РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.12.2019Справа № 910/14251/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д. С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД"

про стягнення 145985,62 грн.

за участі представників:

від позивача: Кривошея Д. А., за довіреністю;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД" про стягнення 145 985,62 грн., з яких: 105 272,50 грн. пені та 40 713,12 грн. штрафу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач порушив умови виконання зобов`язання, згідно Договору про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/18/91 від 30.08.2018.

Також, у позовній заяві висловлено прохання здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

18.10.2019 та 01.11.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшли заяви про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та встановлено строк для подання клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а саме: відповідачу протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, а позивачу - не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.

У відзиві на позов відповідач зауважив, що позивач здійснював оформлення документів та проведення розрахунків за іншими договорами поставки із значною затримкою, що призвело до неможливості своєчасного виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором. Крім того, позивач листом від 20.11.2018 відмовився від прийняття поставки товару за договором, у зв`язку з чим нарахування штрафних санкцій після вказаної дати є необґрунтованим. Також відповідач наголошує на необхідності застосування частини 1 статті 253 ЦК України до визначення строку, з якого розпочинається прострочення виконання зобов`язання.

22.11.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 04.12.2019 клопотання відповідача задоволено та вирішено розгляд справи проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 17.12.2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач уповноваженого представника не направив, проте про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.08.2018 між відповідачем, як виконавцем, та позивачем, як замовником, укладено договір № 286/2/18/91 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України), за умовами якого постачальник зобов`язується у 2018 році поставити замовнику обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) лот 1 обладнання для їдалень (39312200-4) (стіл виробничий, 2 найменування), а саме: 1. стіл виробничий 1200х700х850 (стіл виробничий СП 1200); 2. стіл виробничий 1600х700х85 (стіл виробничий СП 1600); зазначений у специфікації, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.

Відповідно до 1.2 договору ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, за якою строк постачання становить протягом 45 календарних днів з дати укладання договору (у термін до 14.10.2018 включно), ціна товару становить 581616 грн.

Згідно з пунктом 6.2.4 договору в розі порушення постачальником порядку постачання товару, його кількості, якості та строків, які визначені у специфікації, та/або рознарядці, при зміні постачальником в односторонньому порядку умов договору чи відмови від виконання договору замовник в односторонньому порядку має право: відмовитися від подальшого виконання зобов`язань постачальником за договором; відмовитися від встановленого на майбутнє господарських відносин з постачальником; дострокового розірвати договір, повідомивши про це постачальника у строк 5 робочих днів з дня настання таких підстав.

Листами від 26.07.2018 № 341, від 03.08.2018 № 363, від 17.10.2018 № 523, від 14.11.2018 № 598, від 16.11.2018 № 609 відповідач повідомляв позивача, що на оформленні у військових частинах знаходяться документи на поставлене обладнання, із затриманням оформлення майже на місяць, що призводить до зриву термінів поставок обладнання за іншими договорами.

20.11.2018 позивач звернувся до відповідача з листом № 286/6/6033, в якому повідомив про відмову від прийняття подальшого виконання зобов`язань постачальником за договором від 30.08.2018 № 286/2/18/91 на загальну суму 581616 грн., оскільки станом на 19.11.2018 товар так і не був поставлений.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений укладеним між сторонами договором строк - до 14.10.2018, поставку товару не здійснив, у зв`язку з чим позивач від прийняття товару в подальшому відмовився листом від 20.11.2018 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з частинами 2, 3 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 7.3.6 договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відмотка вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості недопоставленого товару.

Оскільки позивач на підставі пункту 6.2.4 договору від прийняття подальшого виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару за договором відмовився листом від 20.11.2018, то підстава для застосування до відповідача санкцій за непоставку товару після 20.11.2018 відпала у зв`язку із відсутністю відповідного зобов`язання з його поставки.

Водночас, суд відхиляє твердження відповідача щодо затримки поставки товару за договором через несвоєчасне оформлення позивачем документів на поставку товару за іншими договорами.

Згідно з частиною 1 статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

У той же час, судом обставини щодо прострочення кредитора - позивача, за договором від 30.08.2018 № 286/2/18/91 не встановлено, а посилання відповідача на неможливість здійснення поставки за цим договором внаслідок затримки документів та оплат за іншими договорами не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності.

Положеннями статті 617 ЦК України передбачено, що не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, в умовах укладеного між сторонами договору від 30.08.2018 № 286/2/18/91 також відсутні положення щодо звільнення відповідача від відповідальності за прострочення поставки товару внаслідок затримки розрахунків за іншими укладеними з позивачем договорами.

Таким чином, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені, з урахуванням частини 1 статті 253 ЦК України, суд дійшов висновку про її стягнення за період з 15.10.2018 до 20.11.2018 у розмірі 21519,79 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення штрафу в розмірі 7 відсотків вартості недопоставленого товару, то остання за арифметичним перерахунком суду підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Міністерства оборони України задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД" (01103, м. Київ, вул. М.Бойчука,18-а; ідентифікаційний код 16282325) на користь Міністерства оборони України (03168, проспект Повітрофлотський, 6 ідентифікаційний код 00034022) 21519 (двадцять одну тисячу п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 79 коп. пені, 40713 (сорок тисяч сімсот тринадцять) грн. 12 коп. штрафу, а також 933 (дев`ятсот тридцять три) грн. 49 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 23.12.2019.

Суддя К.В. Полякова