ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою

"27" грудня 2019 р. Справа№ 910/3301/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва

від 01.10.2019 (повний текст складено - 11.10.2019)

у справі №910/3301/18 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом ОСОБА_2

до 1) Приватного підприємства «Сансет»;

2) ОСОБА_1 ;

3) ОСОБА_3 ;

4) ОСОБА_4

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу корпоративних прав

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №910/3301/18 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним договір від 30.12.2015 купівлі-продажу корпоративних прав на Приватне підприємство «Сансет».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 7 489 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач 2 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі № 910/3301/18 та закрити провадження у цій справі.

Окрім того, до апеляційної скарги скаржником додано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, обґрунтовану тим, що на момент подачі апеляційної скарги, відповідач 2 рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 так і не отримував. Також зазначено про те, що протягом всього розгляду справи в суді першої інстанції у судових засіданнях брали участь тільки два учасники судового процесу - позивач та відповідач 1. Скаржник з повним текстом оскаржуваного судового рішення ознайомився лише 30.11.2019, що унеможливило своєчасне звернення із апеляційною скаргою у законодавчо встановлений для цього строк.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що 16.12.2019 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Майданевича А.Г., суддів: Суліма В.В., Ткаченка Б.О. прийнято постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №910/3301/18 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №910/3301/18 - залишено без змін.

Постанова Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 у справі №910/3301/18 на час звернення з апеляційною скаргою ОСОБА_1 не оскаржувалася до суду касаційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Аналогічні положення містяться у ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (п. 8 ч. 3 ст. 129) (п. 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій п.п. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 №11-рп/2007).

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, а реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Поряд з цим, попри визначені основні засади судочинства, що полягають у забезпеченні права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це може спотворити саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 272 Господарського процесуального кодексу України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Частиною 5 ст. 272 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Крім того, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що в Північному апеляційному господарському суді перебувала справа №910/3301/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019.

Так, в матеріалах справи знаходиться заява представника ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи №910/3301/18 від 12.11.2019 (том 5, аркуш справи 138), відповідно до якої останній ознайомився з матеріалами справи 13.11.2019, тобто ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу ОСОБА_1 на те, що останній не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням не був позбавлений права відповідно до ст. 265 Господарського процесуального кодексу України приєднатися до вказаної апеляційної скарги ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст. 129 Конституції України).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. За змістом цього принципу жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він зумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії", підпункти 51 і 52).

Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Відтак, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, є порушенням принципу правової певності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Даного висновку дійшов Верховний Суд у прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду постанові від 02.04.2019 у справі №922/765/15.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Враховуючи викладене, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке переглянуто в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №910/3301/18.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №910/3301/18 - відмовити.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №910/3301/18.

3. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №910/3301/18 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

4. Копію ухвали Північного апеляційного господарського суду надіслати учасникам справи до відома.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова