ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 925/83/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Мамалуя О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Черненка О.В.

за участю представників:

Позивача: Орла С.С.

Відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019

(головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Дикунська С.Я.)

та рішення Господарського суду Черкаської області від 26.03.2019

(суддя Довгань К.І.)

у справі №925/83/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно"

про стягнення 1 248 289, 94 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (змінило найменування на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - АТ "НАК "Нафтогаз України")) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (далі - ПрАТ "Черкаське хімволокно") про стягнення 1 248 289, 94 грн, з яких 785 908, 53 грн пені, 134 002,64 грн 3% річних та 328 378,77 грн інфляційних втрат.

2. Позов обґрунтовано тим, що відповідачем неналежно виконувались зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу №1970/14-ТЕ-36 від 27.12.2013, оплати отриманого природного газу здійснювалась з порушенням строків встановлених договором, що є підставою для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.03.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019, у позові відмовлено.

4. Судові рішення мотивовано тим, що: 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі - Закон № 1730-VIII), відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону №1730-VIII, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, встановивши, що Відповідач є теплопостачальною та теплогенеруючою компанією, яка на підставі договору купівлі - продажу купувала у позивача природний газ, для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками, при цьому, заборгованість, яка виникла за договором, відповідач погасив до набрання чинності Законом (до 30.11.2016), отже, нараховані позивачем інфляційні та 3% річних підлягають списанню, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

5. Судами відхилено доводи позивача про те, що для списання нарахованих пені, інфляційних та процентів річних необхідно включення Відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), оскільки зазначені доводи, суперечать частині 3 статті 7 наведеного Закону № 1730-VIII, яка передбачає списання зазначеної заборгованості, з дня набрання чинності цим Законом і не ставить таке списання в залежність від будь-яких інших умов.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, АТ "НАК "Нафтогаз Україна" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

7. АТ "НАК "Нафтогаз Україна" вважає, що попередні судові рішення прийняті з порушенням положень Закону № 1730-VIII, оскільки за відсутності доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, норми ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII застосовані судами неправомірно, оскільки нараховані пеня, відсотки та інфляційні втрати не підлягали списанню.

8. Крім того, на думку скаржника, судами не враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 14.02.2018 у справі №908/3211/16.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

9. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на безпідставність доводів та вимог викладених у касаційній скарзі, просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, як законні та обґрунтовані.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 27.12.2013 між ПАТ НАК "Нафтогаз України" ( продавець) та ПрАТ "Черкаське хімволокно" ( покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №1970/14-ТЕ-36 (договір), відповідно до п. 1.1 якого, продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

11. Згідно з п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

12. Відповідно до п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 146 200 тис.куб.м.

13. Пунктами 5.1, 5.2 договору передбачено, що ціна (граничний рівень ціни) на газ встановлюється Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ); ціна 1000 куб.м газу становить - 1 309,20 грн з ПДВ.

14. Пунктом 5.3 договору визначено, що у разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обов`язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію.

15. Відповідно до п. 5.5 договору загальна сума вартості природного газу за вказаним договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

16. Згідно з п. 6.1 договору остаточний розрахунок за фактично переданий і визначений в актах приймання-передачі газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

17. Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11 договору).

18. В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 31.01.2014 до договору, якою змінено розрахунок ціни на газ та банківські реквізити продавця, а також додаткову угоду №2 від 29.04.2014 до договору, якою було змінено п. 1.2 договору, згідно з яким сторони погодили, що газ, який продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

19. Судами встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв в період з січня 2014 року по червень 2014 року природний газ на загальну суму 86 963 270,92 грн.

20. За вказаний природний газ відповідач розрахувався у повному обсязі перед позивачем у жовтні 2014 року, що не заперечується відповідачем.

21. Разом з цим, позивач зазначаючи про несвоєчасне здійснення відповідачем розрахунків за поставлений газ, нарахував відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Позиція Верховного Суду

22. Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та відзив на касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

23. Причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних з відповідача, у зв`язку з несвоєчасною оплатою отриманого природного газу.

24. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

25. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

26. Згідно із статтею 526 ЦК України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

27. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

28. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

29. Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

30. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

31. Частиною першою статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

32. Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

33. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

34. 30.11.2016 набрав чинності Закону № 1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

35. Відповідно до приписів статті 1 Закону № 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

36. Згідно зі статтею 2 Закону № 1730-VIII дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

37. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач здійснює діяльність з виробництва теплової енергії, що споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками, тобто в розумінні Закону № 1730-VIII є теплопостачальною та теплогенеруючою організацією.

38. За приписами частини першої статті 5 Закону № 1730-VIII реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

39. Частиною третьою статті 7 Закону № 1730-VIII визначено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

На заборгованість підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті для виробництва послуг централізованого водопостачання та водовідведення, послуг централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) електричну енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають врегулюванню, за умови розрахунків за поточне споживання електричної енергії протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95 відсотків, у такий спосіб: неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, погашення якої здійснено відповідно до статті 4 цього Закону, підлягають списанню; неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, щодо якої відповідно до цього Закону укладено договір про реструктуризацію, підлягають списанню, за умови повного виконання підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення договору про реструктуризацію заборгованості.

На заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

40. Отже, частиною 3 статті 7 Закону № 1730-VIII визначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річні не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

41. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина 3 статті 7 Закону № 1730-VIII є нормою прямої дії. При цьому, застосування приписів частини 3 статті 7 цього Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом.

42. Застосування цієї норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, і застосування процедури, передбаченої статтями 1, 2, 3 Закону № 1730-VIII, за умови погашення заборгованості до набрання чинності цим Законом.

43. Якщо заборгованість погашено до набрання чинності Закону № 1730-VIII, тоді положення статей 1, 2, 3 вказаного Закону не застосовуються. Відтак не потребує доведення факт включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річні, нараховані на заборгованість, яка є предметом регулювання цим Законом, не нараховуються, а нараховані підлягають списанню, у зв`язку з припиненням зобов`язань щодо їх сплати, на підставі частини третьої статті 7 Закону № 1730-VIII.

44. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 916/2279/18, від 10.06.2019 у справі № 904/4592/18, від 11.06.2019 у справі № 905/1964/18.

45. Як встановлено судами попередніх інстанцій, на момент набрання чинності Закону № 1730-VIII від (30.11.2016) заборгованість відповідача, за поставлений природний газ в період з січня 2014 по грудень 2014, за договором купівлі-продажу №1970/14-ТЕ-36 від 27.12.2013, була погашена.

46. З огляду на наведене, господарські суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що є безпідставним нарахування позивачем до стягнення 785 908, 53 грн пені, 134 002,64 грн 3% річних та 328 378,77 грн інфляційних втрат, у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем поставленого природного газу, оскільки відповідач є теплопостачальною організацією, заборгованість, яка виникла за договором погашена відповідачем до набрання чинності Закону № 1730-VIII, а тому, неустойка (штраф, пеня), інфляційні втрати, проценти річні не нараховуються, а нараховані підлягають списанню, відповідно до вимог статті 7 вказаного Закону, з дня набрання чинності цим Законом, при цьому, відповідач не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

47. З огляду на зазначене, доводи скаржника, наведені в пункті 7 постанови, Судом відхиляються.

48. Щодо посилання скаржника, наведене в пункті 8 постанови, колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 908/3211/16 відсутній висновок щодо необхідності включення до реєстру теплопостачального підприємства для здійснення процедури врегулювання заборгованості, а зазначення у цій постанові про включення до реєстру такого підприємства для здійснення процедури врегулювання заборгованості, є наведенням фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, а не правовою позицією Верховного Суду про необхідність включення підприємства до вказаного реєстру для застосування частини 3 статті 7 Закону № 1730-VIII.

49. Отже, наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

50. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів зазначає, що оскаржувані судові рішення постановлено із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому правових підстав для їх зміни чи скасування не вбачається, тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

51. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

52. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 309 ГПК України).

53. Враховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів про відсутність підстав для задоволення позову, отже, постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 26.03.2019, слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Розподіл судових витрат

54 Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 26.03.2019 у справі № 925/83/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді Н.М. Губенко

О.О. Мамалуй