РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.12.2019Справа № 910/15516/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (84501, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, б.1; код 00191129)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ,

вул. Тверська, буд. 5; код 40075815)

про стягнення 72 566,60 грн.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2019 року приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - ПрАТ "ММК ім. Ілліча", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця", відповідач) про стягнення 72 566,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, як перевізником, своїх зобов`язань щодо дотримання строків доставки вантажу за залізничними накладними №№ 50950237, 51246551, 51255263, 51255362, 51346856, 51037935, 51037950, 51136208, 51136166, 51136174, 51010965, 51139921, 51139947, 51139905, 51212058, 51211977, 51136216.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 72 566,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2019 відкрито провадження у справі № 910/15516/19 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, ухвала суду від 08.11.2019, згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 014, отримана позивачем - 15.11.2019, згідно з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 016 відповідач отримав ухвалу суду 13.11.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

26.11.2019 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній зазначив, що згідно з роз`ясненнями, наведеними в інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів" якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). При цьому згідно з положеннями ст. 116 Статуту залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталось внаслідок стихійного лиха або з інших, незалежних від залізниці обставин. Враховуючи викладене, відповідач вважав заявлені позивачем вимоги безпідставними та необґрунтованими, просив у задоволенні позову відмовити.

Крім того, відповідачем була подана заява, в якій сторона просила зменшити розмір штрафних санкцій на 50% на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України.

10.12.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив та заяву відповідача про зменшення розміру штрафу, відповідно до змісту якої позивач зауважує, що штрафні санкції розраховані відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України, залізничні накладні не містять відмітки про причини затримки вантажу, які б давали право на збільшення терміну доставки, відповідач факт прострочення терміну доставки не заперечує; позивач викладені у заяві про зменшення розміру штрафних санкцій доводи вважає необґрунтованими, просить врахувати також майновий стан позивача, який є збитковим, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив, у т.ч. у встановлений ухвалою суду від 08.11.2019 строк, не подав.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

ПАТ "Укрзалізниця" на замовлення ПрАТ "ММК ім. Ілліча" було виконане перевезення вантажу залізничним транспортом від станції Маріуполь-Сортувальний ДОН до станції Миколаїв-Вантажний ОД, що підтверджується залізничними накладними №№ 50950237, 51246551, 51255263, 51255362, 51346856, 51037935, 51037950, 51136208, 51136166, 51136174, 51010965, 51139921, 51139947, 51139905, 51212058, 51211977, 51136216.

З вищевказаних залізничних накладних вбачається, що:

- за накладною № 50950237 вантаж був відправлений 03.08.2019, а прибув на станцію призначення 11.08.2019;

- за накладною № 51010965 вантаж був відправлений 07.08.2019, а прибув на станцію призначення 18.08.2019;

- за накладними №№ 51037935, 51037950 вантаж був відправлений 09.08.2019, а прибув на станцію призначення 18.08.2019;

- за накладними №№ 51136166, 51136174, 51136208 вантаж був відправлений 16.08.2019, а прибув на станцію призначення 26.08.2019;

- за накладною № 51136216 вантаж був відправлений 16.08.2019, а прибув на станцію призначення 28.08.2019;

- за накладними №№ 51139947, 51139905, 51139921 вантаж був відправлений 17.08.2019, а прибув на станцію призначення 28.08.2019;

- за накладними №№51212058, 51211977 вантаж був відправлений 21.08.2019, а прибув на станцію призначення 01.09.2019;

- за накладними №№ 51246551, 51255263, 51255362 вантаж був відправлений 24.08.2019, а прибув на станцію призначення 01.09.2019;

- за накладною № 51346856 вантаж був відправлений 30.08.2019, а прибув на станцію призначення 07.09.2019.

Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаними накладними та перевищено термін доставки, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 72 566,60 грн штрафу.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, господарський суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

В силу приписів ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 ст. 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Таким чином, відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі складених залізничних накладних 50950237, 51246551, 51255263, 51255362, 51346856, 51037935, 51037950, 51136208, 51136166, 51136174, 51010965, 51139921, 51139947, 51139905, 51212058, 51211977, 51136216.

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст. ст. 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п. 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно зі статтею 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Статтею 23 Статуту залізниць передбачено, що дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. Календарний штемпель станції містить: дату, місяць, рік, найменування станції і найменування залізниці, до якої належить станція.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Судом встановлено, що відстань перевезення зазначена у графі 30 залізничних накладних №№ 50950237, 51246551, 51255263, 51255362, 51346856, 51037935, 51037950, 51136208, 51136166, 51136174, 51010965, 51139921, 51139947, 51139905, 51212058, 51211977, 51136216 та складає 624 км. Отже, термін доставки вантажу повинен становити 5 діб, згідно розрахунку: 624 км : 200 км = 3,12 = 4 доби + 1 (1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу) = 5 діб.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи:

- вантаж за накладною № 50950237 був відправлений 03.08.2019, а прибув на станцію призначення 11.08.2019, перевищення терміну доставки вантажу становить 2 доби;

- вантаж за накладною № 51010965 був відправлений 07.08.2019, а прибув на станцію призначення 18.08.2019; перевищення терміну доставки вантажу становить 5 діб;

- вантаж за накладними №№ 51037935, 51037950 був відправлений 09.08.2019, а прибув на станцію призначення 18.08.2019; перевищення терміну доставки вантажу становить 3 доби;

- за накладними №№ 51136166, 51136174, 51136208 вантаж був відправлений 16.08.2019, а прибув на станцію призначення 26.08.2019; перевищення терміну доставки вантажу становить 4 доби;

- вантаж за накладною № 51136216 був відправлений 16.08.2019, а прибув на станцію призначення 28.08.2019, перевищення терміну доставки вантажу становить 6 діб;

- за накладними №№ 51139947, 51139905, 51139921 вантаж був відправлений 17.08.2019, а прибув на станцію призначення 28.08.2019; перевищення терміну доставки вантажу становить 5 діб;

- за накладними №№51212058, 51211977 вантаж був відправлений 21.08.2019, а прибув на станцію призначення 01.09.2019; перевищення терміну доставки вантажу становить 5 діб;

- за накладними №№ 51246551, 51255263, 51255362 вантаж був відправлений 24.08.2019, а прибув на станцію призначення 01.09.2019; перевищення терміну доставки вантажу становить 2 доби;

- за накладною № 51346856 вантаж був відправлений 30.08.2019, а прибув на станцію призначення 07.09.2019 ; перевищення терміну доставки вантажу становить 2 доби.

Таким чином, судом встановлено, що термін доставки вантажу за договорами перевезення - вищевказаними залізничними накладними, відповідачем не дотриманий.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, наведеними в інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів" встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги щодо стягнення штрафу за порушення терміну доставки заявлена позивачем правомірно, розрахунок заявленого розміру штрафу є арифметично вірним, відповідає положенням ст. 116 Статуту залізниць України.

Відповідачем факт прострочення терміну доставку вантажу за вказаними залізничними накладними не заперечується, водночас ним була подана заява про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Враховуючи, що відповідачем в обґрунтування своїх вимог та заперечень не надано суду належних доказів щодо свого майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, та з огляду на дотримання балансу майнових інтересів обох сторін, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю шляхом стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 72 566,60 грн.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь приватного акціонерного товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1, ідентифікаційний код 00191129) штраф у розмірі 72 566,60 грн (сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят шість грн 60 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну грн 00 коп.)

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.12.2019.

Суддя О.Г. Удалова