ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

28 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2254/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.10.2019, прийняту суддею Лічманом Л.В., м. Одеса, повний текст складено 04.11.2019,

у справі №916/2254/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

до відповідачів:

-Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО";

-Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА УГРИНІВ"

про стягнення 8308,91 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.10.2019 у справі №916/2254/17 (суддя Лічман Л.В.) задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (вх.№2-4537/19 від 20.09.2019) про покладання на Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн у зв`язку з розглядом скарги на його дії; стягнуто з Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.10.2019 у справі №916/2254/17 скасувати.

Дана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, її постановлено 29.10.2019, а повний текст останньої складено та підписано 04.11.2019.

Відтак кінцевим строком для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.10.2019 у справі №916/2254/17 є 14.11.2019, між тим дану апеляційну скаргу Сокальським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області здано на пошту 19.12.2019, що підтверджується відбитком календарного штемпеля на конверті зі штрихкодовим ідентифікатором №339 та інформацією з офіційного Інтернет-сайту "Укрпошта" про відстеження поштового відправлення. Зазначене свідчить про пропуск скаржником строку на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали місцевого господарського суду.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою, Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області пропустив встановлений законом десятиденний строк для її подання, проте апелянтом заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування заявленого клопотання скаржник посилається на те, що копію повного тексту ухвали Господарського суду Одеської області від 29.10.2019 у справі №916/2254/17 ним було отримано 14.11.2019, між тим непрацездатність державного виконавця Костюк Т.А. зумовила неможливість своєчасного апеляційного оскарження Сокальським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вказаної ухвали місцевого господарського суду. На підтвердження викладеного скаржником подано копію вищевказаної ухвали з відповідною відміткою про її отримання апелянтом, копію поштового конверту зі штрихкодовим ідентифікатором №315 та копії наказів начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області №1750/В від 13.08.2019 та №1273 від 20.09.2019.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

За умовами пункту 2 частини другої статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до відомостей з офіційного Інтернет-сайту "Укрпошта" про відстеження поштового відправлення №315 копію оскаржуваної ухвали скаржником було отримано 11.11.2019.

Водночас апеляційний господарський суд зауважує, що копія оскаржуваного судового рішення з власною відміткою вхідного штемпелю є неналежним доказом поважності причин пропуску строку на оскарження такого рішення, оскільки дана відмітка проставляється власноруч скаржником, який є зацікавленою особою, а не незалежним органом.

Зазначений висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 05.12.2019 у справі №916/1094/16.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що копію повного тексту оскаржуваної рішення місцевого господарського суду апелянтом отримано 11.11.2019, для застосування приписів пункту 2 частини другої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, який визначає право учасника справи на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, скаржник мав подати апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.10.2019 у справі №916/2254/17 у строк до 21.11.2019, між тим, як зазначалося вище, дану апеляційну скаргу Сокальським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області здано на пошту лише 19.12.2019.

Згідно з наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області №1750/В від 13.08.2019 державний виконавець Костюк Т.А. перебувала у щорічній основній відпустці з 02.09.2019 по 12.09.2019, а відповідно до наказу №1273 від 20.09.2019 у відпустці для догляду за дитиною з 01.10.2019 по 24.11.2019.

Жодної причини неподання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом десяти днів після виходу державного виконавця Костюк Т.А. з відпустки для догляду за дитиною, тобто з 25.11.2019, апелянтом не наведено.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що суд першої інстанції належним чином виконав свій процесуальний обов`язок щодо належного повідомлення Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про результати розгляду справи та постановлення ухвали Господарського суду Одеської області від 29.10.2019 у справі №916/2254/17, а несвоєчасне оскарження останньої, з огляду на наведені скаржником доводи, не зумовлене обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії.

Згідно з частиною третьою статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що причини пропуску строку, зазначені апелянтом в обґрунтування відповідного клопотання, не є поважними для поновлення процесуального строку на оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 29.10.2019 у справі №916/2254/17, що відповідно до вимог процесуального закону є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для зазначення інших підстав для поновлення пропущеного строку.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги до форми та змісту апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої вказаної норми до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір".

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмір (частина перша статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з підпунктом 7 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду справляється судовий збір у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019 становить 1921 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік").

Відтак розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.10.2019 у справі №916/2254/17, складає 1921 грн.

Між тим, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржником не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В силу частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до вказаної норми суд апеляційної інстанції перевірив зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та встановив, що в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" у реєстрі підтверджень оплат із Казначейства не зафіксована сплата скаржником судового збору за розгляд апеляційної скарги у справі №916/2254/17.

За умовами пункту 3 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Порядок надсилання копії апеляційної скарги визначений статтею 259 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Між тим скаржником вказаних вимог не додержано та не надано доказів направлення апеляційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", Товариству з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" та Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА УГРИНІВ", тому що апелянтом на підтвердження направлення іншим учасникам справи копії апеляційної скарги подано список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, який не є належним доказом направлення апеляційної скарги сторонам у даній справі, оскільки зі змісту останнього неможливо встановити, який саме документ був направлений. Зазначене свідчить про недотримання апелянтом наведених вище приписів статей 258, 259 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, в силу пункту 3 частини другої статті 258 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Проте колегія суддів вбачає, що в апеляційній скарзі вищевказана інформація зазначена апелянтом лише стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА УГРИНІВ", у той час як відомості про повне найменування та місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" у даній скарзі відсутні.

Згідно з частиною другою статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу у вигляді залишення апеляційної скарги без руху.

Встановивши недоліки апеляційної скарги Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (неповажність зазначених ним причин пропуску строку на апеляційне оскарження, відсутність доказів сплати судового збору у передбачених чинним законодавством порядку і розмірі та належних доказів надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам справи, а також недоліки в оформленні апеляційної скарги), колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду залишає вказану апеляційну скаргу без руху з метою надання скаржникові можливості усунути вищезазначені недоліки, а саме: вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 29.10.2019 у справі №916/2254/17, сплатити визначену апеляційним господарським судом суму судового збору, надати докази надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів іншим учасникам справи, а також зазначити відомості про повне найменування і місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО".

Керуючись статтями 174, 232-235, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.10.2019 у справі №916/2254/17 залишити без руху.

Встановити Сокальському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Роз`яснити скаржникові, що якщо ним не будуть усунуті недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі - апелянту.

Зобов`язати Господарський суд Одеської області направити на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду (65119, м. Одеса, проспект Шевченка, 29) матеріали оскарження ухвали від 29.10.2019 у справі №916/2254/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук