РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2019Справа № 910/14872/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" (11122, Житомирська обл., Овруцький р-н, с. Словечне, вул. Поліська, 22)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5)

про стягнення 66 709,80 грн

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Словечанський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 66 709,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що відповідач під час здійснення перевезення вантажу залізничним транспортом за залізничними накладним порушив взяті на себе зобов`язання та здійснив доставку вантажу з простроченням строків поставки, що стало наслідком нарахування йому штрафу у розмірі 66 709,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/14872/19 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст.ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

18.11.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову та зазначає, що жодна із доданих позивачем залізничних накладних не містить переуступного напису, відповідно до Статуту та Правил, який би давав право Дочірньому підприємству "Словечанський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" бути належним позивачем по справі.

28.11.2019 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає, що оскільки він в спірних правовідносинах виступав замовником та платником послуг, то має законне право на звернення до суду з позовом про захист його порушеного права.

Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Відповідно до ч. 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Протягом січня-вересня 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" (надалі- відповідач) на замовлення і за кошти Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК" (надалі- позивач, відправник) здійснило на адресу ПАО "АрселорМитал Кривий Ріг" (надалі- вантажоодержувач) доставку вантажів за відповідними залізничними накладними: №34931907, №34941658, №32009854, №32036634, №32292765, №32382020, №32416810, №32551807, №32779167, №33028499, №33052887, №33149378, №33254269, №33455221, №33606401, №34239871, №34345348, №34506857, №34657064, №34838714, №32279440 в залізничних вагонах/напіввагонах: №60838679, №60630936, №61844957, №96396676, №67916502, №60233160, №60416864, №68702976, №96391453, №62545082, №60229648, №60225406, №65888927, №60444130, №60239423, №60047446, №68777838, №60625845, №68604388, №67905737 та №60248077, всього - 21 вагон.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, судом встановлено, що безпосереднє перевезення товару відповідачем позивачу, що підтверджується залізничними накладними, свідчить про виникнення між сторонами прав та обов`язків за договором перевезення.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частинами 1 та 3 статті 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини 1 статті 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Крім того, обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України (далі - Статут), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року N 457, відповідно до п. 1 якого залізничний транспорт загального користування (далі - залізничний транспорт) є однією з базових галузей економіки України, що забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях.

Відповідно до пункту 3 Статуту, його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з п. 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Дочірнє підприємство "Словечанський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" звертаючись з позовом до суду, як відправник вантажу за залізничними накладними №34931907, №34941658, №32009854, №32036634, №32292765, №32382020, №32416810, №32551807, №32779167, №33028499, №33052887, №33149378, №33254269, №33455221, №33606401, №34239871, №34345348, №34506857, №34657064, №34838714, №32279440, зазначає, що відповідач здійснив доставку вантажу за вищевказаними накладними з простроченням строків поставки, що є підставою для сплати останнім на користь позивача штрафу у розмірі 66 709,80 грн.

Згідно з частиною другою статті 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів, зокрема, у разі прострочення доставки вантажу має одержувач за умови пред`явлення накладної.

Проте, судом встановлено, що Дочірнє підприємство "Словечанський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" не є одержувачем вантажу, при цьому будь-яких доказів, які б підтверджували факт надання вантажоодержувачем ПАО «АрселорМитал Кривий Ріг» права позивачу на звернення з відповідними претензіями та вимогами до залізниці матеріали справи не містять, зокрема, відсутній переуступний підпис на залізних накладних щодо передачі такого права вантажовідправнику, а тому у задоволенні позову щодо стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів на користь позивача слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 910/963/17.

При цьому твердження позивача викладені у відповіді на відзив щодо права на звернення з даним позовом і наявністю підстав для стягнення штрафу на його користь, як замовника послуг, є безпідставними.

Так, Статут є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини які виникають під час перевезення, зокрема вантажів залізничним транспортом.

Саме Статут визначає порядок сплати неустойки за несвоєчасну доставку вантажу, який перевозився залізничним транспортом.

Оскільки, згідно із приписами Статуту саме одержувач вантажу, у даному випадку ПАО «АрселорМитал Кривий Ріг», має право на звернення із відповідними претензіями до залізниці, то відсутні підстави для стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на користь позивача.

Статтею 133 Статуту передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Разом з тим, позивачем не подано суду жодного документального підтвердження того, що вантажоодержувач вчинив дії, які визначені статтею 133 Статуту і переуступив йому право на звернення з вимогою щодо стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс".

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.12.2019

Суддя Л. Г. Пукшин