СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2019 р. Справа № 922/744/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І.

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.

за участю представників:

позивач Мовчан М.В.,

відповідач - Пуговкіна А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ "ФОБ" (вх.№684Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 12 лютого 2019 у справі № 922/744/18 (повний текст складено 12.02.19, суддя Смірнова О.В.)

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ", с. Васищеве Харківського району Харківської області

про стягнення коштів в сумі 207346,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ФОБ безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 207346,84 грн. за період з 01.11.2017 року по 28.02.2018 року, згідно ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у період з 01.11.2017 року по 28.02.2018 року не сплачував за користування земельною ділянкою площею 0,1021 га по просп. П`ятдесятиріччя СРСР, 22 у м.Харкові, яка перебуває у власності територіальної громади м.Харкова.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.06.2018 року позов Харківської міської ради задоволено в повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 207346,84 грн. та судовий збір в сумі 3110,20 грн.

Господарським судом Харківської області 05.07.2018 року, на виконання рішення суду від 11.06.2018 року видано відповідний наказ.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги 16.07.2018 року матеріали справи №922/744/18 разом з апеляційною скаргою ТОВ "ФОБ" були направлені до Харківського апеляційного господарського суду.

ТОВ "ФОБ" 22.08.2018 року звернулось до господарського суду з заявою про визнання наказу у справі №922/744/18 таким, що не підлягає виконанню.

Суд листом від 23.08.2018 року повідомив заявника, що його заява буде розглянута господарським судом Харківської області після повернення матеріалів вказаної справи.

Після повернення матеріалів справи №922/744/18 на адресу господарського суду Харківської області, господарський суд розглянув вказану заяву про визнання наказу у справі №922/744/18 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 лютого 2019 у справі №922/744/18 у задоволенні заяви ТОВ «ФОБ» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФОБ» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд попередньої інстанції виходив з наступного.

У відповідності до ст. ст. 4-5, 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Отже, в силу цих вимог рішення є також обов`язковим для відповідача та повинно виконуватися ним належним чином.

Відповідно до ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Якщо рішення не виконано добровільно, то для його примусового виконання виконавчий документ (наказ) пред`являється до виконання. Закон надає виключне право позивача наполягати на виконанні рішення у примусовому порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 328 ГПК України).

Заявник просить визнати наказ у справі №922/744/18 таким, що не підлягає виконанню посилаючись на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 11.06.2018 року до набрання чинності вказаного рішення.

Слід зазначити, що повний текст рішення господарського суду Харківської області від 11.06.2018 року у справі №922/744/18 було складено 14.06.2018 року, отже, воно набрало законної сили через 20 днів з дня складання повного судового рішення, тобто 05.07.2018 року. Саме в цей день, враховуючи відсутність апеляційної скарги, суд видав наказ у справі №922/744/18.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга на рішення господарського суду Харківської області від 11.06.2018 року у справі №922/744/18 надійшла на адресу Харківського апеляційного господарського суду 06.07.2018 року, тобто після видачі судом наказу у справі №922/744/18.

Таким чином, при видачі наказу у справі №922/744/18 судом дотримано всіх вимог процесуального закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Суд також враховує, що постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 року рішення господарського суду Харківської області від 11.06.2018 року у справі №922/744/18 було залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Згідно з ч.4 ст.117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

З вищенаведеного вбачається, що процесуальним законодавством передбачено ряд підстав, за якими наказ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач у своїй заяві не зазначив, з яких саме підстав передбачених законом він вважає за необхідне визнати наказ, таким що не підлягає виконанню.

Наказ може бути визнаним таким що не підлягає виконанню лише у випадках скасування рішення на підставі якого його було видано, або якщо його видано випадково, або якщо зобов`язання виконано. Зобов`язання відповідача перед позивачем не виконані, тому суд вважає, що підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Таким чином, в даному випадку колегія суддів підтримує висновок суду попередньої інстанції, щодо відсутності обставини, з якими законодавець пов`язує можливість визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Отже, судом попередньої інстанції правомірно визнано заяву ТОВ "ФОБ" про визнання наказу у справі №922/744/18 таким, що не підлягає виконанню, необґрунтованою та відмовив у її задоволенні.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обґрунтованих підстав для скасування ухвали господарського суду Харківської області.

Керуючись статтями 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "ФОБ" на ухвалу господарського суду Харківської області від 12 лютого 2019 у справі №922/744/18 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 12 лютого 2019 у справі №922/744/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Сіверін В.І.

Суддя Терещенко О.І.