ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року Справа № 915/2111/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Ржепецького В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Матвєєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, )

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку САДКО МИКОЛАЇВ (54055, м. Миколаїв, вул. Садова, 42-А, )

про стягнення боргу, інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання,

за участі представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

09.10.2019 Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №14/4-1409 від 09.09.2019, в якій просить стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку САДКО МИКОЛАЇВ заборгованість за Договором № 6317/1718-ТЕ-22 постачання природного газу від 26.10.2017 у розмірі 63199,56 грн, з яких: 49999,55 грн основного боргу, 6203,42 грн пеня, 2415,03 грн 3% річних, 4581,56 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на норми ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 ГК України, ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України та мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу № 6317/1718-ТЕ-22 від 26.10.2017, укладеного між сторонами, а саме щодо несвоєчасної оплати природного газу, внаслідок чого відповідачу нараховано та заявлено до стягнення пеню, інфляційні втрати та 3 % річних відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 14.11.2019. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

11.11.2019 від позивача надійшло клопотання від 08.11.2019 б/н (вх. № 17312/19) в якому повідомляє, що відсутня можливість забезпечити явку свого уповноваженого представника в судове засідання у зв`язку з великою завантаженістю працівників юридичного департаменту позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника позивача.

14.11.2019 судом постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи на 16.12.2019, про що повідомлено учасників справи ухвалою суду від 14.11.2019.

16.12.2019 від позивача надійшло клопотання від 12.12.2019 б/н (вх. № 19116/19) в якому повідомляє, що відсутня можливість забезпечити явку свого уповноваженого представника в судове засідання у зв`язку з великою завантаженістю працівників юридичного департаменту позивача, від відповідача відзив не отримував, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника позивача.

Ухвали суду направлено відповідачеві за адресою: 54055, м. Миколаїв, вул. Садова, 42-А; та отримані останнім, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідач не скористався наданим йому ч.ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву, вимоги та доводи позивача не спростував, явку повноважного представника у судове засідання 16.12.2019 не забезпечив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Згідно ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Це означає, зокрема, що обов`язок доказування тих чи інших обставин лежить на стороні, а суд, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не зобов`язаний збирати докази (ч. 3 ст. 2, ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подання всіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом, віднесено статтею 42 ГПК України до обов`язку учасників справи.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням тих чи інших процесуальних дій.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

26.10.2017 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі постачальник) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку САДКО МИКОЛАЇВ (далі споживач) було укладено договір постачання природного газу № 6317/1718-ТЕ-22 (далі Договір).

В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди № 1 від 15.01.2018 року, № 2 від 20.03.2018 року (арк. 28-30), якими змінювались положення розділів щодо порядку та умов передачі, проведення розрахунків природного газу, відповідальності сторін, та інших умов Договору.

Договір та додаткові угоди підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Умовами Договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2 Договору, природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п. 1.4 Договору, за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну територію України.

Пунктом 2.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 20.03.2018), визначено, що постачальник передає споживачу з 01 січня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ обсягом до 43 тис. куб. м, у тому числі за місяцями: листопад 2017 6,199 тис. куб. м, грудень 2017 8,013 тис. куб. м, січень 2018 9,141 тис. куб. м, лютий 2018 9,647 тис. куб. м, березень 2018 10 тис. куб. м.

Відповідно до п. 3.7. Договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Згідно п. 6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п. 6.2 Договору, сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до підпункту 1) пункту 11.3 Договору, усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін крім випадків, зазначених у абзаці першому пункту 2.3, пунктах 11.4 та 11.5 цього договору.

Пунктом 12.1 Договору визначено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного Кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного Кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного Кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Так, на виконання вимог Договору позивач протягом листопада 2017, грудня 2017, січня 2018, лютого 2018 та березня 2018 поставив відповідачеві природний газ на загальну суму 247190,92 грн, що підтверджується актами приймання передачі природного газу (а.с. 31-35):

- акт приймання передачі природного газу від 30.11.2017 на суму 36762,55 грн;

- акт приймання передачі природного газу від 31.12.2017 на суму 47520,30 грн;

- акт приймання передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 54209,78 грн;

- акт приймання передачі природного газу від 28.02.2018 на суму 57210,56 грн;

- акт приймання передачі природного газу від 31.03.2018 на суму 51487,73 грн.

Вказаний товар був отриманий відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи на вказаних актах та засвідчені печаткою відповідача.

Відповідно до умов Договору, відповідач за отриманий природний газ у листопаді 2017 року повинен був здійснити остаточну оплату до 25.12.2017, у грудні 2017 року - до 25.01.2018, у січні 2018 року до 26.02.2018 року, у лютому 2018 року до 26.03.2018, у березні 2018 до 25.04.2018.

Відповідачем проведено частково оплату за отриманий в 2017-2018 роках природний газ на загальну суму 197191,37 грн, тому залишок основного боргу становить 49999,55 грн, що підтверджується довідкою по операціям відповідача за Договором з 01.10.2017 по 30.06.2019 (а.с. 36, 37).

Враховуючи викладене суд, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 49999,55 грн за поставлений протягом листопада 2017 березня 2018 року природний газ є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки відповідачем оплата за поставлений природний газ проводилась з порушенням строку, встановленого п. 6.1 Договору та не в повному обсязі, що стало підставою для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Додатковою угодою № 1 від 15.01.2018 до Договору, яка набула чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.01.2018, розмір пені сторонами визначено 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У відповідності до п. 10.3 Договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

За неналежне виконання умов Договору в частині своєчасної оплати вартості отриманого природного газу позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в загальній сумі 6203,42 грн. нараховану:

- за зобов`язаннями листопада 2017 року, пеня нарахована за період з 26.12.2017 по 15.01.2018 в розмірі 330,26 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2017 року, пеня нарахована за період з 26.01.2018 по 15.02.2018 в розмірі 418,31 грн;

- за зобов`язаннями січня 2018 року, пеня нарахована за період з 27.02.2018 по 18.03.2018 в розмірі 278,41 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2018 року, пеня нарахована за період з 27.03.2018 по 28.05.2018 в розмірі 1320,41 грн;

- за зобов`язаннями березня 2018 року, пеня нарахована за період з 26.04.2018 по 13.08.2019 в розмірі 3856,03 грн.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені арифметично правильно, відповідно до вимог чинного законодавства. Детальний розрахунок розміру пені наявний в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення пені в сумі 6203,42 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в загальному розмірі 2415,03 грн. нарахованих:

- за зобов`язаннями листопада 2017 року 3% річних нарахованих за період з 26.12.2017 по 15.01.2018 в розмірі 63,45 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2017 року 3% річних нарахованих за період з 26.01.2018 по 15.02.2018 в розмірі 82,02 грн;

- за зобов`язаннями січня 2018 року 3% річних нарахованих за період з 27.02.2018 по 18.03.2018 в розмірі 54,59 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2018 року 3% річних нарахованих за період з 27.03.2018 по 28.05.2018 в розмірі 258,90 грн;

- за зобов`язаннями березня 2018 року 3% річних нарахованих за період з 26.04.2018 по 13.08.2019 в розмірі 1956,07 грн, розмір яких є обґрунтованим відповідно до вимог Закону та підлягає задоволенню.

Отже, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви, у відповідності до ст. 129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 77, 79, 86, 129, 201, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку САДКО МИКОЛАЇВ (54055, м. Миколаїв, вул. Садова, 42-А, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, ) 49999,55 грн основного боргу, 6203,42 грн пені; 2415,03 грн 3 % річних; 4581,56 грн - інфляційних втрат; 1921,00 грн - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

5. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, );

відповідач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку САДКО МИКОЛАЇВ (54055, м. Миколаїв, вул. Садова, 42-А, ).

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2019.

Суддя В.О. Ржепецький