ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3015/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.
при секретарі судового засідання Ловга І.С.
за участю представників сторін:
від позивача: Єрємєєва К.С. за довіреністю;

від відповідача: Ричков М.Ю. адвокат;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до відповідача Приватного акціонерного товариства «Артек-Союз» про стягнення 109817,74грн.

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Артек-Союз» 109817,74грн.

В обґрунтування позовних вимог Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеси посилається на неналежне виконання Приватним акціонерним товариством «Артек-Союз» умов укладеного між сторонами договору №12-Т про відшкодування вартості теплової енергії від 01.11.2014р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.10.2019р. було відкрито провадження у справі №916/3015/19, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.11.2019р. о 12:00.

В судовому засіданні від 12.11.2019р. було оголошено перерву по 05.12.2019р. о 10:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.11.2019р. викликано учасників справи у судове засідання на 05.12.2019р. о 10:40.

У судовому засіданні від 05.12.2019р. представник позивача звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів.

В судовому засіданні від 05.12.2019р. було оголошено перерву по 23.12.2019р. о 12:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

13.12.2019р. за вх.суду№25834/19 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні від 23.12.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі №916/3015/19.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:
01.11.2014р. між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Одеси (позивач, Сторона 1) та Приватним акціонерним товариством «Артек-Союз» (відповідач, Сторона 2) було укладено договір №12Т про відшкодування вартості теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування (далі договір) відповідно до якого Сторона 1 забезпечує Сторону 2 тепловою енергією для надання послуг з харчування особового складу Збройних Сил України. Сторона 2 відшкодовує Стороні 1 вартість теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування, надаються на підставі договору про закупівлю послуг харчування №286/2/12/6 від 01.03.2012р. для кожної військової частини, до площі яких Сторона 2 має доступ та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п.п.1.1., 1.2. договору).

Відповідно до пп. 2.3.3. п. 2.3. договору після отримання від Сторони 1 рахунку-фактури, акта виконаних робіт, протягом 10 банківських днів, здійснювати оплату за спожиту теплову енергію на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки КЕВ м. Одеса.

Пунктом 4.2. договору сторони встановили, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі послуг за бюджетні кошти Сторона 2 сплачує Стороні 1 штрафні санкції в розмірі 0,1% від вартості ненаданих послуг за кожен день прострочення, включаючи день фактичного виконання зобов`язань, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а у разі здійснення попередньої оплати Сторона 2, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Стороні 1 кошти з урахуванням індексу інфляції. Сплата штрафу пені не звільняє Сторону від виконання прийнятих на себе зобов`язань по цьому договору.

Розділом 6 договору передбачено, що облік теплової енергії, спожитої Стороною-2, здійснюється згідно засобів обліку, або до їх встановлення, на підставі розрахунків, виконаних Стороною-1. Щомісячно, до 20 числа, сторони на підставі норм споживання теплової енергії, які визначаються згідно із діючим законодавством і тарифами, що встановлені уповноваженим органом чи відповідними підприємствами та згідно з показниками засобів обліку або розрахунку складають і підписують акт виконаних робіт в двох примірниках. Щомісячно, в термін до 25 числа Сторона-1 надає Стороні-2 рахунок-фактуру, акт виконаних робіт, які є підставою для проведення оплати по даному договору.

Відповідно до п. 9.1 договору він набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2014р.

Між сторонами були підписані додатки до договору, а саме Перелік об`єктів на які подається теплова енергія та Калькуляції собівартості на кожне військове містечко.

Додатковими угодами про внесення змін до зазначеного договору про відшкодування вартості теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування, строк дії договору щорічно продовжувався, останньою №1 від 02.01.2019р. строк дії договору продовжено до 31.03.2019р.

Як вказує позивач, КЕВ м. Одеса було повідомлено листом від Південного територіального КЕУ №514/3/86 від 07.02.2019р. про те, що договір про закупівлю послуг харчування № 286/2/12/6 від 01.03.2012р. укладений між ПП «Артек-Союз» та Міністерством оборони України розірвано та укладено договір з іншим суб`єктом господарювання ТОВ «Маяк-Південь», у зв`язку із чим необхідно перезаключити договори на відшкодування вартості комунальних послуг з іншим суб`єктом з 01.02.2019р. 05 02.2019р. за вищезазначених обставин ПП «Артек-Союз» направлено листа №292 до КЕВ м. Одеса про розірвання всіх договорів на відшкодування вартості спожитих енергоносіїв та надання комунальних послуг. Відповідно КЕВ м. Одеса погодилось, але супровідним листом-претензією за вих. №761 від 15.02.2019р. до ПП «Артек-Союз» було надіслано вимогу щодо погашення заборгованості з наданням всіх необхідних документів, зокрема, рахунок №312 від 31.01.2019р. за січень 2019р. на суму 106001,68грн., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) з теплопостачання. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення дані документи ПП «Артек-Союзом» були отримані 26.02.2019р., але до теперішнього часу суму наявного боргу не сплачено, що зумовило звернення КЕВ м. Одеса до господарського суду з даним позовом.

Позивач вказує, що станом на день розгляду справи заборгованість у сумі 106001,68грн. відповідачем не сплачена.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати наданих послуг позивач нарахував останньому 3816,06грн. індекс інфляції.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 106001,68грн. заборгованості та 3816,06грн. індексу інфляції.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що відповідно до умов договору обов`язок відповідача по сплаті вартості послуг по забезпеченню тепловою енергією, виникає після отримання від позивача рахунку фактури та акту виконаних робіт за договором, оформлених в порядку передбаченому п. 6.3. договору. Сторонами договору не підписано акти виконаних робіт та не погоджено обсяг наданих послуг за договором за січень 2019 р., у зв`язку з чим у відповідача не виникло обов`язку по сплаті вартості теплової енергії. В якості доказу про надання послуг за договором, позивачем надано рахунок №312 від 31.01.2019р., однак вказаний рахунок відповідач не отримував.

Відповідач вказує, що позивачем невірно зроблено розрахунки теплової енергії за січень 2019р., в зв`язку з тим що площа об`єктів використана в розрахунку не відповідає площа об`єктів вказаної в додатку 11.1 до Договору «Перелік об`єктів ПП «Артек-Союз» на які подається теплова енергія». У відомості нарахування ПП «Артек-Союз» за спожиту теплову електроенергію за січень 2019р., яку позивач подав в якості доказу, не вірно зроблено розрахунки, адже площа об`єктів, які позивач зобов`язаний забезпечувати тепловою енергією згідно договору, яка вказана в додатку 11.1. до договору, не відповідає площі об`єктів використаної в зазначеній відомості під час розрахунку. Конкретний перелік об`єктів та їх площу які позивач зобов`язався забезпечувати теплову електроенергію було погоджено сторонами договору в додатку до договору «Перелік об`єктів ПП «Артек-Союз» на які подається теплова енергія». У якості доказу надання послуг за договором, позивачем надано акт здачі - прийняття робіт (надання послуг), зазначений акт не доказує позицію позивача, оскільки акт не має відношення до договору, адже в ньому немає посилання на договір, натомість зазначено, що були проведені роботи по рахунку, номер та дату якого не вказано, акт не підписаний відповідачем, в акті не вказана дата та сума акту не відповідає сумі рахунку за січень 2019 (в акті вказано 260224,90грн. з ПДВ, а в рахунку №312 від 31.01.2019р. вказано суму 106001,68грн. з ПДВ). В рахунку №312 від 31.01.2019р. цифри не відповідають дійсності, адже кількість квадратних метрів вказано 128519,35кв.м., ціна 1,00, сума - 128519,35 грн., ПДВ- 25703,87грн., а разом до сплати з ПДВ 106001,68 гри. Розрахунок заборгованості за теплопостачання ПрАТ «Артек-Союз» розраховано невірно, адже не зрозуміло яким документом затверджено тариф теплової енергії (згідно наданого позивачем розрахунку, витрати на 1м.кв. становить 25,43грн.). В той же час, позивач додає до позову перші сторінки додаткових угод б/н до договору від 01.11.2016р. та від 01.10.2016 р., в яких зазначено інші тарифи, для кожної військової частини свій тариф. Позивач рахує прострочення платежу починаючи з 27.02.2019р., обгрунтовуючи це тим, що 26.02.2019р. відповідачу було вручено рахунок №312 від 31.01.2019р. за січень 2019 р. на суму 106001,68грн., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за постачання теплової енергії, посилаючись на повідомлення про вручення поштового відправлення, яке додає, однак саме повідомлення про вручення поштового відправлення, без опису вкладених документів з штампом поштового відправлення, не доказує отримання відповідачем вказаних документів в зазначену дату.

Відповідач стверджує, що оскільки відповідач не отримував від позивача ні рахунку-фактури, ні акту виконаних робіт, ні акту звірки за спожиту теплову енергію за договором за січень 2019р., оформлених у порядку передбаченому договором, то у відповідача не виникло обов`язку по сплаті вартості теплової енергії за січень 2019р. та тому, у відповідача не виникло заборгованості перед позивачем та постачання теплової енергії за січень 2019р. і не може нараховуватися індекс інфляції.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 01.11.2014р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №12Т про відшкодування вартості теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування відповідно до якого позивач забезпечує відповідача тепловою енергією для надання послуг з харчування особового складу Збройних Сил України. Відповідач відшкодовує позивачу вартість теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування, надаються на підставі договору про закупівлю послуг харчування №286/2/12/6 від 01.03.2012 р. для кожної військової частини, до площі яких відповідач має доступ та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пп. 2.3.3. п. 2.3. договору після отримання від Сторони 1 рахунку-фактури, акта виконаних робіт, протягом 10 банківських днів, здійснювати оплату за спожиту теплову енергію на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки КЕВ м. Одеса.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за отриману теплову енергію не розрахувався у повному обсязі у зв`язку з чим за січень 2019р. у нього виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 106001,68грн.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Умовами договору сторони передбачили, що відшкодування за спожиту теплову енергію здійснюється на підставі виставлених рахунків-фактур та актів виконаних робіт.

Доводи відповідача про те, що рахунок №312 від 31.01.2019р. за січень 2019р. та акт виконаних робіт на які позивач посилається у своїй позовній заяві, не отримані відповідачем у зв`язку з чим у відповідача відсутні підстави для оплати судом до уваги не приймаються оскільки вказані рахунок та акт були направлені на адресу відповідача разом із претензією №33 від 15.02.2019р., яка була отримана відповідачем 26.02.2019р. про що свідчить наявна в матеріалах справи копія поштового повідомлення.

Враховуючи, що відповідачем не було підписано та повернуто екземпляр акту виконаних робіт, до матеріалів позовної заяви позивачем були надані непідписаний акт виконаних робіт.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів того, що у нього відсутні підстави для відшкодування позивачу вартості спожитої теплової енергії.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість по відшкодуванню за теплову енергію у сумі 106001,68грн. за січень 2019р. за фактичне користування тепловою енергією.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача індексу інфляції у сумі 3816,06грн. слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок індексу інфляції у сумі 3816,06грн. за період з 01.01.2019р. по 31.07.2019р. зазначає наступне.

Позивачем невірно зазначений період нарахування оскільки згідно умов до пп. 2.3.3. п. 2.3. договору після отримання від Сторони 1 рахунку-фактури, акту виконаних робіт, протягом 10 банківських днів, здійснювати оплату за спожиту теплову енергію на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки КЕВ м. Одеса.

З матеріалів справи вбачається, що акт виконаних робіт та рахунок №312 від 31.01.2019р. були надіслані відповідачу разом із претензією №33 від 15.02.23019р. Вказані документи відповідач отримав 26.02.2019р., тобто враховуючи умови договору 10 денний строк оплати рахується з 26.02.2019р.

Враховуючи викладене, суд, здійснивши власний розрахунок індексу інфляції, зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 1586,42грн. індексу інфляції за період з 12.03.2019р. по 31.07.2019р.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до Приватного акціонерного товариства «Артек-Союз» підлягають частковому задоволенню у сумі 107588,10грн. з яких 106001,68грн. заборгованості за теплову енергію за січень 2019р., 1586,42грн. індекс інфляції, у позовних вимогах в частині стягнення 2229,64грн. індексу інфляції судом відмовлено.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1882,58грн. покласти на відповідача, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 38,42грн. покласти на позивача пропорційно задоволеним вимогам, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до відповідача Приватного акціонерного товариства «Артек-Союз» про стягнення 109817,74грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Артек-Союз» (65047, м. Одеса, вул. Косовська, 47, офіс 102, ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13, ) 106001,68грн. основного боргу, 1586,42грн. індекс інфляції, 1882,58грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

3. У позовних вимогах Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до відповідача Приватного акціонерного товариства «Артек-Союз» про стягнення 2229,64грн. індексу інфляції відмовити.

4. Судові витрати у сумі 38,42грн. покласти на позивача.

Повне рішення складено 27 грудня 2019р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова