ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" грудня 2019 р. Справа № 911/2168/19

За позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1 Д

до Фізичної особи-підприємця Мошкіна Романа Олександровича, АДРЕСА_1

прo стягнення 129 903,23 грн заборгованості за Договором банківського обслуговування б/н від 10.02.2012

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

суть спору:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Мошкіна Романа Олександровича прo стягнення заборгованості за Договором банківського обслуговування б/н від 10.02.2012 в розмірі 129903,23грн (35 099,41 грн заборгованість за кредитом, 84 460,81 грн заборгованість за відсотками, 10 343,01 грн заборгованість по комісії).

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що Фізичною особою-підприємцем Мошкіним Романом Олександровичем порушено зобов`язання в частині повного та своєчасного повернення кредитного ліміту за вказаним договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.09.2019 (суддя Кошик А.Ю.) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2019 справу № 911/2168/19 передано судді Господарського суду Київської області Шевчук Н.Г. для подальшого розгляду.

Ухвалою суду від 13.11.2019 прийнято справу № 911/2168/19 до провадження судді Шевчук Н.Г.

В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, поданий 04.10.2019 Фізичною особою-підприємцем Мошкіним Романом Олександровичем, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з посиланням на пропущення позивачем строку позовної давності щодо стягнення основної суми кредиту, а також на те, що з Умовами та правилами надання банківських послуг відповідача належним чином не ознайомлювали, а у Заяві про відкриття поточного рахунку від 10.02.2012 процентна ставка за користування кредитними коштами та розмір комісії за користування кредитом не зазначені, а тому стягнення з відповідача заборгованість за відсотками та комісією є незаконним та необґрунтованим.

Скориставшись своїм правом, передбаченим статтею 166 Господарського процесуального кодексу України позивачем подано відповідь на відзив, де останній стверджує, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що йому відомі умови кредитування, а також зазначає, що Умовами строк позовної давності за кредитним договором був збільшений до 5 років, а тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

В судове засідання 23.12.2019 представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з відсутністю поштових повідомлень про вручення сторонам ухвали суду від 02.12.2019 судом зроблено витяги із офіційного сайту Укрпошти про відстеження відправлень, згідно яких відправлення за трек-номером 434, адресоване позивачу "вручено за довіреністю 11.12.2019", а відправлення за трек-номером 558 адресоване відповідачу "відправлення не вручено під час доставки: інші причини 06.12.2019" (витяг знаходиться в матеріалах справи).

Однак, наявність в матеріалах справи відзиву на позовну заяву підтверджує про належність повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, крім того явка учасників справи в судове засідання 23.12.2019 обов`язковою не визнавалась, а тому неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи відповідно до частини восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

В судовому засіданні 23.12.2019 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд

встановив:

10 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариством Комерційний банк "Приватбанк", (далі - Банк) та Фізичною особою-підприємцем Мошкіним Романом Олександровичем (далі - Клієнт) було укладено Договір банківського обслуговування шляхом приєднання клієнта до публічної оферти через підписання Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки від 10.02.2012. Відповідно до заяви відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно підписаної Заяви відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, що разом складають Договір банківського обслуговування б/н від 10.02.2012, та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Частинами першою та другою статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. При цьому, як визначено відповідною нормою, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За змістом частини першої статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, підписавши Заяву про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки від 10.02.2012 відповідач взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору та погодився на те, що Банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із цією анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування б/н від 10.02.2012 та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Таким чином, укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу статей 173, 174, частини першої статті 175 Господарського кодексу України.

Пунктом 3.18.1.1. Умов визначено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обґрунтування кредиту фінансування поточної діяльності.

Відповідно до пункту 3.18.1.3. Умов кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Згідно з пунктом 3.18.1.6. Умов ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Пунктом 3.18.1.8 Умов визначено, що проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

На виконання умов Договору банківського обслуговування від 10.02.2012 Банк надав Фізичній особі-підприємцю Мошкіну Роману Олександровичу кредитні кошти у межах встановленого ліміту на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг", зокрема, 01.03.2014 у розмірі 52 000,00 грн, що підтверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів вих. № 08.7.0.0.0/30 від 14.08.2019.

Розділом Умов 3.18.4. затверджений порядок розрахунків, згідно якого, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця ("період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню") розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пункт 3.18.4.1.1. Умов).

При необнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дата періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (пункт 3.18.4.1.2. Умов).

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов`язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пункт 3.18.4.1.3 Умов).

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (пункт 3.18.4.1.4 Умов).

Відповідно до пунктів 3.18.4.4., 3.18.4.5. та 3.18.4.6. Умов Клієнт сплачує Банку винагороду за користування Ліміту відповідно до пунктів Умов.

Пунктом 3.18.4.8. Умов передбачено, що погашення кредиту та сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту, а погашення винагороди, сплата неустойки здійснюються в гривні відповідно до умов цього розділу "Умов та правил надання банківських послуг".

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (пункт 3.18.4.9 Умов).

Відповідно до пункту 3.18.5.7. Умов термін позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлюються тривалістю 5 років.

Пунктом 3.18.6.1. Умов визначено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом до банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.

Посилаючись на порушення з боку відповідача даних Умов позивач просить стягнути з нього 35 099,41 грн заборгованості за кредитом, 84 460,81 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом та 10 343,01 грн заборгованість по комісії за користування кредитом, мотивуючи таку вимогу порушенням позичальником зобов`язань в частині повного та своєчасного повернення кредитного ліміту за Договором банківського обслуговування б/н від 10.02.2012.

В свою чергу, відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що він не був ознайомлений з Умовами та правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку, а отже посилаючись на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, відповідач вважає, що позовні вимоги про стягнення з нього відсотків та комісії за користування кредитом є незаконними та необґрунтованими, а щодо суми основного кредиту то відповідачем заявлено строк позовної давності.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вимогами статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначені у договорі строки (терміни) щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитом.

При цьому, за змістом статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідачем в порушення Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, до яких він приєднався шляхом підписання відповідної заяви від 10.02.2012, а також в порушення статтей 526, 530, 1049, 1054 Цивільного кодексу України не було здійснено у повному обсязі та у визначений строк погашення наданого кредиту, а саме не здійснено повернення 35 099,41 грн. наданих кредитних коштів, тобто, відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованість по відсотках в розмірі 84 460,81 грн за період з 01.03.2014 по 01.04.2019 та комісії в розмірі 10 343,01 грн за період з 01.02.2015 по 02.03.2018, нарахованими за користування кредитом згідно Умов та правил надання банківських послуг.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено:

- Відповідно до статті 212 ЦКУ при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 3.18.1.1, 3.18.1.6, 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.2.4, 3.18.2.2.5, 3.18.2.3.4, 3.18.2.2.17, Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в п. 3.18.1.13 (пункт 3.18.4.2 Умов);

Клієнт сплачує Банку винагороду за використання Ліміту відповідно до п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку передбаченому Умов та правил надання банківських послуг. Клієнт доручає Банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

При зміні Ліміту протягом одного місяця більше одного разу:

У випадку, якщо знову встановлений Ліміт за величиною перевищує Ліміт, встановлений раніше на поточний місяць згідно п.п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2, то Банку може зажадати Сплати винагороди від різниці між знову встановленим лімітом і раніше діяв ліміт. Термін сплати винагороди: не пізніше трьох днів з дати встановлення нового Ліміту.

У випадку, якщо знову встановлений Ліміт за величиною менше Ліміту, встановленого раніше на поточний місяць згідно п.п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2, то винагорода за знову встановлений на поточний місяць Ліміт не сплачується.

- Клієнт сплачує Банку винагороду за користування кредитом згідно з п. 3.18.4.4. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується а гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату зазначеної в даному пункті строку. Нарахування здійснюється в дату сплати.

Кредитовий оборот по поточному рахунку Клієнта - сума грошових коштів, зарахованих Банком на поточний рахунок Клієнта протягом банківського дня, крім надходжень коштів вечірньої каси.

Дебетове сальдо по поточному рахунку Клієнта - сума грошових коштів, перерахованих Банком на підставі розрахункових документів Клієнта з його поточного рахунку протягом операційного дня понад його залишку з урахуванням вхідного залишку на початок банківського дня.

- Клієнт сплачує Банку винагороду за управління фінансовим інструментом. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті за курсами НБУ на дату сплати. Нарахування винагороди здійснюється в дату сплати. Датою сплати є дата встановлення, а також дата збільшення ліміту. Рахунок для сплати винагороди - 2 ** 6.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме наведену редакцію Умов та правил надання банківських послуг, що додані банком до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків у вигляді комісії та за користування кредитом саме у зазначених в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не є належним, допустимими та достовірним доказом такого погодження в розумінні як приписів процесуального закону (статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України), так і в розумінні припсів матеріального закону (статті 11 Цивільного кодексу України), оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування.

Також в контексті спірних правовідносин сторін підстави для застосування частини першої статті 634 Цивільного кодексу України відсутні, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період з часу виникнення спірних правовідносин (10.02.2012) до моменту звернення позивача до суду із позовом (29.08.2019).

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні і позивачем станом на момент вирішення спору не надано належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів в розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України стосовно узгоджених двосторонньо між позивачем та відповідачем умов кредитування згідно Умов та правил банківських послуг. Крім того, враховуючи відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків та комісії за користування кредитом, надані банком Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10.02.2012 шляхом підписання заяви. Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні визначені законом підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки та комісію за користування кредитом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Доводи позивача про те, що вказана правова позиція Верховного Суду не підлягає врахуванню при вирішенні даного спору з огляду на те, що кредитний договір має іншу правову природу, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки при вирішенні спору у справі № 342/180/17 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновки саме щодо оцінки загальних правил та тарифів надання банківських послуг, розміщених на сайті банку, як підстави виникнення зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутній обов`язкок із сплати 84 460,81 грн заборгованості за відсотками та 10 343,01 грн заборгованості по комісії.

Стосовно зави відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача суд зазначає наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

Статтею 264 цього Кодексу встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позивач у своїй відповіді на відзив, посилаючись на пункт 3.18.5.7 Умов, зазначає, що сторонами погоджено про збільшення строку позовної давності до 5 років, а тому позивач звернувся в межах цього строку.

Однак, враховуючи висновок суду щодо неналежності, недопустимості, недостовірності Умов та правил банківських послуг, як доказу узгодження двосторонньо між позивачем та відповідачем умов кредитування, а також відсутність узгоджених положень в заяві-анкеті щодо строків позовної давності, суд застосовує загальний строк позовної давності до даних правовідносин.

Згідно пункту 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно довідки Банку №08.7.0.0/30 від 14.08.2019 відповідачу 01.03.2014 був встановлений кредитний ліміт у сумі 52000,00грн.

Відповідно до виписки по рахунку відповідача починаючи з 02.09.2014 дебетове сальдо по кредиту не обнулялось, останній платіж був здійснений 06.01.2015, однак кредит не був сплачений.

Таким чином, 07.01.2015 є початком перебігу строку позовної давності.

Позивач звернувся з позовом до суду 29.08.2019, тобто, з пропуском встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача 35 099,41 грн заборгованість за кредитом. Обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку позовної давності, суд не знаходить. За викладених обставин в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 28.12.2019