Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019Справа № 910/3140/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук`янчук Д.Ю., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс";

2) ОСОБА_2 ;

3) ОСОБА_3 ;

4) ОСОБА_4 ;

5) Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Сотнікової Тетяни Олександрівни;

6) Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Шубіної Тетяни Яківни

про визнання права власності на корпоративну частку, визнання неправомірними та скасування реєстраційних дій, скасування реєстраційних записів, зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

від позивача: Лупейко О.В. - представник за ордером № 057485 від 06.06.19

від відповідача-1: Агапов О.О. - представник за ордером № 407254 від 11.05.19

від відповідачів-2, 3, 4, 5, 6: не з`явились

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс" (далі - ТОВ "АЗС-Сервіс", відповідач-1), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач-2), ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 , відповідач-3), ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 , відповідач-4), Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Сотнікової Тетяни Олександрівни (далі - державний реєстратор Сотнікова Т.О., відповідач-5), Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерської районної у м. Києві державної адміністрації Шубіної Тетяни Яківни (далі - державний реєстратор Шубіна Т.Я., відповідач-6) про визнання права власності на корпоративну частку, визнання неправомірними та скасування реєстраційних дій, скасування реєстраційних записів, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані наявністю підстав для визнання за позивачем права власності на частку у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" (19,8 %) вартістю 29 800,00 грн., набуту на ним підставі укладеного із відповідачем-2 ( ОСОБА_2 ) договору купівлі-продажу від 16.07.2018 р., яка у подальшому вибула із володіння позивача на підставі правочинів, яких він не укладав, про що позивач дізнався з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У позові (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 13.05.2019 р. та заяви про збільшення позовних вимог від 16.05.2019 р., які були прийняті судом до розгляду) ОСОБА_1 просить:

- визнати за позивачем право власності на корпоративну частку у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" розміром 19,8 % та вартістю 29 800,00 грн.;

- визнати неправомірною та скасувати реєстраційну дію, вчинену 21.12.2018 державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Сотніковою Т.О. на підставі акту приймання-передачі часток у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 18.12.2018 р.;

- скасувати реєстраційний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, громадських формувань від 21.12.2018 р. № 6024880;

- визнати неправомірною та скасувати реєстраційну дію, вчинену 22.12.2018 державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерської районної у м. Києві державної адміністрації Шубіною Т.Я. на підставі акту приймання-передачі часток у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 21.12.2018 р.

- скасувати реєстраційний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, громадських формувань від 22.12.2018 р. № 7024880;

- зобов`язати державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Сотнікову Тетяну Олександрівну внести запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про відновлення ОСОБА_1 у статусі учасника ТОВ "АЗС-Сервіс", із корпоративною часткою у статутному капіталі товариства - 19,8 %, вартістю 29 800,00 грн.

- витребувати від ОСОБА_3 та ТОВ "АЗС-Сервіс" належну позивачу корпоративну частку у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" розміром 19,8 % та вартістю 29 800,00 грн.

Відповідач-1 - ТОВ "АЗС-Сервіс" у встановлений законом строк надав відзив, у якому проти позову заперечив, вказав, що ОСОБА_1 набув частку у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від ОСОБА_2 з порушенням вимог закону та статуту товариства, а саме - без згоди інших учасників товариства, яким ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) належало переважне право купівлі такої частки, при цьому загальні збори з порядком денним про вирішення питання перерозподілу часток учасниками товариства не скликались і не проводились. Також вказав, що частка позивача у статутному капіталі була набута у подальшому ОСОБА_2 , а потім - ОСОБА_3 у законний спосіб на підставі відповідних договорів купівлі-продажу, які позивачем не оспорюються, що свідчить про невірно обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання права власності.

Відповідач-2 - ОСОБА_2 подав заяву по суті позову, у якій проти заявлених до нього вимог заперечив, вказав, що спірною часткою корпоративних прав позивач володіє незаконно, оскільки такої частки він ОСОБА_1 не продавав, а наданий до матеріалів справи договір купівлі-продажу від 16.07.2018 р., яким позивач обґрунтовує свої вимоги, є підробленим. Просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач-4 - ОСОБА_4 у своєму відзиві проти вимог ОСОБА_1 також заперечив, вказав про набуття позивачем частки з порушенням закону та корпоративних прав інших учасників товариства. Просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 р. відповідача-6 - Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерської районної у м. Києві державної адміністрації Шубіну Т.Я. було замінено на належного - Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Шубіну Т.Я.

У підготовчому засіданні від представників позивача та відповідача-1 надійшли клопотання (від 12.03.2019 р., від 03.04.2019 р., від 08.07.2019 р., від 09.07.2019 р., від 24.07.2019 р., від 19.09.2019 р.) про витребування доказів, зокрема, матеріалів реєстраційної справи ТОВ "АЗС-Сервіс", які були задоволені ухвалами Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 р., від 08.08.2019 р., від 19.09.2019 р. з підстав, зазначених у цих ухвалах.

Крім того, представником позивача було подане клопотання про виклик до суду у якості свідка учасника товариства - ОСОБА_5 , за результатами розгляду якого ухвалою суду від 08.07.2019 р., занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено у його задоволенні. Вирішуючи зазначене клопотання, суд виходив з положень ст. 89 ГПК України, відповідно до яких для виклику судом свідка необхідною умовою є суперечливість викладених у заявах свідків обставин іншим доказам. Проте, у даному випадку суперечностей між зібраними доказами та обставинами, викладеними у заяві указаного свідка, судом не було встановлено, тому суд прийшов до висновку, що у виклику свідка ОСОБА_5 немає необхідності.

Також у підготовчому засіданні суд розглянув клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документа, яке надійшло від відповідача-2 ( ОСОБА_2 ) щодо встановлення справжності його підпису на договорі купівлі-продажу від 16.07.2018 р. Проте, суд вирішив у задоволенні вказаного клопотання відмовити ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 19.09.2019 р., виходячи з того, що указаний договір не є предметом розгляду даної справи.

На вимогу суду у підготовчому засіданні надійшли: з Печерської районної у м. Києві державної адміністрації - матеріали реєстраційної справи ТОВ "АЗС-Сервіс"; від ТОВ "АЗС-Сервіс" - оригінали договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 21.12.2018, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 21.12.2018, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , акту приймання-передачі часток у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 21.12.2018 р.; від ОСОБА_1 - оригінали договору купівлі продажу частки у статутному капіталі від 16.07.2018, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також акту приймання-передачі частки до цього договору від 16.07.2018.

Під час розгляду справи по суті представник позивача свої вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-1 - ТОВ "АЗС-Сервіс" у судовому засіданні позов не визнав, наголосив на тому, що позивач, зловживаючи своїми процесуальними правами, заявив вимоги, що суперечать визначеним законом способам захисту. Окрім того зазначив, що позовні вимоги, заявлені до державного реєстратора, не можуть бути розглянуті у господарському судочинстві, а тому вважав, що позов не підлягає задоволенню.

Представники відповідачів - 2, 3, 4, 5, 6 в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі до суду не подали.

Розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши їх пояснення у судовому засіданні та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що станом на 26.07.2018 р. учасниками ТОВ "АЗС-Сервіс" були зареєстровані: ОСОБА_3 з корпоративною часткою у розмірі 33% вартістю 49 500, 00 грн; ОСОБА_4 з корпоративною часткою у розмірі 34% вартістю 51 000, 00 грн; ОСОБА_1 - із часткою у розмірі 19,8 %, вартістю 29 800,00 грн. та ОСОБА_5 із часткою у розмірі 13,2 %, вартістю 19 700,00 грн. (запис державного реєстратора ДП «Київоблреклама» № 4024880 від 26.07.2018 р.).

У подальшому, 21.12.2018 р. державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Сотніковою Т.О. була проведена державна реєстрація змін у складі учасників ТОВ "АЗС-Сервіс" (номер запису 6024880), відповідно до якого ОСОБА_1 виключено із складу учасників ТОВ "АЗС-Сервіс". Також згідно з реєстраційним записом державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Шубіної Т.Я. (№ 7024880 від 22.12.2018 р.) власником 100 % корпоративних прав ТОВ "АЗС-Сервіс" став ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи ТОВ "АЗС-Сервіс", наданої Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією, указані зміни (21 та 22 грудня 2018 р.) були вчинені на підставі двох актів приймання-передачі часток у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс", складених на виконання договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі товариства, а саме:

- акту приймання-передачі від 18.12.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко Т.В. від 18.12.2018 р. за № 1678-1680, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_5 передали свої частки ОСОБА_2 у розмірі 19,8 % та 13,2 % (відповідно) статутного капіталу ТОВ "АЗС-Сервіс";

- акту від 21.12.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. від 18.12.2018 р. за № 1678-1680, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_4 передано свої частки у розмірі 33 % та 34 % статутного капіталу ТОВ "АЗС-Сервіс" (відповідно) на користь ОСОБА_3 .

Отже, починаючи з 22.12.2018 р. та станом на час розгляду даної справи власником 100 % частки у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" у Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться відповідач-3 - ОСОБА_3 .

У своєму позові ОСОБА_1 вказує на те, що угоди купівлі-продажу, на підставі яких складались акти приймання-передачі часток від 18.12.2018 р. та від 21.12.2018 р., позивач не укладав, тому його було неправомірно позбавлено права власності на частку у розмірі 19,8 % у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс". Такі правочини є нікчемними згідно зі ст.ст. 215, 216 ЦК України і визнання їх недійсними у судовому порядку не вимагається, тому ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на корпоративну частку у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" розміром 19,8 %, що становить 29 800,00 грн., а також витребувати указану частку у відповідачів-1, 3 - ТОВ "АЗС-Сервіс" та ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно зі ст.ст. 177, 190 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Отже, корпоративні права є самостійним об`єктом цивільних прав, які охоплюються наведеним у ст. 190 ЦК України поняттям майно, визначеним індивідуальними ознаками, які можуть бути об`єктом права власності.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

У даному випадку до суду звернулась особа (позивач), яка вважає себе власником майна (корпоративних прав) з позовом про визнання права власності та витребування цього майна із чужого володіння.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Главою 29 Цивільного кодексу України передбачено наступні способи захисту права власності: право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387), на витребування майна від добросовісного набувача (ст. 388), витребування грошей та цінних паперів (ст. 389), захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння (ст. 391), визнання права власності (ст. 392), тощо.

Разом з тим особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, вказав на незаконне укладення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нікчемних договорів купівлі-продажу та вимагав повернення майна (частки статутного капіталу ТОВ "АЗС-Сервіс") від кінцевого набувача ( ОСОБА_3 ), посилаючись на ст. 388 ЦК України, тобто на правову норму, яка є підставою для витребування майна від добросовісного набувача.

Так, за змістом пункту 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати майно від набувача, якщо це майно було придбане за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач).

При цьому витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише в разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (частина перша статті 388 ЦК України), що свідчить про добросовісність набувача.

У той же час, у матеріалах справи містяться докази відкриття кримінального провадження щодо незаконного заволодіння відповідачами майном позивача, про що також вказували учасники спору в судовому засіданні, зокрема й представник позивача. Отже, застосування правової конструкції статті 388 ЦК України у даному випадку є неправомірним.

Отже, оскільки стаття 388 ЦК України встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача, у спірних правовідносинах могла бути застосована ст. 387 ЦК України, згідно із якою власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа цим майном. При цьому правовий аналіз положень ст. 387 ЦК України дає підстави для висновку, що у ній йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення (витребування) цього майна в натурі.

Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей.

Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння.

При цьому слід звернути увагу на те, що предметом доказування у справах за віндикаційними позовами, становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то: факти, що підтверджують право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Тобто, необхідним умовами подання віндикаційного позову є відсутність спору про право та фактичне вибуття майна з володіння власника, оскільки не можна вирішувати спір про витребування майна на користь позивача, якщо є спір про наявність у позивача права власності на це майно.

За таких обставин, звертаючись з віндикаційним позовом ОСОБА_1 мав би надати докази, які безспірно підтверджують право власності його на частку ТОВ "АЗС-Сервіс" у розмірі 19,8 %. Натомість, судом встановлено, що у сторін є спір щодо права власності на корпоративні права, про що свідчать матеріали справи, а також самі позовні вимоги ОСОБА_1 - про визнання прав власності на корпоративну частку у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс". Зазначені обставини виключають наявність підстав для задоволення вимог позивача про витребування майна.

З приводу вимог про право власності суд зазначає наступне. У випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно

Так, згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У розумінні наведених положень позов про визнання права власності у порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України, пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності є оспорення або невизнання наявного права, а не намір набути таке право за рішенням суду. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Як було встановлено судом та вбачається із Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ( ОСОБА_1 ) на час розгляду даної справи не є власником частки корпоративних прав ТОВ "АЗС-Сервіс" у розмірі 19,8 %. А представник відповідача-1 зазначив, що таке майно (корпоративні права) були набуті відповідачем-3 - ОСОБА_3 на підставі правочинів від 21.12.2018 р., оригінали яких були надані суду для огляду.

Зі свого боку, представник позивача у судовому засіданні вказував, що будь-яких угод із відповідачами на відчуження частки у статутному капіталі товариства ОСОБА_1 не укладав, а надані відповідачем-1 (ТОВ "АЗС-Сервіс") угоди про відчуження позивачем корпоративних прав ОСОБА_2 та передачу їх ОСОБА_3 є нікчемними.

Проте, слід зазначити, що такі пояснення позивача з посиланням на ст. ст. 215, 216 ЦК України не свідчать про наявність підстав для визнання права власності за ним. У той же час, відповідних вимог із наданням належних обґрунтувань та доказів позивач у своєму позові не заявив, тому зазначені обставини судом не досліджувались.

При цьому суд зауважує, що неукладеність угоди та її нікчемність, на що вказував позивач, є взаємовиключними поняттями, адже лише укладена (підписана) угода може бути визнана недійсною (нікчемною), при цьому наявність підстав для визнання недійсності (нікчемності) договору встановлюються саме на час укладення такого договору.

З урахуванням викладеного, зважаючи на встановлені обставини у справі та наведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у розмірі 19,8 % у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними та скасування реєстраційних дій та записів стосовно корпоративних прав учасників ТОВ "АЗС-Сервіс", то суд зазначає, що указані вимоги є похідними від позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на частку статутного капіталу ТОВ "АЗС-Сервіс", у якій позивачу було відмовлено. Отже, зважаючи на відмову позивачу у задоволенні основної вимоги, похідні вимоги про визнання неправомірними та скасування реєстраційних дій, скасування реєстраційних записів, також задоволенню не підлягають.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача-1 про непідвідомчість господарському суду спорів щодо визнання неправомірними дій та рішень державних реєстраторів та їх скасування, оскільки ті виникли у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Позивач, заявляючи вимоги про визнання права власності на майно, фактично має намір скасувати запис про державну реєстрацію за відповідачем права власності на корпоративні права, оскільки вважає, що вони належать йому. Отже, спір про скасування рішення та/чи запису про державну реєстрацію прав у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у якому позивачем є особа, яка не була заявником щодо вчинення відповідних реєстраційних дій, а відповідачем - державний реєстратор, що вчинив відповідні дії за заявою іншої особи, є приватноправовим.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги про визнання неправомірними дій та рішень державних реєстраторів не є пов`язаними із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку державного реєстратора, а є способом захисту його приватних інтересів про визнання права власності на майно (корпоративні права) та одночасне його витребування у власника, що регулюються нормами цивільного та господарського права, тому ці вимоги підлягають розгляду господарським судом.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Сотнікової Тетяни Олександрівни, Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації Шубіної Тетяни Яківни про визнання права власності на корпоративну частку, визнання неправомірними та скасування реєстраційних дій, скасування реєстраційних записів, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 5 грудня 2019 року.

Повний текст рішення складений 20 грудня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.