ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2468/19

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Головного управління по Києву та Київській області АТ Ощадбанк (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 27, код 09322277)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фоса-Інтернейшнл (адреса: 08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Богдана Хмельницького буд. 71, код 38380067)

про стягнення 21 153,43 грн.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Головного управління по Києву та Київській області АТ Ощадбанк (позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Фоса-Інтернейшнл (відповідач) про стягнення 21 153,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором банківського рахунку №247 від 05.10.2015 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.10.2019 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.

На адресу Господарського суду Київської області 18.10.2019 від представника позивача надійшла заява про прийняття позовної заяви до розгляду у зв`язку з усуненням недоліків.

Оглянувши заяву про усунення недоліків позовної заяви та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку, що після усунення позивачем недоліків, позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст.162 Господарського процесуального кодексу України; підстави для її залишення без руху, повернення або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2019 відкрито провадження у справі та задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання заперечень на відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 21.10.2019 про відкриття провадження у справі №911/2468/19 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідачів, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень, усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 21.10.2019 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на наведене суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву відповідач не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляв.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фоса-Інтернейшнл» (Клієнт) було укладено договір банківського рахунку №247.

Відповідно до п.1.1. Договору, банк зобов`язався надати клієнту послуги з розрахунково-касового обслуговування, які пов`язані з переказом грошей з рахунка (на рахунок) цього клієнта видачею йому грошей у готівковій формі, а також здійснення інших операцій передбачених цим Договором, а клієнт зобов`язується оплачувати вартість таких послуг та надає банку право користуватись тимчасово вільними коштами клієнта на власний розсуд.

Згідно з п. 2.1 договору, банк протягом трьох банківських днів після надання всіх необхідних документів зобов`язується відкрити клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні України та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування, відповідно до умов цього договору, законодавства України, в. т.ч. нормативно правових актів Національного Банку України.

На виконання умов договору банком відкрито клієнту відповідний рахунок що підтверджується випискою по банківському рахунку ТОВ «Фоса - Інтернейшнл».

Пунктом 2.3 договору встановлено, що оплата за послуги надані банком клієнту відповідно до переліку операцій з розрахунково-касового обслуговування, здійснюється згідно з Тарифами (Додаток №1 до цього договору, який є його невід`ємною складовою частиною), які можуть бут змінені банком в порядку, визначеному умовами цього договору (далі - Тарифи).

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг Банку визначена в Тарифах у вигляді суми тарифу - вартості послуги.

Пунктом 3.2 договору визначено, що при настанні термінів оплати вартості наданих банком послуг з розрахунково-касового обслуговування клієнт доручає банку здійснювати договірне списання коштів в передбаченому тарифами розмірі, що необхідний для оплати наданих банком послуг з обслуговування Рахунку (ів) клієнта, а також інших поточних рахунків клієнта відкрити в AT «Ощадбанк» або тих, що будуть відкриті протягом строку дії цього договору .

Сплата клієнтом коштів за надані банком послуги здійснюється одночасно з проведенням операції авансом або не пізніше визначеного числа місяця наступного за звітнім відповідно Додатку 1 до цього договору.

Згідно п.п. 4.2.6 договору Банк має право отримувати від клієнта оплату вартості за надані Послуги відповідно Тарифів.

В свою чергу, розділом 4.3 договору встановлено ряд обов`язків клієнта, серед яких:

зобов`язання виконувати умови Договору та вимоги законодавства України, в тому числі нормативно - правових актів Національного банку України, (п.п. 4.3.3).

зобов`язання сплачувати вартість послуг банку згідно з Тарифами в порядку, визначеному Розділом 3 цього Договору (п.п. 4.3.10).

Своєчасно поповнювати Рахунок(ки) грошовими коштами, у разі відсутності або недостатності коштів на Рахунку(ах), з метою належного виконання своїх обов`язків за цим Договором щодо сплати на користь Банку вартості наданих ним Послуг, в тому числі з метою забезпечення можливості здійснення Банком права договірного списання коштів у сумі, необхідній для повної оплати Послуг а також в інших випадках, визначених цим Договором, для реалізації Банком права договірного списання коштів з Рахунку(ів) (п.п.4.3.11).

Щорічно до 15 січня наступного за звітним року підтверджувати в письмовій формі залишок коштів на Рахунку(ах) станом на 1 січня. У випадку неотримання Банком підтвердження залишків коштів на Рахунку(ах) Клієнта протягом зазначеного строку, залишок коштів вважається підтвердженим (п.п. 4.3.12).

В свою чергу, додатком №1 до даного договору встановлено тарифи за послуги Банку, зокрема згідно п.п.2.1.2.1 тарифу, щомісячне обслуговування тарифного пакету становить 399,00 грн. в місяць, при цьому, комісія повинна бути сплачена не пізніше 5 числа наступного місяця.

У відповідності до п. 6.4 договору за несвоєчасне поповнення Рахунку(ів) відповідно до умов підпункту 4.3.11. цього Договору, що призвело до неможливості здійснити договірне списання грошових коштів за надані Банком Послуги, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0.2 (нуль цілих дві десятих) відсотка від належної до сплати суми за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 9.1 договору цей Договір набуває чинності з дати підписання Сторонами та діє протягом одного календарного року. Дія Договору автоматично продовжується на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо жодна із Сторін не попередить в письмовій формі іншу Сторону про припинення його дії не менше ніж за один місяць до закінчення відповідного строку дії Договору.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором банківського рахунку №247 від 05.10.2015 виконав належним чином, надавши товариству з обмеженою відповідальністю Фоса-Інтернейшнл послуги з розрахунково-касового обслуговування, що підтверджується банківською випискою, копія якої наявна в матеріалах справи.

В свою чергу, як стверджує позивач, відповідач несвоєчасно виконував зобов`язання щодо сплати комісії за обслуговування протягом строку дії договору, у зв`язку з чим станом на 01.05.2019 за ним утворилась заборгованість у розмірі 21 153,43 грн., з яких 15 158,01 грн. боргу, 2 505,17 грн. пені, 731, 66 грн. 3% річних, 2758,59 грн. інфляційних втрат. Вказану заборгованість позивач просить суд стягнути у примусовому порядку з відповідача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання крім передбачених законом випадків.

Згідно з ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1067 ЦК України визначає, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до ст. 629 ГК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок суми заборгованості, визнано його обґрунтованим та арифметично правильним, а відтак, заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за помісячну плату за обслуговування тарифного пакету підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань зі щомісячної оплати за обслуговування тарифного пакету позивачем нараховано 2 505,17 грн. пені, 731, 66 грн. 3% річних та 2758,59 грн. інфляційних втрат.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Частинами першою і третьою ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок суми пені, індексу інфляції та 3 % річних, визнано його обґрунтованим та арифметично правильним, а відтак, заявлені позовні вимоги щодо стягнення 2505,17 гривень пені, 2758,59 гривень інфляційних втрат, 731,66 гривень 3% річних є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене та те, що сума боргу підтверджена належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, відповідач на момент прийняття рішення не надав документів на підтвердження погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та обґрунтовані, а отже підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до розрахунку ціни позову, позивач вказав 15 158,02 грн. боргу, 2 505,17 грн. пені, 731, 66 грн. 3% річних, 2758,59 грн. інфляційних втрат, що загалом становить 21 153,44 грн.

Однак, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, у розмірі 21 153,43 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, суд не має права вийти за межі позовних вимог, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача у розмірі 21 153,43 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фоса-Інтернейшнл (адреса: 08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Богдана Хмельницького буд. 71, код 38380067) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Головного управління по Києву та Київській області АТ Ощадбанк (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 27, код 09322277) - 21 153 (двадцять одну тисячу сто п`ятдесят три) грн. 43 коп. заборгованості та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення 20.12.2019 р.

Суддя Т.Д. Лилак