідно до умов договору та норм діючого законодавства, у зв`язку з чим просив повністю задовольнити позовні вимоги.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно із положеннями ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

29.04.2005 між позивачем та Військовою частиною А-4104 укладено договір на постачання електричної енергії № 14111, відповідно до умовам якого позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами даного договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами (арк. справи 15-23).

05.01.2015 між позивачем, Військовою частиною А - 4104 та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова укладено додаткову угоду, якою до договору та додатків до нього були внесені зміни, які передбачали покладення обов`язку щодо здійснення платежів за договором на відповідача (арк. справи 24).

Відповідно до п. 4.1 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору (в редакції додаткової угоди від 05.01.2015) оплата за такі види нарахувань, як вартість електричної енергії з ПДВ, здійснюється відповідачем протягом 10 операційних днів з моменту отримання споживачем рахунку та акту звіряння взаєморозрахунків.

Згідно з п. 4.2 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору (в редакції додаткової угоди від 05.01.2015) плата за такі види нарахувань, як надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії з ПДВ, сума пені, 3% річних, індекс інфляції, плата за надання споживачу додаткових послуг та інші платежі здійснюється відповідачем на поточний рахунок позивача в термін 10 операційних днів після отримання споживачем рахунку, акту звіряння рахунків взаєморозрахунків або акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 5 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору (в редакції додаткової угоди від 05.01.2015) остаточний розрахунок платника за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 Акт про використану електричну енергію, який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаними та скріпленими печаткою в термін до 5 днів. Для проведення остаточного розрахунку платник протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 10 операційних днів з дня його отримання. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Згідно з п. 2.3.4 договору (в редакції додаткової угоди від 27.05.2013) встановлено, що відповідач зобов`язаний здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно вимог ПКЕЕ та додатком № 4а "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Відповідно до п. 9.11 договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2005, а в частині розрахунків - до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В матеріалах справи відсутні докази того, що будь-яка зі сторін в установленому договором порядку заявила про припинення його дії, а тому даний договір був продовжений на 2018 рік.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та здійснив відпустку електричної енергії споживачу у грудні 2018 року, однак відповідач за надану електричну енергію не розрахувався, внаслідок у останнього утворилась заборгованість за договором у розмірі 188054, 17 грн.,

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами ч. 1 ст.193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.05.2019 по справі № 922/1231/19 стягнуто з Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" 188054, 17 грн. вартості електричної енергії, 18248, 74 грн. плати з компенсації перетікання реактивної енергії, 10131, 15 грн. пені та 855, 87 грн. 3% річних, а також 3259, 35 грн. судового збору (арк. справи 38-40).

21.06.2019 вказане рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим 21.06.2019 був виданий та направлений стягувачу відповідний наказ на примусове виконання (арк. справи 41).

У відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач вказує, що оскільки відповідачем розрахунок був проведений з порушенням строку оплати, останньому нараховано пеню за період березень липень 2019 року у розмірі 25354, 27 грн., 3 % річних за період березень липень 2019 року у розмірі 2257, 16 грн. та інфляційні втрати за період березень червень 2019 року у розмірі 5829, 68 грн.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. А тому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за наступний період.

З огляду на наведене вбачається, що чинне законодавство України не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.04.2018 по справі № 914/1033/17.

Приймаючи до уваги наведене, дослідивши поданий позивачем розрахунок 3 % річних за період березень липень 2019 року у розмірі 2257, 16 грн. та інфляційні втрати за період березень червень 2019 року у розмірі 5829, 68 грн., судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені за період березень липень 2019 року у розмірі 25354, 27 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6 додатку № 2 «Порядок розрахунків» до договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період березень липень 2019 року у розмірі 25354, 27 грн., на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 253-255, 549 ЦК України, ст. 231, 232 ГК України, ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», суд дійшов висновку, що він є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими.

Разом з тим, відповідач у своєму відзиві заявив клопотання про зменшення розміру пені на 50 %, в обґрунтування посилається на складне матеріальне становище Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова та зазначає, що останній є неприбутковою організацією, яка фінансується за рахунок державного бюджету України, здійснює безпосереднє квартирно експлуатаційне забезпечення, спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казармено житлового фонду, об`єктів соціально культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, а тому несвоєчасна оплата відповідачем рахунків за спожиту електроенергію пов`язана з невчасним надходженням коштів з державного бюджету, в чому немає прямої вини відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 925/1471/16).

Втім, додані до відзиву довідка від 16.01.2019 № 02-29/98 та рішення від 23.01.2017 № 932 підтверджують лише повне фінансування відповідача з державного бюджету та факт присвоєння відповідачу ознаки неприбутковості.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів, зокрема, знаходження у тяжкому фінансовому стані або виникнення інших суттєвих негативних наслідків для інтересів відповідача у зв`язку із сплатою пені в установленому договором розмірі, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921, 00 грн. покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) на користь Акціонерного товариства «Харківобленерго» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) заборгованість за договором про постачання електричної енергії № 14111 від 29.04.2005 у розмірі 33441, 11 грн., з яких: 25354, 27 грн. пеня, 2257, 16 грн. 3 % річних, 5829, 68 грн. інфляційні втрати та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк та порядку, визначеними ст. 241 ГПК України, і може бути оскаржене в стоки і в порядку, визначеними ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повний текс рішення складено та підписано 24.12.2019.

Суддя Н.А. Новікова