ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2735/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Калашников Г.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради (, адреса: 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна нафтова компанія-СД" (, адреса: 61002, м. Харків, вул. Сумська, 72, офіс 301)
про стягнення 919 930,22грн.
за участю учасників справи:

позивача - Ворожбянов А.М.

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна нафтова компанія-СД" безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 919 930,22грн.

Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач у період з 01.10.2017 по 31.07.2019 не сплачує плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок позивача, як власника земельної ділянки майно - грошові кошти у розмірі орендної плати з посиланням на ст.ст.1212, 1214 Цивільного кодексу України, оскільки договір на спірну земельну ділянку між Харківською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Східна нафтова компанія-СД" не укладався.

Ухвалою суду від 23.08. 2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розгляд справи у підготовчому провадженні призначено на 17.09.2019.

Розгляд справи у підготовчому засіданні неодноразово відкладався.

В підготовчому засіданні 15.10.2019 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів до 21.11.2019.

29.10.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Одночасно з поданням відзиву, відповідач звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд поновити строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 19.11.2019 Товариству з обмеженою відповідальністю "Східна нафтова компанія-СД" відмовлено в поновленні пропущеного строку на подання відзиву, у зв`язку з чим даний відзив залишено судом без розгляду.

Цією ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Оскільки неявка відповідача в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності його представника за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

На підставі договору оренди землі від 07.07.2015 у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Регіон" перебувала земельна ділянка площею 0,1867га за адресою: місто Харків, вул. Морозова, 1-Б.

Вказана земельна ділянка Харківською міською радою була надана Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвест-Регіон" на підставі рішення № 1202/13 від 03.07.2012 строком до 01.07.2018.

Право оренди земельної ділянки загальною площею 0,1867га по вул. Морозова, 1-Б у м. Харкові відповідно договору оренди землі від 0707.2015 припинено 13.09.2017.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 15.08.2019 здійснено обстеження земельної ділянки з урахуванням звіту з геодезичної зйомки земельної ділянки по вул.. Морозова, 1-Б у м. Харків, розробленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Геодезично-вишукувальний центр" та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 02.07.2019 за № 1111/0/45-19.

Згідно із витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Морозова, 1-Б у м. Харкові площа вказаної земельної ділянки складає 0,1867га.

Обстеженням на місцевості встановлено, що на сформованій земельній ділянці площею 0,1867га (кадастровий номер :03:001:0014) за вказаною вище адресою розташована одна нежитлова будівля літ. "А-1".

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 35,5кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 1-Б є Товариство з обмеженою відповідальністю "Східна нафтова компанія-СД" (відповідач).

Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 3472, від 17.07.2017.

За результатами обстеження 15.08.2019 складено акт обстеження земельної ділянки, в якому зазначено, що відповідач з 28.09.2017 по теперішній час використовує земельну ділянку площею 0,1867 га (кадастровий номер :03:001:0014) по вул. Морозова, 1-Б у м . Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України.

Позивач здійснив розрахунок розміру безпідставно збережених відповідачем коштів із урахуванням витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.07.2019 № 1111/0/45-19 по вул. Морозова, 1-Б у м. Харкові, отриманого з Відділу у м. Харкові Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області.

Таким чином, як вважає позивач, сума безпідставно збережених відповідачем коштів складає 919 930,22грн.

Враховуючи вищенаведене та виявлення Департаментом земельних відносин Харківської міської ради порушень у сфері земельного законодавства, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, вказує на те, що відповідач у період з 01.10.2017 по 31.07.2019 не сплачував за користування земельною ділянкою по вул. Морозова, 1-Б у м. Харкові плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок позивача як власника земельної ділянки майно, а саме: грошові кошти в розмірі орендної плати, які за розрахунком позивача становлять 919 930,22грн. та підлягають відшкодуванню відповідачем на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд керується наступним.

Підставою для стягнення 919 930,22грн. позивач зазначає безпідставне збереження грошових коштів без достатньої правової підстави з посиланням на ст.1212 Цивільного кодексу України.

Суд не погоджується з даною позицією позивача, оскільки відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Тобто, визначальною підставою для застосування положень ст.1212, 1214 Цивільного кодексу України є той факт, що майно повинно бути набуте особою без достатньої для цього правової підстави.

Як встановлено судом, відповідач є власником нежитлової будівлі, яка розташована у м . Харкові по вул . Морозова, 1-Б на земельній ділянці загальною площею 0,1867 га (кадастровий номер :03:001:0014) на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 17.07.2017.

За приписами ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічна правова норма закріплена і в ч.2 ст.120 Земельного кодексу України якою встановлено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зазначені норми встановлюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Частиною 1 ст.31 Закону України "Про оренду землі" визначені випадки припинення договору оренди землі, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Враховуючи викладене, у розумінні положень ч.2 ст.120 Земельного кодексу України, ч.2 ст.377 Цивільного кодексу України та ч.3 ст.7 Закону України "Про оренду землі" при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні, і після відчуження об`єктів нерухомості попередні користувачі не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 912/1349/18, від 04.07.2019 у справі № 911/2244/18, від 04.07.2019 у справі № 914/1925/18, від 23.05.2019 у справі № 922/109/18, від 18.04.2019 у справі № 913/210/18, від 03.03.2018 по справі № 904/6296/17, від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 по справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 у справі №910/20774/17, від 29.11.2018 по справі № 915/1416/17, від 06.12.2018 по справі № 902/1592/15, від 27.02.2019 у справі № 913/661/17 від 06.03.2019 по справі № 914/2687/17, від 04.04.2019 у справі № 910/7197/18.

З врахуванням вищевказаних правових висновків, зокрема, зроблених у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 904/6296/17 та від 18.04.2019 у справі № 913/210/18 було відмовлено у стягненні збитків та безпідставно збережених коштів, як розміру орендної плати за землю.

Із наданих позивачем пояснень та доказів, судом вбачається, що на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 35,5кв.м. за адресою: вул. Морозова, 1-Б у м. Харкові був чинним договір оренди, укладений з попереднім власником.

Судом вбачається, що угода про розірвання договору оренди землі із попереднім власником нерухомого майна за вищевказаною адресою, укладена 13.09.2017, в той час як договір купівлі-продажу об`єктів нерухомості був укладений 17.07.2017, що визнається учасниками справи та вбачається судом із Витягу із реєстру прав на нерухоме майно.

Суд вважає за необхідне зазначити, що угода про розірвання договору оренди землі із попереднім власником укладена особою, яка вже не була стороною договору, позаяк з моменту переходу права власності на нерухоме майно сторонами орендних правовідносин стали Харківська міська рада та новий власник майна Товариство з обмеженою відповідальністю "Східна нафтова компанія-СД", а тому дана угода про розірвання договору оренди земельної ділянки від 13.09.2017 є такою, що не породжує зміну цивільних прав та обов`язків для сторін договору оренди від 07.07.2015.

Саме така правова позиція також висловлена Касаційним господарським судом по аналогічній справі від 31.07.2019 у справі № 912/1349/18, в якій також зроблено посилання на правовий висновок, зроблений Верховним Судом у постанові від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, де суд вказав наступне: При цьому, судом першої інстанції вірно критично оцінена угода про розірвання договору оренди земельної ділянки від 28.02.2006 № 35, укладена 27.12.2012 між попереднім орендарем (ТОВ "Фактор Капітал") та Вінницькою міською радою, оскільки остання укладена з особою, яка є не є стороною договору, позаяк з моменту переходу права власності на нерухоме майно сторонами орендних правовідносин є Вінницька міська рада та новий власник майна ТОВ "Фактор Енергогруп".

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач суду не довів факт безпідставності користування відповідачем спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог ст.77 Господарського процесуального кодексу України, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не надано суду допустимих та належних доказів, які б підтверджували обставини, на які останній посилається як на підставу своїх позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 13-15, 41- 46, 74, 75, 76, 77, 80, 86, 129, 207, 233, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду або через господарський суд Харківської області.

Повне рішення складено "26" грудня 2019 р.

Суддя Т.А. Лавренюк