ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2019 р. Справа № 910/9262/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

на рішення Господарського суду м. Києва від 16.09.2019 р.

у справі № 910/9262/19 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

про стягнення 28173,12 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 28173,12 грн за шкоду, завдану транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхувальнику страхове відшкодування, внаслідок чого позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.07.2019 р. відкрито провадження у справі № 910/9262/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.09.2019 р. у справі № 910/9262/19 позов Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що оскільки станом на дату скоєння ДТП ОСОБА_1 був позбавлений права керувати транспортними засобами та не мав посвідчення водія, учасники ДТП не мали права складати Європротокол, а зобов`язані були викликати компетентні органи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" у справі № 910/9262/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/9262/19, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

До суду 02.12.2019 р. від Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених судом першої інстанції обставин справи убачається, що 29.11.2017 р. між позивачем (страховик) та Представництвом "Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ" (страхувальник, вигодонабувач) укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 207.17.000002, відповідно до умов якого позивач прийняв під страховий захист автомобіль марки Skoda, д.р.н. НОМЕР_1 .

Також убачається, що 01.03.2018 р. по вул. Вишгородська, 10 у м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля марки Skoda, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю марки Skoda, д.р.н. НОМЕР_1 .

На виконання умов вищевказаного договору на підставі заяви страхувальника, рахунку-фактури № від 19.02.2019 р., акту виконаних робіт № ЗНУ-000613 від 26.03.2019 р., звіту № 705 від 21.02.2019 р. та ремонтної калькуляції встановлено, що розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті, становить 28173,12 грн. Вказані грошові кошти були виплачені позивачем страхувальнику відповідно до платіжного доручення № ЦО00894 від 21.02.2019 р.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом) в електронному вигляді.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до вказаної вище інструкції у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Як убачається електронного Європротоколу від 01.03.2018 р., останній містить відомості про обидва транспортні засоби, дату, час та місце ДТП, а також схему ДТП.

Із даного Євпропротоколу також увбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась 01.03.2018 р., коли автомобіль марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_2 , під час руху зіткнувся із задньою частиною іншого транспортного засобу - автомобіля марки Skoda, д.р.н. НОМЕР_1 , під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі.

Судом першої інстанції встановлено, що повідомлення про ДТП містить усю необхідну інформацію, а отже таке повідомлення визнано належним та допустимим доказом у справі.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Оскільки між учасниками ДТП спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно Європротоколу від 01.03.2018 р. та доданої до нього схеми, ДТП відбулася внаслідок порушення водієм автомобіля марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Заперечуючи проти позову, відповідач у суді першої інстанції, а також і у поданій апеляційній скарзі вказує на те, що на час скоєння ДТП ОСОБА_1 керував забезпеченим транспортним засобом без посвідчення водія та з простроченим тимчасовим талоном, оскільки постановою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/16162/17-п його було позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік. Тому, відповідач вказує на те, що вищевказана особа станом на момент скоєння ДТП не була водієм у розумінні Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Правил дорожнього руху. З огляду на викладене Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" зазначає, що у такому випадку учасники ДТП зобов`язані були викликати компетентні органи, а Європротокол є недійсним в силу вимог закону.

Судом першої інстанції вищенаведені доводи було відхилено, з чим погоджується і апеляційний суд.

Убачається, що постановою Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2017 р. у справі № 757/16162/17-п ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Разом з цим, постановою Апеляційного суду міста Києва від 15.01.2018 р. зазначену постанову скасовано, а протокол про адміністративне правопорушення повернуто до УПП в місті Києві для належного оформлення.

За вказаних підстав, станом на дату вчинення ДТП - 01.03.2018 р., постанова Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2017 р. у справі № 757/16162/17-п була скасована апеляційним судом.

При цьому, у подальшому постановою Печерського районного суду міста Києва від 17.08.2018 р. провадження у справі № 757/16162/17-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, місцевим господарським судом правомірно встановлено, що повідомлення про ДТП, складене її учасниками відповідно до вимог чинного законодавства, є належним доказом вини особи, яка скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

Як убачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/002536244, автомобіль марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_2 , внаслідок експлуатації якого спричинено ДТП, застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка".

Вказаним полісом передбачено, що франшиза становить 00,00 грн, та він був діючим станом на 01.03.2018 р., тобто станом на день скоєння ДТП.

Відтак, позивач звернувся до відповідача із заявою від 25.02.2019 р. про виплату страхового відшкодування у розмірі 28173,12 грн.

Проте, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" листом № 1580 від 12.03.2019 р. відмовило у такій виплаті з посиланням на підстави, наведені у відзиві на позов та апеляційній скарзі.

Вказане і стало підставою для звернення Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" з даним позовом до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. ст. 512 та 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з цим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Так, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом статтей 9, 22-31, 35, 36 цього закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як вже було зазначено вище, розмір франшизи відповідно до умов полісу № АМ/002536244 становить 00,00 грн.

З огляду на вищевикладене, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок стосовно того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 28173,12 грн страхового відшкодування.

За вказаних обставин, враховуючи вищевикладені твердження суду, доводи апеляційної скарги відповідача відхиляються колегією суддів, як необґрунтовані.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 16.09.2019 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 16.09.2019 р. у справі № 910/9262/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.12.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець