ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року Справа № 902/335/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 19 вересня 2019 року в справі №902/335/19 (суддя - Нешик О.С.)

час та місце ухвалення:19 вересня 2019 року; м. Вінниця, вул. Пирогова, 29; вступна і резолютивна частина проголошена о 09:40 год; повний текст рішення складено 30 вересня 2019 року

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Жорнище"

про визнання рішення недійсним

за участю представників сторін:

від Позивача - не з`явився;

від Відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Жорнище» (надалі - Відповідач) про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів Відповідача, оформленого протоколом № 1 від 22 березня 2019 року в частині змін найменування Відповідача на Приватне акціонерне товариство та в частині визначення осіб, уповноважених на підписання нової редакції Статуту Відповідача та на здійснення дії з державної реєстрації Статуту в новій редакції, на звернення до державного реєстратора з метою реєстрації змін до установчих документів Відповідача в ЄДР.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує на те, що рішення зборів про зміну типу Відповідача не приймалося, оскаржуваним рішенням змінено найменування Публічного акціонерного товариства на Приватне акціонерне товариство (питання №8 порядку денного позачергових загальних зборів відповідача), тоді як, Відповідач за типом є публічним.

Окрім того Позивач вказує, що оскаржуваним рішенням уповноважено голову загальних зборів Білика Богдана Володимировича , секретаря загальних зборів Гаврилюка Андрія Володимировича підписати Статут Відповідача у новій редакції. Визначено Онофрійчука Михайла Сергійовича уповноваженою особою на вчинення усіх дій, пов`язаних з державною реєстрацією Статуту Товариства у новій редакції. Разом з тим, позачерговими загальними зборами акціонерів не прийнято рішення про внесення змін та доповнень до Статуту Відповідача шляхом викладення Статуту Відповідача у новій редакції та затвердження нової редакції Статуту Відповідача (питання №9 порядку денного позачергових загальних зборів Відповідача).

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19 вересня 2019 року позовні вимог задоволено частково.

Визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів Відповідача, що оформлено протоколом №1 від 22 березня 2019 року, в частині зміни найменування публічного акціонерного товариства Відповідача на приватне акціонерне товариство (питання №8 порядку денного позачергових загальних зборів Відповідача).

В частині позовних вимог про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів Відповідача, що оформлено протоколом №1 від 22 березня 2019 року, в частині визначення осіб, уповноважених на підписання нової редакції статуту товариства та на здійснення дій з державної реєстрації статуту в новій редакції, на звернення до державного реєстратора з метою реєстрації змін до установчих документів товариства в ЄДР (питання №10 порядку денного позачергових загальних зборів Відповідача) - відмовлено.

Також, даним судовим стягнуто з Позивача в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1921 грн (з огляду на первісну сплату Позивачем судового збору в розмірі 1921 грн), а також покладено на Відповідача витрати по відшкодуванню судового збору в розмірі 1921 грн.

Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Жорнище" прийняте 22 березня 2019 року по восьмому питанню порядку денного (зміна найменування Товариства) суперечить вимогам законодавства України, Статуту Відповідача, результатам голосування акціонерів по питанню №7 порядку денного позачергових загальних зборів Відповідача, порушує право на управління товариством акціонерами та вводить в оману акціонерів, третіх осіб щодо подальшого правового регулювання ПрАТ "Жорнище" як публічного акціонерного товариства. Разом з цим, місцевий господарський суд вказав, що станом на час розгляду даної справи в суді Позивач не надав докази на підтвердження того, що Відповідачем вчиняються дії щодо підписання та реєстрації незатвердженої загальними зборами нової редакції Статуту Відповідача.

Окрім того, в даному судовому рішенні суд критично оцінив наведене твердження Позивача, оскільки під час загальних зборів товариства, 22 березня 2019 року, не було прийнято рішення про внесення змін та доповнень до Статуту Товариства шляхом викладення Статуту Товариства у новій редакції з метою приведення діяльності Товариства у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" та затвердження нової редакції Статуту Товариства (дев`яте питання порядку денного).

Позивач не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 2, а.с. 3-12), в якій з підстав, висвітлених в ній, просив суд рішення місцевого господарського суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги Позивача та прийняти в цій частині нове, яким позов задоволити.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу, Позивач звертає увагу апеляційного суду на те, що наслідком оскаржуваного рішення є підписання та реєстрація незатвердженої загальними зборами нової редакції Статуту Відповідача, яким будуть визначатися права та обов`язки Позивача, що незатвердженні вищим органом управління Відповідача. На думку апелянта, таке рішення призводить до нівелювання або зміни прав та обов`язків акціонера. На переконання Позивача оскаржуване ним рішення порушує інтереси Позивача та підлягає визнанню недійсним, оскільки прийняте з порушенням корпоративного права Позивача на управління Відповідачем та суперечить законодавству.

Також, Позивач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення не те, що не може бути виконаним, а в силу закону - зобов`язане виконуватися акціонерами та посадовими особами Відповідача, а тому Позивач, як акціонер Відповідача в силу закону зобов`язаний виконувати оскаржуване рішення, яке суперечить законодавству, що впливає на його права та інтереси.

Окрім того, Позивач в своїй апеляційній скарзі зазначив, що Позивач заявлено лише одну вимогу немайнового характеру, так як здійснено оскарження одного рішення загальних зборів, оформленого протоколом № 1 від 22 березня 2019 року, а той факт, що Позивачем оскаржується зазначене рішення не повністю, а лише в окремій частині не множить заявлену вимогу на декілька, в зв`язку з чим оспорює підставність рішення суду щодо достягнення судового збору в оскаржуваному рішенні.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 листопада 2019 року (том 2, а.с. 2) було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на рішення Господарського суду Вінницької області від 19 вересня 2019 року по справі № 902/335/19. Запропоновано Відповідачу в строк протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати канцелярії суду відзив на апеляційну скаргу з доданням доказів його надсилання апелянту.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 2 грудня 2019 року справу № 902/335/19 було призначено на 20 грудня 2019 року об 10:00 год..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 грудня 2019 року, з підстав, зазначених у даній ухвалі, було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції.

В судове засідання від 20 грудня 2019 року представники Позивача та Відповідача не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені у встановленому законом порядку.

З наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що Позивач та Відповідач та Третя особа були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання (том 2, а.с. 26, 33).

Водночас, 20 грудня 2019 року на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від представника Позивача про розгляд справи без його участі та про підтримання апеляційної скарги (том 2, а.с. 35).

Частиною 1 статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Разом з тим, суд констатує, що ухвалою суду від 2 грудня 2019 року, сторони повідомлялися про дату, ас та місце розгляду справи (в розумінні частини 2 статті 120 ГПК України) та не викликалися (в розумінні частини 1 статті 120 ГПК України). З огляду на що, колегія апеляційного господарського суду вбачає можливим розглядати дану апеляційну скаргу без участі представника Позивача та Відповідача за наявними в матеріалах справи доказами, тим більше з огляду на закінчення стоку розгляду апеляційної скарги та зважаючи на те, що в матеріалах справи міститься апеляційна скарга Позивача в котрій і висвітлена його позиція з приводу позовної заяви та винесеного рішення.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги Позивача стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а оскаржуване рішення слід змінити в частині розподілу судових витрат. При цьому колегія виходила з наступного.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що Позивач є акціонером Відповідача та власником простих іменних акцій бездокументарної форми випуску в кількості 667185 шт. (12,9126% загальної кількості голосів акціонерів) загальною номінальною вартістю 166796 грн 25 коп., що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах станом на 15 лютого 2019 року.

22 березня 2019 року відбулись позачергові збори акціонерів Відповідача, оформлені протоколом №1 від 22 березня 2019 року (надалі - Протокол; том 1, а.с. 15-26).

До порядку денного вказаних загальних зборів були включені, зокрема, наступні питання:

· №7: прийняття рішення про зміну типу Товариства з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство - рішення не прийнято;

· №8: змінити найменування Публічного акціонерного товариства "Жорнище" на Приватне акціонерне товариство "Жорнище" - рішення прийнято;

· №9: внесення змін та доповнень до Статуту відповідача шляхом викладення Статуту Товариства у новій редакції з метою приведення діяльності Товариства у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" та затвердження нової редакції Статуту Товариства - рішення не прийнято;

· №10: уповноважити Голову загальних зборів Білика Богдана Володимировича , Секретаря загальних зборів Гаврилюка Андрія Володимировича підписати Статут Відповідача у новій редакції. Визначити Онофрійчука Михайла Сергійовича уповноваженою особою на вчинення усіх дій, пов`язаних з державною реєстрацією Статуту Товариства у новій редакції - рішення прийнято.

Водночас, колегія суддів зауважує, що в ході судового розгляду справи в місцевому господарському суді оскаржене Позивачем рішення (питання №8 порядку денного позачергових загальних зборів Відповідача) скасовано рішенням загальних зборів Відповідача від 26 липня 2019 року.

Поряд з тим, суд констатує, що наявність вказаного рішення загальних зборів не може вважатися обставиною припинення спору між сторонами у вказаній частині з огляду на наступне.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 Цивільного кодексу України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 Цивільного кодексу України.

Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Таким чином, у разі визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, воно є недійсним з моменту його прийняття.

Тоді як скасування загальними зборами оскаржуваного рішення направлено на припинення його дії з моменту прийняття відповідного рішення.

Враховуючи зазначене вище, визнання незаконним рішення загальних зборів в судовому порядку та самостійне скасування оскаржуваного рішення загальними зборами мають різну правову природу та відповідно наслідки.

Суд констатує, що вважаючи недійсними та такими, що не породжують юридичних наслідків з моменту прийняття рішення позачергових загальних зборів акціонерів Відповідача, оформленого Протоколом №1, в частині зміни найменування Публічного акціонерного товариства на Приватне акціонерне товариство (питання №8 порядку денного позачергових загальних зборів Відповідача) та в частині визначення осіб, уповноважених на підписання нової редакції Статуту Відповідача та на здійснення дій з державної реєстрації Статуту в новій редакції (питання №10 порядку денного позачергових загальних зборів Відповідача) Позивач звернувся до суду, за захистом, порушеного на його думку корпоративного права, з даною позовною заявою до відповідача про визнання рішення недійсним.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин по справі.

Згідно зі статті 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином колегія суддів констатує, що спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсними окремих рішень Загальних зборів акціонерів Відповідача, яке оформлене Протоколом №1, відповідає положенням чинного законодавства.

Статтею 32 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 98 Цивільного кодексу України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до частини 1 статті 34 Закону України "Про акціонерні товариства", у загальних зборах акціонерного товариства можуть брати участь особи, включені до переліку акціонерів, які мають право на таку участь, або їх представники. На загальних зборах за запрошенням особи, яка скликає загальні збори, також можуть бути присутні представник незалежного аудитора (аудиторської фірми) товариства та посадові особи товариства незалежно від володіння ними акціями цього товариства, представник органу, який відповідно до статуту представляє права та інтереси трудового колективу. Перелік акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах, складається станом на 24 годину за три робочих дні до дня проведення таких зборів у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Відповідно до частин 1-3 статті 40 Закону України "Про акціонерні товариства" порядок проведення загальних зборів акціонерного товариства встановлюється цим Законом, статутом товариства та рішенням загальних зборів. Загальні збори акціонерного товариства не можуть розпочатися раніше, ніж зазначено у повідомленні про проведення загальних зборів.

Реєстрація акціонерів (їх представників) проводиться на підставі переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах, складеного в порядку, передбаченому законодавством про депозитарну систему України, із зазначенням кількості голосів кожного акціонера. Реєстрацію акціонерів (їх представників) проводить реєстраційна комісія, яка призначається наглядовою радою, а в разі скликання позачергових загальних зборів на вимогу акціонерів у випадках, передбачених частиною шостою статті 47 цього Закону, - акціонерами, які цього вимагають. Перелік акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах, підписує голова реєстраційної комісії, який обирається простою більшістю голосів її членів до початку проведення реєстрації. Повноваження реєстраційної комісії за договором можуть передаватися депозитарній установі. У такому разі головою реєстраційної комісії є представник депозитарної установи, яка надає акціонерному товариству додаткові послуги, зокрема щодо виконання функцій реєстраційної комісії.

В силу дії частини 3 статті 42 Закону України "Про акціонерні товариства", рішення загальних зборів акціонерного товариства з питання, винесеного на голосування, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій, крім випадків, встановлених цим Законом. Статутом приватного товариства може встановлюватися більша кількість голосів акціонерів, необхідних для прийняття рішень з питань порядку денного, крім питань: про дострокове припинення повноважень посадових осіб органів товариства; про звернення з позовом до посадових осіб органів товариства стосовно відшкодування збитків, завданих товариству; про звернення з позовом у разі недотримання вимог цього Закону при вчиненні значного правочину.

Розглядаючи позовну вимогу Позивача щодо визнання недійсним Рішення загальних зборів, саме в правовому полі нормативно-правового регулювання корпоративних відносин, колегія суддів досліджує дану вимогу саме з огляду на порушення оскаржуваним Рішенням прав та охоронюваних інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

22 березня 2019 року відбулись позачергові збори акціонерів Відповідача, які оформлені Протоколом №1.

Прийняте під час проведення вказаних зборів рішення "Змінити найменування Публічного акціонерного товариства "Жорнище" на Приватне акціонерне товариство "Жорнище"" (8 питання порядку денного) є предметом судового оскарження.

Як слідує з матеріалів справи, установчим документом Відповідача є статут, який затверджений річними загальними зборами акціонерів Відповідача (протокол №1/196 від 18 березня 2016 року; надалі - Статут; том 1, а.с. 27-37).

Згідно пункту 6.1 Статуту, органами управління Відповідача є: загальні збори; наглядова рада, виконавчий орган - директор; ревізійна комісія.

Пунктом 6.3 Статуту визначено, що загальні збори мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Відповідача, у тому числі з тих, що передані загальними зборами до компетенції інших органів Відповідача.

Між тим пунктом 6.4 Статуту визначено, що до виключної компетенції загальних зборів, поміж іншого, належить: внесення змін до Статуту, прийняття рішення про зміну типу товариства.

Відповідно до частини 1 статті 90 Цивільного кодексу України: юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву; найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності; юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування.

Водночас, згідно до частини 4 статті 3 Закону України "Про акціонерні товариства" повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити його організаційно-правову форму (акціонерне товариство). Тип акціонерного товариства не є обов`язковою складовою найменування акціонерного товариства. Акціонерне товариство самостійно визначає необхідність зазначати у своєму найменуванні його тип, передбачений статтею 5 цього Закону.

Окрім того частинами 1, 2 статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що перед найменування юридичної особи повинно містити інформацію про її організаційно-правову форму (крім державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, державних, комунальних організацій, закладів, установ, а також випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини) та назву.

Організаційно-правова форма юридичної особи визначається відповідно до класифікації організаційно-правових форм господарювання, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері технічного регулювання.

Згідно пункту 2.1 Державного класифікатору України класифікації організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004 (затвердженого наказом Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 травня 2004 року №97) організаційно-правова форма господарювання - форма здійснювання господарської (зокрема підприємницької) діяльності з відповідною правовою основою, яка визначає характер відносин між засновниками (учасниками), режим майнової відповідальності по зобов`язаннях підприємства (організації), порядок створення, реорганізації, ліквідації, управління, розподілу одержаних прибутків, можливі джерела фінансування діяльності тощо.

Частиною 1 статті 83 Цивільного кодексу України передбачено, що юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

У відповідності до частини 1 статті 152 Цивільного кодексу України, акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

При цьому в силу дії частини 1 статті 5 Закону України "Про акціонерні товариства", визначено, що акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства. Тип акціонерного товариства зазначається у статуті акціонерного товариства.

Окрім того, підпунктами 1, 2 частини 2 статті 13 Закону України "Про акціонерні товариства", статут акціонерного товариства повинен містити відомості про: повне та скорочене найменування товариства українською мовою, тип товариства.

Як слідує із змісту пункту 1.1 Статуту, Відповідач за типом є публічним акціонерним товариством (том 1, а.с. 27).

Відповідно до пункту 1.3 Статуту повне найменування українською мовою Відповідача - Публічне акціонерне товариство «Жорнище».

З викладеного слідує, що Відповідачем в установчих документах визначено назву товариства із зазначенням його типу.

Разом з тим, як слідує з порядку денного позачергових загальних зборів акціонерів Відповідача, 22 березня 2019 року на розгляд винесено питання про прийняття рішення про зміну типу Відповідача з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство (сьоме питання порядку денного).

Під час розгляду вказаного питання виступив голова Загальних зборів Білик Богдан Володимирович з інформацією про зміни, які відбулися в законодавстві стосовно акціонерних товариств та про неможливість Відповідача виконувати вимоги, які передбачені для публічних акціонерних товариств.

За підсумками голосування по сьомому питанню: "За" проголосувало 2806877 голосів, що становить 59,28 відсотків від кворуму, тоді як "Проти" проголосувало 1927697 голосів, що відповідає 40,72 відсотків від кворуму.

При цьому, колегія суддів констатує, що рішення загальних зборів, що винесено на голосування приймається більш як трьома чвертями голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій.

Таким чином, на переконання колегія суддів зважаючи на інформацію, зазначену в Протоколі зборів, рішення з сьомого питання порядку денного не прийняте.

Водночас, судова колегія звертає увагу, що під час загальних зборів також було розглянуто восьме питання порядку денного, а саме: "Прийняття рішення про зміну найменування Публічного акціонерного товариства "Жорнище" на Приватне акціонерне товариство "Жорнище".

Суд зазначає, що в протоколі загальних зборів відносно восьмого питання зазначено, що рішення загальних зборів з питання порядку денного, внесеного на голосування приймається простою більшістю голосів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій.

При цьому за підсумками голосування відносно вказаного питання "За" проголосувало 2806877 голосів, що становить 59,28 відсотків кворуму, тоді як "Проти" проголосувало 1927697 голосів, що відповідає 40,72 кворуму.

Таким чином, як відображено в протоколі загальних зборів, загальні збори з восьмого питання порядку денного прийняли наступне рішення: "Змінити найменування Публічного акціонерного товариства "Жорнище" на Приватне Акціонерне товариство "Жорнище".

Проаналізувавши в сукупності вищезазначені положення підпунктів 1.1, 1.3 Статуту Відповідача та положення законодавчих актів, колегія суддів приходить до висновку, що Загальні збори від 22 березня 2019 року - прийнятим рішенням відносно восьмого питання порядку денного, фактично змінили тип Відповідача.

Частиною 5 статті 42 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що рішення загальних зборів з питань, передбачених пунктами 2 - 7, 23 частини другої статті 33 цього Закону, приймається більш як трьома чвертями голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з відповідного питання акцій. Зазначена кількість голосів необхідна для ухвалення рішення про зміну типу товариства.

Дане положення також закріплено у пункті 6.20 Статуту Відповідача, а саме: з питань, передбачених підпунктами 6.4.2-6.4.7 та пункту 6.4.21 Статуту, рішення приймається більш як трьома чвертями голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з відповідного питання акцій.

При цьому варто зауважити, що прийняття рішення про зміну типу Відповідача передбачено підпунктом 6.4.4 Статуту, саме тому прийняття рішення відносно вказаного питання потребує більш як три чверті голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з відповідного питання акцій.

При цьому ж в протоколі позачергових загальних зборів акціонерів Відповідача від 22 березня 2019 року зазначено, що за даним реєстрації загальна кількість голосів акціонерів - власників голосуючих акцій Відповідача, які зареєструвалися для участі у Загальних зборах 4 734 574 голоси, що становить 98,64 % голосуючих акцій Відповідача.

З описаного вище вбачається, що для прийняття рішення про зміну типу Відповідача потрібно більш як 3550930,5 голосів. Тоді як, за підсумками голосування відносно восьмого питання "За" проголосувало 2806877 голосів, що становить 59,28 відсотків кворуму та "Проти" проголосувало 1927697 голосів, що відповідає 40,72 кворуму.

Таким чином, колегія суддів констатує, що результати голосування виключають можливість прийняття Загальними зборами рішення про зміну типу Відповідача.

Поміж тим частиною 1 статті 50 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що у разі, якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства, акціонер, права та охоронювані законом інтереси якого порушені таким рішенням, може оскаржити це рішення до суду протягом трьох місяців з дати його прийняття.

При цьому колегія суддів констатує, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Водночас безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; відсутність протоколу загальних зборів.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм діючого законодавства України, колегія суддів відзначає, що недійсність рішення загальних зборів учасників зумовлюється наявністю певних обставин, які тягнуть наслідком недійсність такого рішення, безпосередньо на момент його прийняття.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду у спорах про визнання недійсними рішень загальних зборів юридичних осіб, які виникають з огляду на відсутність передбаченого законом кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішень. Суди касаційних інстанцій одностайні: прийняття загальними зборами рішень за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення - є безумовною підставою для визнання недійсними таких рішень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду № 927/524/17 від 21 березня 2018 року; № 917/1375/16 від 18 квітня 2018 року, № 918/373/17 від 2 травня 2018 року.

Таким чином, враховуючи вищевстановлені обставини справи в даному судовому рішенні в площенні існування рішення позачергових загальних зборів акціонерів Відповідача (прийняте 22 березня 2019 року по восьмому питанню порядку денного щодо зміни найменування Відповідача) колегія суддів приходить до висновку, що таке рішення суперечить вимогам законодавства України, Статуту Відповідача, результатам голосування акціонерів по питанню № 7 порядку денного позачергових загальних зборів Відповідача та порушує право на управління Відповідачем акціонерами та вводить в оману акціонерів, третіх осіб щодо подальшого правового регулювання Відповідача як публічного акціонерного товариства.

Разом з тим Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що судове рішення в частині задоволення даної позовної вимоги в апеляційному порядку не оскаржене.

Зважаючи на усе вищеописане в даному судовому рішенні, колегія суддів вважає, що позовна вимога про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів Відповідача, оформленого Протоколом №1 в частині зміни найменування публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство (питання №8 порядку денного) є обгрунтованою та доведеною. З огляду на все вищевказане та з огляду на неоскарження судового рішення в цій частині Північно-західний апеляційний господарський суд вважає підставним та обгрунтованим рішення місцевого господарського суду щодо задоволення позову в цій частині, та відповідно залишає рішення суду першої інстанції в даній частині без змін.

Що ж до позовної вимоги Позивача про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів Відповідача, оформленого Протоколом № 1 в частині визначення осіб, уповноважених на підписання нової редакції статуту товариства та на здійснення дій з державної реєстрації статуту в новій редакції, на звернення до державного реєстратора з метою реєстрації змін до установчих документів товариства в ЄДР (питання №10 порядку денного), то колегія суддів зазначає наступне.

Під час проведення позачергових зборів акціонерів Відповідача було розглянуто ряд питань, в тому числі щодо:

№ 9: внесення змін та доповнень до Статуту Відповідача шляхом викладення Статуту Відповідача у новій редакції з метою приведення діяльності Відповідача у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" та затвердження нової редакції Статуту Відповідача - рішення не прийнято;

№10: уповноваження Голови загальних зборів Білика Богдана Володимировича , Секретаря загальних зборів Гаврилюка Андрія Володимировича підписати Статут Відповідача у новій редакції. Визначення Онофрійчука Михайла Сергійовича уповноваженою особою на вчинення усіх дій, пов`язаних з державною реєстрацією Статуту Відповідача у новій редакції - рішення прийнято.

Як слідує з протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Відповідача №1 за підсумками голосування відносно дев`ятого питання порядку денного (внесення змін та доповнень до Статуту Відповідача шляхом викладення статуту Відповідача в новій редакції) "За" проголосувало 2806877 голосів, що становить 59,28 відсотків від кворуму, тоді як "Проти" 1927697, що відповідає 40,72 відсоткам від кворуму.

При цьому, як зазначено в Протоколі, рішення загальних зборів акціонерів з питання порядку денного, внесеного на голосування приймається більш як трьома чвертями голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій.

Таким чином, з дев`ятого питання порядку денного рішення не прийняте.

Що ж стосується десятого питання порядку денного то слід зазначити, що за підсумками голосування "За" проголосувало 2806877 голосів, що становить 59,28 відсотків від загальної кількості голосів акціонерів, тоді як "Проти" 1927697 голосів, що відповідає 40,72 відсотків від загальної кількості голосів акціонерів.

Одночасно в Протоколі зазначено, що рішення загальних зборів акціонерів з питання порядку денного, винесеного на голосування приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій.

З огляду на усе описане вище, колегія суддів зазначає, що Загальні збори акціонерів з десятого питання порядку денного прийняли наступне рішення: "Уповноважити Голову загальних зборів Білика Богдана Володимировича , секретаря загальних зборів Гаврилюка Андрія Володимировича підписати Статут Відповідача у новій редакції. Визначити Онофрійчука Михайла Сергійовича уповноваженою особою на вчинення усіх дій, пов`язаних з державною реєстрацією Статуту Відповідача у новій редакції."

Водночас на переконання Позивача, оскільки загальними зборами не було затверджено Статут в новій редакції, питання порядку денного №10 повинно бути знятим з голосування, а осіб не може бути уповноважено на підписання такого Статуту. Вказані обставини, на переконання Позивача, свідчать про взаємну пов`язаність питань порядку денного Загальних зборів, а також підтверджує той факт, що рішення в частині визначення осіб, уповноважених на підписання нової редакції Статуту Відповідача та на здійснення дій з державної реєстрації Статуту в новій редакції, на звернення до державного реєстратора з метою реєстрації змін до установчих документів Відповідача в ЄДР (питання №10 порядку денного позачергових загальних зборів Відповідача) суперечить законодавству, Статуту та рішенню загальних зборів Відповідача.

Колегія суддів враховуючи встановлені обставини справи зазначає, що згідно статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004, поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого права.

Колегія суддів констатує, що під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданнями господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Дана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17, від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13-ц (провадження №14-452цс18).

Згідно з пунктами 1, 4 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів, інших юридичних фактів.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких є: визнання права (пункт 1); визнання правочину недійсним (пункт2); припинення дії, яка порушує право (пункт 3); відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4).

Цією ж частиною статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відтак, з огляду на наведені положення законодавства України, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказами певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа, передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

При цьому господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі N 925/1265/16 та постанові від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18).

Також колегія суддів акцентує увагу на тому, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Як слідує з позовної заяви, Позивач вказує, що оскаржуване рішення порушується його право на управління Відповідачем.

При цьому, Позивач зазначає, що наслідком оскаржуваного рішення є підписання та реєстрація незатвердженої загальними зборами нової редакції Статуту Відповідача, яким будуть визначатись права та обов`язки Позивача, що не затверджені вищим органом управління Відповідача.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що Відповідачем вчиняються дії щодо підписання та реєстрації незатвердженої загальними зборами нової редакції Статуту Відповідача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що під час загальних зборів Відповідача від 22 березня 2019 року, не було прийнято рішення про внесення змін та доповнень до Статуту Відповідача шляхом викладення Статуту Відповідача у новій редакції з метою приведення діяльності Відповідача у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" та затвердження нової редакції Статуту Відповідача (дев`яте питання порядку денного).

На переконання колегії апеляційного господарського суду, зазначене виключає можливість виконання оскаржуваного рішення Загальних зборів (відносно десятого питання порядку денного), так як відповідно до пункту 2 частини 4 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, крім змін до відомостей, передбачених частиною п`ятою цієї статті, подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв`язку з юридичною особою.

Отже, колегія суддів зауважує, що відсутність рішення Загальних зборів Відповідача про внесення змін та доповнень до Статуту Відповідача унеможливлює вчинення дій стосовно його реєстрації (в тому числі з огляду на те, що реєстратор апріорі не має прав для реєстрації неприйнятих рішень та неме передбачену Законодавством відповідальність за свої дії). Окрім цього, Позивач, посилаючись на те, що Відповідач має намір щодо підписання та реєстрації незатвердженої загальними зборами нової редакції Статуту Відповідача взагалі не надав будь-які докази на підтвердження даної обставини.

Відтак, усе вищевстановлене в даній судовій постанові свідчить про те, що вказане рішення загальних зборів не порушує прав та інтересів Позивача, за захистом яких він ніби-то звернувся до суду з позовом.

Враховуючи, що Позивачем при зверненні до суду з даним позовом не доведено, що оскаржуване рішення загальних зборів (питання № 10 порядку денного загальних зборів) порушує його права та інтереси, колегія суддів відмовляє в задоволенні позову в цій частині позовних вимог.

Дане рішення було прийнято й місцевим господарським судом, а відтак Північно-західний апеляційний господарський суд залишає без змін рішення місцевого господарського суду в цій частині.

Що ж стосується вимог апеляційної скарги в частині скасування рішення щодо стягнення з Позивача в дохід Державного бюджету 1921 грн та розподілу судових витрат, то колегія суддів зауважує наступне.

Із позовної заяви вбачається, що Позивачем звернувся з позовом до суду про: визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів Відповідача, оформленого протоколом №1 від 22 березня 2019 року в частині зміни найменування публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство (питання №8 порядку денного) та в частині визначення осіб, уповноважених на підписання нової редакції статуту Відповідача на здійснення дій з державної реєстрації статуту в новій редакції, на звернення до державного реєстратора з метою реєстрації змін до установчих документів Відповідача в ЄДР (питання №10 порядку денного).

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір»: судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру визначена ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та за подання позовної заяви немайнового характеру визначена ставка судового збору у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» і становить 1921 грн.

Апеляційний господарський суд констатує, що місцевий господарський суд в оспорюваному рішенні прийшов до висновку, що при зверненні з даним позовом до суду Позивачем мав бути сплачений судовий збір у розмірі 3842 грн, адже на переконання місцевого господарського суду Позивачем в поданій до суду позовній заяві об`єднано дві вимоги немайнового характеру, які, в силу наведених положень Закону, повинні бути оплачені окремим судовим збором.

Водночас, колегія суддів відноситься до таких тверджень критично, адже із прохальної частини позовної заяви чітко вбачається, що Позивачем заявлено одна позовна вимога немайнового характеру (визнання частково недійсним рішення загальних зборів Відповідача, оформленого Протоколом № 1 від 22 березня 2019 року, а саме питань 8 та 10).

Колегія суду наголошує на тому, що Позивач просить визнати недійсним одне рішення позачергових зборів, на котрих розглядалося декілька питань які були включенні до порядку денного загальних зборів, при цьому вони знайшли своє відображення в одному оскаржуваному рішенні.

На переконання апеляційного господарського суду немає значення скільки питань оскаржує Позивач, а має значення яким кінцевим документом оформленні такі питання.

При цьому, будь-яких рішень загальних зборів, що оформленні відповідним протоколом, і є одним рішенням і оскаржуються, що повністю що частково одного такого рішення, є однією немайновою вимогою. Якщо ж оспорювати декілька рішень, що оформленні в декількох протоколах, то виключно в такому разі можна оспорювати рішення за окремим протоколом оплачується судовим збором окремо.

Відтак, Позивач звертаючись з вимогою про визнання недійсним частково одного рішення позачергових зборів (а саме щодо двох питань порядку денного) мав сплатити судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру саме в розмірі 1921 грн (як за одну вимогу немайнового характеру).

Відтак, апеляційний господарськиий суд змінює судове рішення в частині розподілу судових витрат, виключаючи пункт 4 резолютивної частини оскаржуваного рішення, та стягує такі витрати пропорційно частини задоволених позовних вимог.

Підсумовуючи усе вищевказане суд констатує, що за змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки судом першої інстанції було розраховано позовні вимоги Позивача як дві вимоги немайнового характеру на підставі яких було стягнуто судовий збір, то колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати повноваження, передбачені частиною 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України та змінити резолютивну частину оскаржуваного судового рішення в частині розподілу судових витрат за розгляд позовної заяви, а саме: виключивши пункт 4 резолютивної частини рішення; виклавши пункт 5 резолютивної частини рішення в редакції даної постанови.

При цьому, суд частково задовольняє апеляційну скаргу Позивача (в частині щодо розподілу судових витрат).

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України розділити пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 19 вересня 2019 року змінити в частині розподілу судових витрат, виключивши пункт 4 резолютивної частини рішення та виклавши пункт 5 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Жорнище" (вул. Бойка, буд. 17, с. Жорнище, Іллінецький район, Вінницька область, 22721, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відшкодування судового збору в розмірі 960 грн 50 коп. за розгляд позовної заяви."

3. В решті рішення Господарського суду Вінницької області від 19 вересня 2019 року в справі № 902/335/19 залишити без змін.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Жорнище" (вул. Бойка, буд. 17, с. Жорнище, Іллінецький район, Вінницька область, 22721, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 1440 грн 75 коп. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Господарському суду Вінницької області видати відповідні накази.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Справу № 902/335/19 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови виготовлено 26 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.