СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2019 р. Справа № 922/3707/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.,

без виклику та повідомлення учасників справи

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ (вх. №3714 Х/2-5)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.11.2019 у справі № 922/3707/19 (суддя Добреля Н.С., ухвалу підписано 15.11.2019)

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства Харківська ТЕЦ-5, с. Подвірки, Дергачівський район, Харківська область

про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про визнання недійсним одностороннього правочину про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.11.2019 матеріали позовної заяви № 922/3707/19 передано для розгляду в межах справи № Б-23/75-02(н.р.Б-7346/2-19) про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (село Подвірки, Дергачівський район, Харківська область, 62371, ).

АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України з ухвалою господарського суду Харківської області від 15.11.2019 у справі № 922/3707/19 не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 15.11.2019 про передачу матеріалів справи № 922/3707/19 за підсудністю до господарського суду Харківської області для розгляду в межах провадження у справі № Б-23/75-02 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду в порядку позовного провадження.

Апеляційну скаргу обґрунтовує наступними доводами:

- на момент відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача діяв Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-ХІІ (далі також Закон 2343) у редакції, чинній до 19.01.2013.

19.01.2013 р. введено в дію Закон 2343 у новій редакції, у пункті 11 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Отже, як вважає скаржник, в даному випадку застосуванню підлягає Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції до 19.01.2013;

- згідно зі статтею 23 Закону 2343 у редакції до 19.01.2013 вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури, Разом з цим, щодо поточних вимог до боржника, які виникли після відкриття провадження у справі про його банкрутство, вказаний Закон не передбачає їх розгляд у межах розгляду справи про банкрутство до відкриття ліквідаційної процедури. Поряд з цим, ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» перебуває в процедурі розпорядження майном, банкрутом не визнавався, ліквідаційна процедура щодо нього не відкривалась;

- вчинений односторонній правочин відповідачем, що є предметом оскарження у справі №922/3707/19, вчинений після відкриття провадження у справі про банкрутство, що свідчить про відсутність законодавчо визначених підстав для передачі справи № 922/3707/19 для розгляду в межах справи №Б-23/75-02 про банкрутство ПРАТ «Харківська ТЕЦ-5»;

- Кодекс з банкрутства, на який послався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, не містить ані імперативних вимог, ані будь- якої спеціальної норми, яка б змінювала або уточнювала загальні вимоги ГПК України щодо юрисдикції господарських судів у немайнових спорах з боржником. Отже в даному випадку за відсутності спеціальних норм, застосуванню підлягають загальні вимоги щодо предметної, інстанційної та територіальної юрисдикції судів у господарських спорах, встановлені статтями 20, 27, 30 ГПК України, за вимогами яких даний спір (щодо оскарження одностороннього правочину) відноситься до предметної, суб`єктної та територіальної юрисдикції господарського суду Харківської області;

- за змістом пункту 1 частини 1 статті 31 ГПК України, якою керувався суд першої інстанції ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Разом з тим, оскільки справа №922/3707/19 як і справа про банкрутство ПРАТ «Харківська ТЕЦ-5» №Б-23/75-02 належать до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Харківської області, у якому ці справи і розглядаються, прийняття судом оскаржуваної Ухвали про передачу справи за підсудністю на підставі п.1 ч.І ст.31 ГПК України свідчить про порушення судом першої інстанції вказаної норми закону.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та повідомлено сторони, що розгляд зазначеної скарги відповідно до положень ч. 2 ст. 271 ГПК України буде здійснюватись у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

Крім того, даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем у встановлений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 строк відзив на апеляційну скаргу не надано.

Розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши в межах вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

21.10.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодекс України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Окрім цього, частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Також, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Зі змісту даних норм випливає, що всі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи про банкрутство і крім того, незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, такі спори розглядаюся за правилами Господарського процесуального кодексу України, але з урахуванням особливостей, встановлених у ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

За даними інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2002 року порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Харківська ТЕЦ -5" (на даний час Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" ).

Отже відповідач у даній справі Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" є боржником, щодо якого порушено відповідну справу про банкрутство, яка перебуває в провадженні судді господарського суду Харківської області Усатого В.О. На даний час ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" перебуває на стадії розпорядження майном.

Таким чином, оскільки щодо Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" порушено провадження у справі про банкрутство (справа № Б-23/75-02(н.р.Б-7346/2-19)) , то з урахуванням вимог статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд дійшов правильного висновку про передачу матеріалів позовної заяви № 922/3707/19 для розгляду в межах справи про банкрутство № Б-23/75-02(н.р.Б-7346/2-19).

Колегія суддів не може погодитися із твердженнями позивача в апеляційній скарзі про необхідність застосування у даному спорі Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» 2343 у редакції до 19.01.2013, за нормами якого даний спір не може розглядатися у провадженні у справі про банкрутство до відкриття ліквідаційної процедури.

При цьому колегія суддів виходить з того, що, як вже зазначалося, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Крім того, частина 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства в імперативному порядку встановлює, що будь-які спори про визнання недійсними правочинів, стороною яких є боржник, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування вказаної ухвали відсутні.

Оскільки апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 15.11.2019 у справі № 922/3707/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.12.2019

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.В. Шевель