Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна"
про компенсацію витрат на правову допомогу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна"
до Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України
про стягнення шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій та бездіяльності в розмірі 7 083 076,06 грн.
Представники сторін:
від позивача: Сторонський Р.Я., Гук А.Р., довіреність б/н від 28.08.2019;
від відповідача 1: Мазур Г.І., довіреність № 8787/20.3/22-19 від 18.10.2019;
від відповідача 2: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна" 3% річних в розмірі 1 595 361,92 грн., інфляційні втрати в розмірі 5 052 581,07 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 99 871,38 грн., в іншій частині позову відмовлено.

У судовому засіданні 09.12.2019 представником позивача подано заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, з огляду на неможливість подання доказів понесення позивачем відповідних витрат до ухвалення рішення.

16.12.2019 від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 розгляд заяви про компенсацію витрат на правову допомогу призначено на 23.12.2019.

23.12.2019 представником відповідача-1 подано заперечення на клопотання, згідно з яким відповідач-1 просить відмовити у задоволенні клопотання позивача про компенсацію витрат на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, акти, рахунки та інші докази, які б обумовлювали вартість юридичних послуг та порядок розрахунків за правову (правничу) допомогу.

У судове засідання 23.12.2019 представники позивача та відповідача-1 з`явились, представник відповідача-2 не з`явився.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 113 025,43 грн. (93,85% від понесених витрат у розмірі 120 432,00 грн., у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог), заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В свою чергу, ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 120 432,00 грн., позивачем надано Договір про надання юридичних послуг № 30/2017 від 25.01.2017, укладений між позивачем та ТОВ «Юридична фірма «Анте», Додаткову угоду № 8 до Договору, якою узгоджено, що поточна погодинна ставка юристів фірми складає 5 200,00 грн., Додаткову угоду № 9 до Договору, якою узгоджено, що строк відстрочки платежу за юридичні послуги складає 60 календарних днів з дати складення акту приймання-передачі наданих послуг, Звіти затраченого часу від 17.09.2019 на суму 39 000,00 грн. без ПДВ (23 400,00 грн. вартість послуг адвокатів без ПДВ), від 21.10.2019 на суму 31 200,00 грн. без ПДВ (26 000,00 грн. вартість послуг адвокатів без ПДВ), від 19.11.2019 на суму 20 280,00 грн. без ПДВ, від 10.12.2019 на суму 30 680,00 грн. без ПДВ, рахунки № 19-072 від 17.09.2019 на суму 129 792,00 грн., зокрема по проекту 163 на суму 46 800,00 грн., № 19-080 від 21.10.2019 на суму 112 944,00 грн., зокрема по проекту № 163 на суму 37 440,00 грн., № 19-085 від 19.11.2019 на суму 84 240,00 грн., зокрема по проекту № 163 на суму 24 336,00 грн., № 19-097 від 10.12.2019 на суму 140 400,00 грн., зокрема про проекту № 163 на суму 36 816,00 грн., Акти наданих послуг № 57 від 19.09.2019 на суму 129 792,00 грн., зокрема по проекту 163 на суму 46 800,00 грн., № 64 від 21.10.2019 на суму 112 944,00 грн., зокрема по проекту № 163 на суму 37 440,00 грн., № 83 від 20.11.2019 на суму 84 240,00 грн., зокрема по проекту № 163 на суму 24 336,00 грн., № 90 від 11.12.2019 на суму 140 400,00 грн., зокрема про проекту № 163 на суму 36 816,00 грн. та платіжне доручення № 2608 від 15.11.2019 на суму 129 792,00 грн.

Таким чином, як вбачається з наданих позивачем доказів, позивачем понесено витрати на правову допомогу адвокатів у розмірі 120 432,00 грн., що спростовує доводи відповідача-1 про відсутність доказів в підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до правового висновку викладеного у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд також враховує, що частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При цьому, відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, відповідачами не заявлялось клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якими відповідно до приписів ч. 2 ст. 161 ГПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву

У позовній заяві, позивач на виконання наведених приписів зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу складатимуть до 100 000,00 грн.

Однак, у заявленому клопотанні позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу виходячи із понесеної суми у розмірі 120 432,00 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Проте, позивачем жодним чином не обґрунтовано необхідності понесення витрат на правничу допомогу у розмірі більшому, аніж заявлено у попередньому розрахунку.

Відтак, з огляду на приписи ч. 6 ст. 129 ГПК України, оскільки позивачем не доведено необхідності понесення витрат на професійну правничу допомогу у більшому розмірі, аніж заявлено у позовній заяві, суд дійшов висновку про безпідставність вимог в частині витрат на правничу допомогу у розмірі 20 432,00 грн., а відтак і відсутність підстав для їх стягнення на користь позивача, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про необхідність розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із понесених витрат у розмірі 100 000,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відтак, з огляду на надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, враховуючи, що рішенням Господарського суду міста Києва не вирішено питання про розподіл судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, про необхідність ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат за правилами, передбаченими ст. 129 ГПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 48-50; ідентифікаційний код: 35648623) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 93 856 (дев`яносто три тисячі вісімсот п`ятдесят шість) грн. 72 коп.

2. Після набрання додатковим рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено: 24.12.2019.

Суддя О.А. Грєхова