ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 925/1242/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Пєскова В.Г.

за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Державна податкова інспекція у місті Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області

боржник, позивач - фізична особа-підприємець Костогриз Олександр Петрович

відповідач-1 - Перша українська міжрегіональна товарна біржа

відповідач-2 - ОСОБА_1

відповідач-3 - ОСОБА_2

відповідач-4 - арбітражний керуючий Лойфер Антон Едуардович,

представник - адвокат Лойфер А.О. (ордер серії ДП №1513/000025 від 19.12.2019)

ліквідатор фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - арбітражний керуючий Лойфер Антон Едуардович

розглянув касаційну скаргу ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 03.10.2019

у складі колегії суддів: Остапенко О.М. (головуючий), Верховець А.А., Отрюх Б.В.

та ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 10.07.2019

у складі судді Боровика С.С.

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Першої української міжрегіональної товарної біржі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича

про визнання недійсними результатів аукціону та свідоцтва про придбання майна з аукціону від 03.10.2018

в межах справи № 925/1242/15

за заявою Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області

про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 05.11.2019 поштовим відправленням, через Північний апеляційний господарський суд, ліквідатор фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - арбітражний керуючий Лойфер Антон Едуардович звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.07.2019 у справі №925/1242/15 в порядку статей 286, 287, 289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та клопотав про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №925/1242/15 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Пєскова В.Г., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.11.2019.

3. Ухвалою від 29.11.2019 Верховний Суд поновив ліквідатору фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - арбітражному керуючому Лойферу Антону Едуардовичу строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 та ухвали Господарського суду Черкаської області від 10.07.2019 у справі №925/1242/15, відкрив касаційне провадження у справі №925/1242/15 за касаційною скаргою ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.07.2019, призначив розгляд касаційної скарги ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича на 19.12.2019 о 10:15.

4. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

5. Постановою Господарського суду Черкаської області від 12.08.2015 фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру на дванадцять місяців, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Лойфера А.Е. Строк ліквідаційної процедури неодноразово продовжувався місцевим господарським судом.

6. Від ФОП ОСОБА_3 13.02.2019 надійшла позовна заява (вх. суду №4739/19), в якій він просив суд визнати недійсними результати аукціону 06.06.2018, проведені Першою Українською міжрегіональною Товарною біржею щодо продажу його майна (нежитлового приміщення в нежитловій будівлі (літ. Т-1) з прибудовою (літ. Т) в АДРЕСА_1, транспортних засобів); визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з аукціону серія та номер 3489, виданого 03.10.2018.

6.1. Ухвалою від 10.07.2019 Господарський суд Черкаської області позов ФОП ОСОБА_3 від 13.02.2019 задовольнив, визнав недійсними результати аукціону 06.06.2018, проведені Першою Українською міжрегіональною Товарною біржею щодо майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, а зокрема нежитлового приміщення в нежитловій будівлі (літ. Т-1) з прибудовою (літ. Т) в АДРЕСА_1, колісного транспортного засобу ГАЗ 330232-414 та колісного транспортного засобу ГАЗ 3302; визнав незаконним та скасував свідоцтво про придбання майна з аукціону серія та номер 3489, виданого 03.10.2018 на ім`я ОСОБА_1 ; стягнув з ліквідатора Лойфера А.Е. та Першої української міжрегіональної товарної біржі на користь ФОП ОСОБА_3 по 960,50 грн. судових витрат; стягнув ліквідатора Лойфера А.Е. та Першої української міжрегіональної товарної біржі в дохід Державного бюджету України по 960,50 грн. судового збору.

6.2. Місцевим судом встановлено, що ліквідаційна процедура, з урахуванням постанови суду від 12.08.2015, ухвали суду від 24.11.2016 та ухвали суду від 04.07.2017, тривала з 12.08.2015 до 12.08.2018. Встановивши, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.08.2018, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2019, судом частково задоволено клопотання ліквідатора про продовження строків ліквідаційної процедури, зобов`язано виконувати повноваження ліквідатора банкрута до прийняття судом рішення про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу боржника та закриття провадження у справі, місцевий суд дійшов висновку, що укладення 16.01.2017 арбітражним керуючим Лойфером А.Е. договору про проведення аукціону з Першою Українською міжрегіональною товарною біржею, подання 15.01.2018 арбітражним керуючим Лойфером А.Е. заявки на проведення аукціону та проведення 06.06.2018 аукціону - відбулося за наявності в арбітражного керуючого Лойфера А.Е. повноважень ліквідатора.

6.3. Місцевим судом встановлено, що за результатами аукціону згідно з протоколами №18/12б та №18/11б від 06.06.2018 переможцем аукціону у двох лотах (колісні транспортні засоби) став ОСОБА_2 А згідно з протоколом №18/10б від 06.06.2018 переможцем аукціону з продажу нерухомого майна став Лісовий Д.Л., з яким у подальшому 03.10.2018 укладено договір купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні, предметом якого є передача у власність нежитлового приміщення в нежитловій будівлі (літ. Т-1) з прибудовою (літ. Т), загальною площею 216,1 кв.м.; підписано акт приймання-передачі об`єкта аукціону від 03.10.2018; нотаріусом також видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.10.2018.

6.4. Місцевим судом встановлено, що організатор аукціону не повідомляв власника - фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 про продаж його майна з аукціону, що є порушенням частини 1 статті 58 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), яка визначає обов`язок організатора торгів повідомити саме власника (фізичну особу) про продаж його майна у ліквідаційній процедурі, та достатньою підставою для скасування результатів аукціону. Також, місцевий суд зазначив, що вимога про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з аукціону серія та номер 3489, виданого 03.10.2018, є похідною від визнання недійсним результатів аукціону, які відбулися 06.06.2018, тому суд дійшов висновку, що така вимога підлягає задоволенню.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції та прийняте ним рішення

7. Постановою від 03.10.2019 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу арбітражного керуючого Лойфера А.Е. залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.07.2019 залишив без змін.

7.1. Апеляційний суд, переглядаючи прийняту місцевим судом ухвалу, погодився з висновком господарського суду про порушення частини 1 статті 58 Закону про банкрутство щодо неповідомлення власника майна - фізичної особи. Водночас, апеляційний суд вважав безпідставними посилання апелянта на те, що саме ліквідатор є особою, яка з моменту визнання боржника банкрутом стала власником майна банкрута, оскільки, з врахуванням частини 2 статті 38, частини 2 статті 41 Закону про банкрутство, визнання фізичної особи-підприємця банкрутом, відкриття щодо неї ліквідаційної процедури та призначення ліквідатора не позбавляє вказану фізичну особу права власності на відповідне майно до його продажу на аукціоні в межах справи про банкрутство згідно з положеннями цього Закону, що, як наслідок, не нівелює обов`язку організатора повідомити ОСОБА_3 , як власника майна, про проведення аукціону. Також, апеляційний суд зазначив, що обов`язок, передбачений положеннями статті 58 Закону про банкрутство, не може бути змінений за домовленістю сторін умовами відповідного договору.

7.2. Апеляційний суд, з посиланням на статті 41-44 Закону про банкрутство, зазначив, що до обов`язків ліквідатора входить самостійне вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута та здійснення необхідних дій, що створюють можливість наповнення ліквідаційної маси банкрута для повного задоволення вимог кредиторів, а відповідний продаж майна банкрута можна здійснити лише після проведення належної інвентаризації майна банкрута та його оцінки.

7.3. Суд апеляційної інстанції, встановивши у боржника наявну дебіторську заборгованість перед ТОВ "Лейс" та обізнаність ліквідатора з відповідним спором щодо наявності дебіторської заборгованості, дійшов висновку, що ліквідатор банкрута у своєму клопотанні до суду 05.06.2018 зазначав про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_3 до ТОВ "Лейс" та стягнення 1 734 892, 20 грн., протягом тривалого часу з моменту його призначення та до проведення спірного аукціону він мав можливість здійснити аналіз первинної та бухгалтерської документації щодо виявлення дебіторської заборгованості та вжити самостійних заходів по її стягненню та включенню до ліквідаційної маси боржника. Разом з тим, дебіторську заборгованість до складу ліквідаційної маси банкрута не було включено. Також, судом встановлено, що ані станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали, ані на дату проведення судового засідання в апеляційному суді, ліквідатором не вжито заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості на користь боржника. За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про порушення ліквідатором вимог частини 1 статті 42 Закону про банкрутство та невжиття належних заходів до стягнення на користь боржника його грошових активів (дебіторської заборгованості), внаслідок чого продаж майна фізичної особи-боржника був передчасним.

7.4. Судом встановлено, що загальна заборгованість кредиторів (ДПІ в місті Черкасах - 518 987, 05 грн. та УПФ України в місті Черкасах - 13 540, 80 грн. з урахуванням заборгованості за послуги ліквідатора (221 507, 60 грн.) складала 754 035, 45 грн., що покривається дебіторською заборгованістю ТОВ "Лейс" - 1 734 892, 20 грн. Суд встановив, що сторонами підписаний та схвалений комітетом кредиторів боржника проект мирової угоди (протокол комітету кредиторів №7 від 18.03.2019), згідно з умовами якої зобов`язання щодо погашення всіх кредиторських вимог боржника та грошової винагороди ліквідатора добровільно бере на себе третя особа - ТОВ "Лейс", після чого зобов`язання третьої особи перед боржником за договором будівельного підряду №1 від 21.06.2012 припиняються в повному обсязі, без претензій зацікавлених осіб. Водночас, наявна дебіторська заборгованість боржника за невиконання ТОВ "Лейс" зазначеного Договору згідно з позовними вимогами ФОП ОСОБА_3 до ТОВ "Лейс" становить 1 734 892, 20 грн.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що фінансовий стан боржника дозволяв арбітражному керуючому шляхом укладення мирової угоди у справі про банкрутство досягнути задоволення вимог кредиторів без реалізації майна боржника, що відповідало б принципам пропорційності господарського судочинства, збалансованості інтересів боржника та його кредиторів.

7.5. Апеляційний суд, з посиланням на абзац 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", зазначив, що за подання даної заяви про визнання недійсними результатів спірного аукціону ФОП ОСОБА_3 повинен був сплатити 3 842 грн. судового збору. Разом з тим, встановлення факту недоплати судового збору під час розгляду позовної заяви та прийняття судового рішення по суті спору не є підставою для його скасування в апеляційному порядку, оскільки суд не позбавлений можливості стягнути недоплачену суму судового збору за результатами розгляду заявлених вимог. За таких обставин, оскільки судове рішення прийнято на користь боржника, дослідивши матеріали справи на предмет правильності розподілу судових витрат, наведених у резолютивній частині оскаржуваної ухвали, апеляційний суд не встановив поручень судом першої інстанції норм процесуального права та погодився з правильністю стягнення з ліквідатора та організатора аукціону 1 921 грн. на користь ФОП ОСОБА_3 та стягнення 1 921 грн. в дохід Держаного бюджету України.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (ліквідатора Лойфера А.Е.)

8. Скаржник доводив, що частина 2 статті 58 Закону про банкрутство не містить вказівки на повідомлення про проведення аукціону боржника (банкрута) і Перша українська міжрегіональна товарна біржа не мала обов`язку повідомляти ФОП ОСОБА_3 особисто про проведення аукціону 06.06.2018. Водночас, помилкове ототожнення банкрута та власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) банкрута, на думку скаржника, свідчить про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій положень Закону про банкрутство, що мало наслідком винесення незаконної та необґрунтованої ухвали.

8.1. Ліквідатор зазначив, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.08.2016 у справі №925/1242/15, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016, задоволено скаргу ліквідатора арбітражного керуючого Лойфера А.Е. вих. №02-06/08 від 18.07.2016 на дії (бездіяльність) учасника у справі про банкрутство; визнано дії (бездіяльність) ФОП ОСОБА_3 в частині не передання бухгалтерської та іншої документації боржника, матеріальних та інших цінностей боржника ліквідатору арбітражному керуючому Лойферу А.Е. протиправними; зобов`язано ФОП ОСОБА_3 протягом десяти днів з моменту винесення даної ухвали передати ліквідатору арбітражному керуючому Лойферу А.Е. інформацію, бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута. Однак, зазначених дій боржником не виконано, а про справу №925/1879/15 за позовом ФОП ОСОБА_3 до ТОВ "Лейс" про стягнення заборгованості ліквідатору стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень. За таких обставин, на думку скаржника, висновки суду апеляційної інстанції щодо наявності у ліквідатора банкрута можливості до проведення спірного аукціону здійснити аналіз первинної та бухгалтерської документації щодо виявлення дебіторської заборгованості, вжити самостійних заходів по її стягненню та включенню до ліквідаційної маси боржника, є безпідставними.

8.2. Скаржник аргументував, що ФОП ОСОБА_3 приховано від ліквідатора відомості щодо дебіторської заборгованості, вжито спробу стягнення дебіторської заборгованості поза межами ліквідаційної процедури задля власного збагачення, ухиляючись від проведення розрахунків із кредиторами, тому, з урахуванням приписів частин 2, 3 статті 13, частини 3 статті 16 ЦК України, є додаткові підстави для відмови в позові ФОП ОСОБА_3 про визнання результатів аукціону недійсними.

8.3. Ліквідатор наполягав на тому, що ухвалюючи рішення про задоволення позову ФОП ОСОБА_3, суди попередніх інстанцій не дотримались справедливого балансу між інтересами позивача та інтересами переможців аукціону, фактично позбавивши останніх права власності на придбане майно та створивши умови, за яких переможці аукціону самостійно змушені шукати способи компенсації свої втрат (повернення коштів, сплачених за придбане майно), що є порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

9. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Частина 1 статті 41 - ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Частина 2 статті 41 - ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

- приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження;

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

- проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута;

- аналізує фінансове становище банкрута;

- виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

- очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

- пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

- має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;

- з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту;

- заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими;

- подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

- передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню, на строк не менше п`яти років з дати визнання особи банкрутом;

- продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом;

- повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства відповідну інформацію для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство;

- у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу. Для цього за погодженням із Службою безпеки України визначає склад ліквідаційної комісії режимно-секретного органу, яка формується в установленому законодавством порядку;

- веде реєстр вимог кредиторів;

- подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;

- здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частина 3 статті 55 - результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Частина 1 статті 58 - організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником.

Частина 2 статті 58 - під час продажу на аукціоні права вимоги про проведення аукціону також повідомляється боржник.

Частина 3 статті 58 - під час продажу на аукціоні нерухомого майна оголошення повинно бути також розміщено на нерухомому майні.

Частина 4 статті 58 - організатор аукціону забезпечує доступ до інформації про майно, що підлягає продажу, а також можливість ознайомитися з майном за його місцезнаходженням.

Частина 10 статті 91 - продажу підлягає все майно фізичної особи, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси, якщо інше не передбачено цим Законом.

Пункти 1-3 частини 2 статті 98 - арбітражний керуючий (розпорядника майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний: неухильно дотримуватися вимог законодавства; здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; аналізувати фінансову, господарську, інвестиційну та іншу діяльність боржника, його становище на ринках та надавати результати таких аналізів господарському суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію.

10. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

11. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами положень статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 58 Закону про банкрутство, частин 2, 3 статті 13 ,частини 3 статті 16 ЦК України, статей 2, 114, 236 ГПК України. Перегляд справи касаційним судом здійснюється в межах доводів касаційної скарги.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

12. Частиною 1 статті 58 Закону про банкрутство визначено, що організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником.

Отже, законодавцем передбачено обов`язок письмово повідомити власника майна - фізичну особу про проведення аукціону з продажу такого майна.

Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи скаржника про порушення судами статті 58 Закону про банкрутство, оскільки ліквідатор, приймаючи до свого відання відповідно до частини 2 статті 41 Закону про банкрутство, майно боржника, не набуває права власності на таке майно в розумінні положень статті 316, частини 1 статті 317 ЦК України. До моменту набуття права власності на майно боржника в порядку, передбаченому Законом про банкрутство третіми особами, власником майна залишається боржник - фізична особа. Отже, на ліквідатора частиною 2 статті 41 Закону про банкрутство покладено обов`язок прийняття майна до свого відання, його збереження, виконання повноважень органу управління боржника (юридичної особи), однак, право власності боржника - фізичної особи на майно, навіть якщо воно включається до ліквідаційної маси, до ліквідатора боржника - фізичної особи не переходить.

Оскільки судами не встановлено, щоб фізична особа - ОСОБА_3 передав комусь в управління належне йому на праві власності майно, то організатор торгів в силу законодавчого припису частини 1 статті 58 Закону про банкрутство був зобов`язаний повідомити таку фізичну особу (власника) про продаж його майна з публічних торгів.

Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про порушення організатором аукціону частини 1 статті 58 Закону про банкрутство щодо повідомлення боржника про проведення спірного аукціону.

Доводи касаційної скарги про порушення судами частини 2 статті 58 Закону про банкрутство колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки за змістом даної норми визначено порядок продажу права вимоги, в той час як на оспорюваному аукціоні продавалося нерухоме майно та транспортні засоби.

13. Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи скаржника, викладені в пунктах 8.1.-8.2. описової частини даної постанови, про непогодження скаржника з висновками апеляційного суду про те, що ліквідатором не вчинено належних заходів до стягнення дебіторської заборгованості упродовж тривалого часу здійснення ліквідаційної процедури, розмір якої перевищує усі вимоги кредиторів до боржника та дозволяє без реалізації його майна задоволити грошові вимоги кредиторів за рахунок стягнення грошових коштів з дебітора боржника.

Частиною 2 статті 41 Закону про банкрутство, серед іншого, на ліквідатора покладено обов`язки щодо проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута, аналізу фінансового становища банкрута, пред`явлення до третіх осіб вимог щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.

З матеріалів справи та Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що арбітражний керуючий Лойфер А.Е. був призначений ліквідатором боржника постановою Господарського суду Черкаської області 12.08.2015. Також, з інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що провадження у справі №925/1879/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ТОВ "ЛЕЙС" про стягнення 1 071 310, 52 грн. порушено ухвалою від 30.11.2015 (ухвала оприлюднена в ЄДРСР 03.12.2015). Разом з тим, спірний аукціон проведено 06.06.2018, тобто, майже через три роки після порушення провадження у зазначеній справі про стягнення заборгованості.

Здійснюючи повноваження ліквідатора боржника, за відсутності дій боржника щодо передачі документів відповідно до ухвали суду, Лойфер А. Е . не був позбавлений можливості до початку проведення аукціону з продажу майна боржника ознайомитись із загальнодоступною інформацією в Єдиному державному реєстрі судових рішень про порушені судові провадження та, виконуючи повноваження ліквідатора, ознайомитись з матеріалами справ з метою подальшого аналізу наявних в матеріалах таких справ документів та перспектив стягнення наявної дебіторської заборгованості з метою подальшого покращення фінансового становища боржника та збереження його майна.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що продаж майна боржника, за наявності дебіторської заборгованості третіх осіб перед боржником, є передчасним. А також доводи скаржника у зазначеній частині є такими, що спрямовані на переоцінку доказів та обставин справи касаційним судом, що виходить за межі його повноважень згідно із статтею 300 ГПК України.

14. Також, Верховний Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на порушення строків процедури банкрутства та необхідність розгляду справи і задоволення вимог кредиторів боржника протягом розумного строку, оскільки з матеріалів справи вбачається, що підставою для неодноразового продовження строку процедури ліквідації були клопотання скаржника №02-06/10 від 26.07.2016 (задоволене ухвалою місцевого суду від 24.11.2016), №02-06/18 від 22.05.2017 (задоволене ухвалою місцевого суду від 04.07.2017), №02-02/20 від 07.06.2018 (задоволено частково ухвалою місцевого суду від 07.08.2018).

Отже, саме скаржник є ініціатором продовження процедури ліквідації боржника, тому, за наявності підстав для скасування вчинених ліквідатором дій, посилання на тривалий строк процедури банкрутства та порушення строків розгляду справи судом є необґрунтованим та безпідставним.

15. Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України, юридичні та фізичні особи- підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Доводи скаржника, викладені у пункті 8.3. описової частини даної постанови, щодо порушення судами статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Верховний Суд вважає необґрунтованими, оскільки визнання недійсним спірного правочину з продажу майна боржника не зачіпає майнових прав самого ліквідатора, а набувачі майна зі скаргами на прийняті судами рішення не зверталися. Отже, доводи ліквідатора, який не є представником набувачів майна, як учасників спірного аукціону, про порушення їх майнових прав в розумінні частини 2 статті 4 ГПК України, касаційний суд відхиляє.

Колегія суддів зазначає, що захист прав учасників аукціону в межах процедури банкрутства здійснюється ними за власним волевиявленням та може бути як у спосіб заперечення підстав для віндикації майна, так у спосіб стягнення з осіб (замовника чи організатора аукціону), винних в порушенні правил проведення аукціону, штрафних санкцій чи завданої шкоди їх незаконними діями (статті 56, 111 Закону про банкрутство) на розсуд учасників аукціону. Отже, за відсутності належного підтвердження права представляти третіх осіб в суді, у скаржника (ліквідатора) відсутні правові підстави стверджувати про порушення прав цих осіб.

16. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Аналізуючи мотивацію постановлених судами рішень крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Верховний Суд погоджується з належним виконанням покладеного на суди обов`язку щодо мотивації прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, обґрунтування щодо відхилення доводів скаржника обґрунтовано судами з посиланням на правильне застосування норм матеріального та процесуального права та демонструє справедливий та однаковий підхід до заслуховування доводів сторін у даній справі, також не вбачається порушення норм процесуального права, які б в обов`язковому порядку мали наслідком скасування прийнятих судових рішень.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

17. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 8-8.3. описової частини даної постанови, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає необґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 12-16 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

18. Ліквідатор, приймаючи до свого відання відповідно до частини 2 статті 41 Закону про банкрутство, майно боржника - фізичної особи, не набуває права власності на таке майно в розумінні положень статті 316, частини 1 статті 317 ЦК України. До моменту його продажу в порядку, передбаченому Законом про банкрутство іншим особам, власником майна залишається саме боржник - фізична особа.

Частиною 1 статті 58 Закону про банкрутство передбачено, що організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником.

Отже, законодавцем передбачено обов`язок письмово повідомити власника майна - фізичну особу про проведення аукціону з продажу такого майна.

19. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та залишення без змін постанови апеляційного суду та ухвалу суду першої інстанції.

В. Судові витрати

20. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.07.2019 у справі №925/1242/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.О. Банасько

В.Г. Пєсков