ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" грудня 2019 р. Справа № 924/885/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Маєвська Н.В. розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Красюкова Олексія В`ячеславовича, м. Київ

до фізичної особи-підприємця Доманської Тетяни Василівни, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Олешин

про стягнення заборгованості за договором поставки №STK00001325 від 22.04.2019р. у розмірі 413002, 32 грн., з яких: 260315,06 грн. - основна заборгованість, 130157,53 грн. - штраф, 14256,70 грн. - пеня, 8273,53 грн. - проценти.

Представники сторін:

позивач: Стовба А.В. - адвокат згідно ордера №750682 від 02.08.2019р

відповідач: Терлич В.Г. - адвокат згідно ордера №1000718 від 20.09.19р.

У судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

22.08.2019р. фізична особа-підприємць Красюков Олексій В`ячеславович звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця Доманської Тетяни Василівни про стягнення заборгованості за договором поставки №STK00001325 від 22.04.2019р. у розмірі 413002, 32 грн., з яких: 260315,06 грн. - основна заборгованість, 130157,53 грн. - штраф, 14256,70 грн. - пеня, 8273,53 грн. - проценти.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 27.08.2019р. відкрито провадження у справі №924/885/19, постановлено дану справу розглядати за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 10.10.2019р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/885/19 на 30 днів.

Ухвалою суду від 03.12.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:00 год. 24.12.2019р.

Позиція позивача.

Фізична особа-підприємець Красюков Олексій В`ячеславович звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця Доманської Тетяни Василівни про стягнення заборгованості за договором поставки №STK00001325 від 22.04.2019р. у розмірі 413002, 32 грн., з яких: 260315,06 грн. - основна заборгованість, 130157,53 грн. - штраф, 14256,70 грн. - пеня, 8273,53 грн. - проценти.

В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №STК00001325 від 22.04.2019р. Зазначає, що станом на 19.08.2019р. у відповідача утворилася заборгованість в сумі 9347,04 євро, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 260316,06 грн. Також у зв`язку з простроченням грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення пеню та проценти за користування чужими коштами.

Представник позивача у заяві від 02.12.2019р. просить розгляд справи 03.12.2019р. здійснити без участі позивача та його представника. Зазначає. що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті не заперечує.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві від 10.10.2019р. проти позову заперечує. Вказує, що відповідач не укладав договір з позивачем, товар не отримував. Звертає увагу, що надані до суду документи з підписом Доманської Т.В. містять як її, так і не її підпис. Повідомляє, що відповідач мав відносини з іншими особами, від яких отримував товар і з якими розраховувався банківськими переказами через Приват 24 та через термінали Приватбанку. Зазначає, що кошти за отриманий товар перераховувалися на картку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Наголошує, що копія видаткової накладної №1325 від 22.04.2019р. не містить підпису ОСОБА_3 , а лише зазначено прізвище та ініціали, написані не її рукою. Стверджує, що відсутність підпису ОСОБА_3 на видатковій накладній свідчить про неотримання нею спірного товару, а тому відсутній обов`язок по його оплаті. Також у поясненні вказує, що платежі на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поступали у період з 2018р. по 2019р. від доньки відповідача ОСОБА_6 , оскільки виконавчою службою було накладено арешт на рахунки відповідача. У поясненні міститься підпис ОСОБА_6 .

Відповідь позивача на відзив відповідача.

Позивач у відповіді на відзив від 17.10.2019р. вказує, що відзив відповідача містить суперечливі твердження, які жодним чином не спростовують факт укладення договору поставки з додатками до нього та отримання товару. Наголошує, що зазначення у видатковій накладній №1325 від 22.04.2019р. ФОП Доманською Т.В. у графі „отримала власного прізвища та ініціалів дає можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та є допустимим і належним доказом отримання нею товару за договором. Також позивач зазначає, що наявність у відповідача договірних відносин з іншими особами та відповідні розрахунки між ними не спростовують факту укладення договору поставки №STК00001325 від 22.04.2019р. з додатками, отримання товару від позивача та відсутність оплати з боку відповідача за поставлений товар.

Заперечення відповідача на відповідь на відзив позивача.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив від 24.10.2019р. заявляє, що текст у видатковій накладній №1325 від 22.04.2019р. виконано не Доманською Т ОСОБА_7 та зазначає, що після подання до суду оригіналів документів остаточно вирішить питання про необхідність проведення почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні 24.12.2019р. представник відповідача зазначив, що договір поставки містить як підпис Доманської Т.В., так і не її підпис. Натомість прізвище та ініціали ОСОБА_3 . в усіх документах написано не її рукою. Наголошує, що саме на позивача покладено обов`язок доказування наявності між сторонами договірних відносин.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

22.04.2019р. між фізичною особою-підприємцем Красюковим Олексієм В`ячеславовичем (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Доманською Тетяною Василівною (покупець) укладено договір поставки №STК00001325 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити його в порядку та на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.2. договору визначено, що товар поставляється окремими партіями, які визначаються в додатках до договору специфікаціях, складених на кожну партію товару, які є невід`ємною частиною договору.

Ціна договору складає суму вартостей усіх партій товару, що були поставлені постачальником та прийняті покупцем протягом терміну дії договору. Вартість кожної партії товару та строк оплати погоджується сторонами у специфікаціях (п. п. 2.1., 2.2. договору).

У п. 2.3. договору сторони дійшли згоди встановити грошовий еквівалент вартості товару в іноземній валюті євро (EUR). Грошовий еквівалент вартості товару в євро (EUR) вказується у специфікаціях.

Згідно з п. п. 2.4., 2.5. договору покупець зобов`язаний сплатити постачальнику грошовий еквівалент вартості товару, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України гривні на рахунок постачальника, зазначений у договорі. Сума, що підлягає сплаті покупцеві у гривні відповідно до п. п. 2.3. 2.4. цього договору визначається шляхом множення грошового еквівалента вартості товару в іноземній валюті євро на визначений Національним банком України курс гривні до іноземної валюти євро на дату фактичного проведення покупцем відповідного платежу.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, встановлену умовами договору, а також нормами чинного законодавства.

Відповідно до п. 6.2. договору у випадку повернення покупцем товару, відмови покупця від прийняття товару, порушення умов та строків оплати поставленого товару, постачальник має право вимагати сплати покупцем штрафу у розмірі 50% від загальної вартості товару, яка визначена виходячи з п. п. 2.3.-2.6. договору, від отримання або оплати якої покупець відмовився.

Згідно з п. 6.3. договору за прострочення оплати товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, яка визначена виходячи з п. п. 2.3.-2.6. договору, за кожен день прострочки.

У п. 6.4. договору сторони встановили, що з першого дня прострочення оплати покупець зобов`язаний відповідно до ст. 536 ЦК України сплачувати проценти. Розмір процентів 20% річних. Проценти нараховують на суму заборгованості, яка визначена виходячи з п. п. 2.3.-2.6. договору, яка визначена виходячи з п. п. 2.3.-2.6. договору, незалежно від нарахування неустойки.

В п. 6.5. договору сторони передбачили, що строк позовної давності по всіх вимогах, що випливають з договору, в тому числі по сплаті пені, встановлюються тривалістю 3 роки.

Відповідно до п. 9.1. договір набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до 22.04.2022р., але в будь-якому разі до моменту виконання сторонами прийнятих на себе за цим договором зобов`язань.

Договір підписаний сторонами.

22.04.2019р. між сторонами підписано специфікацію до договору поставки від 22.04.2019р. №STК00001325, в якій узгоджено перелік (найменування) товару, його кількість, вартість (282374,15 грн., що становить 9347,04 євро), умови, місце, строк поставки, умови та строк здійснення розрахунків.

Згідно з п. 2.1. специфікації постачальник зобов`язується забезпечити поставку товару покупцеві на умовах ЕХW (за правилами Інкотермс-2010). Покупець отримує товар на складі постачальника і здійснює доставку товару власним транспортом і за свій рахунок.

Місце поставки товару: м. Київ, вул. Олександра Довженка, 3 (склад постачальника).

Відповідно до п. 2.3. специфікації постачальник має право поставити товар у місце поставки протягом 3 календарних днів з моменту підписання специфікації. Постачальник повідомляє покупця про готовність товару до відвантаження з місця поставки електронною поштою або факсом (п. 2.4. специфікації).

Згідно з п. 2.5. специфікації датою поставки товару вважається дата поставки товару у місце поставки товару та повідомлення покупця про готовність товару до відвантаження. З цього моменту обов`язки постачальника перед покупцем вважаються виконаними в повному обсязі та належним чином.

Товар вважається переданим постачальником та отриманим покупцем з моменту підписання сторонами відповідної видаткової накладної (п. 2.7. специфікації).

У п. 2.8. специфікації сторони погодили, що у разі наявності товару на складі постачальника на момент підписання специфікації, передання товару покупцю може бути здійснено постачальником в день підписання даної специфікації. У цьому випадку не підлягають застосуванню п. п. 2.4. 2.6. специфікації, а датою поставки вважається дата підписання сторонами відповідної видаткової накладної, після чого обов`язки постачальника перед покупцем вважаються виконаними в повному обсязі та належним чином.

Пунктами 3.1., 3.2. специфікації передбачено, що покупець повинен здійснити оплату в розмірі 100% вартості товару, що еквівалентно 9347 євро протягом 42 банківських днів з дати підписання специфікації , але не пізніше 21 червня 2019р. РРРРРозрахунок має бути проведений покупцем в порядку визначеному в п. п. 2.4.-2.6. договору поставки.

На підтвердження поставки товару позивачем надано видаткову накладну №1325 від 22.04.2019р., в якій наявний підпис постачальника, а у графі „отримала рукописним текстом зазначено ОСОБА_8 . ОСОБА_9 .

09.07.2019р. позивачем направлено вимогу відповідачу від 08.07.2019р. за №08/07 про сплату заборгованості за договором поставки від 22.04.2019р. №STК00001325 в розмірі 9347,04 євро у порядку визначеному п. п. 2.4.-2.6. договору.

Згідно витягу із сайту Національного банку України курс гривні до євро станом на 09.08.2019р. (на день написання позовної заяви) становив 2784,8218 грн. за 100 євро.

Відповідачем до матеріалів справи надано докази перерахунку грошових коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (за інформацією відповідача її донька) на рахунки ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та копії переписки у Вайбері на підтвердженя отримання товару від зазначених осіб та перерахунку їм грошових коштів.

Позивач посилаючись на те, що відповідач не оплатив вартість поставленого йому товару, звернувся з позовом про стягнення 260315,06 грн. основної заборгованості, 130157,53 грн. штрафу, 14256,70 грн. пені та 8273,53 грн. процентів.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2019р. між фізичною особою-підприємцем Красюковим Олексієм В`ячеславовичем (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Доманською Тетяною Василівною (покупець) укладено договір поставки №STК00001325 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити його в порядку та на умовах, визначених договором.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач не оплатив поставлений йому товар згідно видаткової накладної №1325 від 22.04.2019р. на виконання умов договору поставки №STК00001325 від 22.04.2019р.

Натомість відповідач заперечуючи проти позовних вимог, стверджує, що будь-якого договору з позивачем не укладав та товар не отримував, посилаючись на відсутність підпису ОСОБА_3 на видатковій накладній.

Щодо укладення між сторонами договору поставки.

Наявний в матеріалах справи договір поставки №STК00001325 від 22.04.2019р. містить підписи обох сторін договору - фізичної особи-підприємця Красюкова Олексія В`ячеславовича (постачальник) та фізичної особи-підприємця Доманської Тетяни Василівни (покупець). При цьому п. 9.1. договору визначено, що він набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до 22.04.2022р., але в будь-якому разі до моменту виконання сторонами прийнятих на себе за цим договором зобов`язань.

Враховуючи, що договір поставки підписаний сторонами та набув чинності, твердження відповідача про те, що він не укладав договір з позивачем є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, як вбачається із відзиву, відповідач зазначає, що надані до суду документи з підписом Доманської Т.В. містять як її, так і не її підпис. Однак фізична особа-підприємець Доманська Тетяна Василівна не зазначає, підписання яких саме документів вона визнає. З огляду на зазначене, такі суперечливі твердження відповідача не спростовують факту укладення між сторонами договору поставки №STК00001325 від 22.04.2019р.

Щодо наявності (відсутності) факту поставки товару.

Як вбачається в матеріалів справи видаткова накладна №1325 від 22.04.2019р., якою позивач підтверджує поставку товару містить підпис постачальника (Красюкова О.В.) та прізвище й ініціали ОСОБА_3 В. При цьому, відповідач стверджує, що товар від позивача не отримувала, а прізвище та ініціали у видатковій накладній написані не її рукою.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ має містити відомості про господарську операцію, тобто підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Положення частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 №88 (далі Положення №88), первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Підпунктом 2.5 пункту 2 Положення №88 передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Тобто, письмовими документами (доказами), що фіксують та підтверджують господарські операції, є первинні документи, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати, як обов`язкові реквізити, так і додаткові реквізити в залежності від характеру операції, зокрема, підставу для здійснення господарських операцій, посади, прізвища і підписи осіб, які беруть участь в господарській операції, номер документу, ідентифікаційний код підприємства тощо.

Відповідно до ч 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Пунктом 2.7. специфікації передбачено, що товар вважається переданим постачальником та отриманим покупцем з моменту підписання сторонами відповідної видаткової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, видаткова накладна №1325 від 22.04.2019р. не містить підпису покупця ОСОБА_13 Т ОСОБА_14 . Натомість відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. п. 24-25 Положення №88, обов`язковим реквізитом первинних документів для надання їм юридичної сили і доказовості повинен бути особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на зазначене, судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що зазначення у видатковій накладній відповідачем у графі „отримала власного прізвища та ініціалів дає можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Крім того, фізична особа-підприємець Доманська Т.В. зазначає, що прізвище та ініціали у видатковій накладній написані не нею.

За таких обставин, видаткова накладна №1325 від 22.04.2019р., в якій відсутній підпис відповідача (покупця), не є первинним документом, який підтверджує факт здійснення господарської діяльності в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Інших доказів, які б могли підтвердити факт поставки товару відповідачу, позивачем не надано.

Аналіз положень ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема визначень первинного документу та господарської операції, дає підстави вважати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 27.02.12019р. у справі № 922/1163/18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів на підтвердження зміни його майнового стану після поставки товару відповідачу, доказів відображення вказаної господарської операції в бухгалтерському обліку позивача або інші документи, які б підтверджувати реальне (фактичне) здійснення господарської операції з поставки товару відповідачу на підставі договору поставки №STК00001325 від 22.04.2019р.

Натомість відповідачем подано реєстр здійснених господарських операцій за період з 15.11.2018р по 07.06.2019р., в якого вбачається, що 22.04.2019р. відповідач взагалі не вчиняв будь-яких господарських операцій.

Згідно з п. 2.1. специфікації постачальник зобов`язується забезпечити поставку товару покупцеві на умовах ЕХW (за правилами Інкотермс-2010). Покупець отримує товар на складі постачальника і здійснює доставку товару власним транспортом і за свій рахунок. Однак, в матеріалах справи відсутні докази отримання товару транспортом відповідача.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 13 ГПК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 74 ГПК України обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок доказування факту поставки товару відповідачу.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. ст. 73, 76-79 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи, що видаткова накладна №1325 від 22.04.2019р. не відповідає вимогам первинного документу, які містяться у ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а інших документів, які б підтверджували здійснення господарської операції 22.04.2019р. між сторонами, позивачем не надано, суд приходить до висновку про не доведення ФОП Красюковим О.В. факту отримання ФОП Доманською Т.В. товару згідно договору поставки №STК00001325 від 22.04.2019р. та видаткової накладної №1325 від 22.04.2019р.

Разом з тим, посилання відповідача на наявність договірних відносин з іншими особами (Давидовим В ОСОБА_15 , Наумовим ОСОБА_16 , ОСОБА_11 ) та отримання товару від зазначених осіб не впливає на вирішення даної справи, у якій спірні правовідносини виникли між з ФОП Красюковим О.В. та ФОП Доманською Т.В.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи те, що позивачем не доведений факт отримання відповідачем товару згідно договору поставки №STК00001325 від 22.04.2019р. та видаткової накладної №1325 від 22.04.2019р., підстави для стягнення з відповідача 260315,06 грн. заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки №STK00001325 від 22.04.2019р., 130157,53 грн. - штрафу, 14256,70 грн. пені та 8273,53 грн. процентів відсутні. Тому в позові необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, зокрема, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному ст. 257 ГПК України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.12.2019р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 5 прим.: 1 - до справи,

2 - адвокату позивача, Стовба Аліна Віталіївна (01001, м.Київ, вул.Хрещатик,15 оф.43);

3 - адвокату відповідача Терлич В.Г. (29013, м. Хмельницький, вул. Проскурівського підпілля, 71/1, к.11).

Всім рек. з повід.