РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2019Справа № 910/14323/19
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

до акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 17 841,75 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 17 841,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при здійсненні перевезень вантажів були порушені терміни доставки вантажу, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача штраф у загальній сумі 17 841,75 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов. Зобов`язано відповідача в строк до 20.11.2019 року надати суду оригінал залізничної накладної №48421184 (1 та 6 листи).

Вищезазначена ухвала отримана відповідачем 30.10.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №019.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

06.12.2017 року між приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (продавець) та компанією «MERTRADE spol.s r.o.» (покупець) укладено контракт №862/17, відповідно до умов якого приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» зобов`язується поставити компанії «MERTRADE spol.s r.o.» бензол сирий кам`яновугільний марки БС та марки БС-1.

Пунктом 5.6 контракту передбачено, що вантажовідправником є приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», вантажоотримувачем: ДЕЗА, Чехія.

Як зазначено позивачем, 18.02.2019 року, в межах зазначеного контракту №862/17 зі станції Авдіївка на адресу отримувача СВС с.р.о. Вояни 07672, Словацька республіка 7672 для фірми ДЕЗА, а.с., станція призначення: Вояни Словацька республіка ЖСР, пограничні станції переходів: 381104 Ужгород (эксп. ЖСР) 168708 Матьовце (эксп. ЖСР), згідно накладної СМГС №48421184 було відправлено вантаж у вагоні (цистерні) №51255941 УЗ.

03.03.2019 року, відповідно до відмітки в гр..34 накладної «відмітки про слідування пограничної станції» зазначений вагон прибув на станцію Ужгород. Відповідно до відмітки в гр..34 накладної «відмітки про слідування пограничної станції» вагон переданий на станцію Матьовце тільки 03.03.2019р. та прибув на станцію призначення Вояни ЖСР, був переданий отримувачу СВС с.р.о. Вояни 07672, Словацька республіка - 7672 для фірми ДЕЗА, а.с- 04.03.2019 року про що в накладній в графі проставлений календарний штемпель станції Вояни про прибуття.

За змістом ч. ч. 1.2. ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно приписів ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі СМГС), яка є чинною для України відповідно до Закону України «Про правонаступництво в Україні» та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

Так, УМВС являє собою міжнародну угоду про пряме вантажне сполучення між станціями, які відкриті для вантажних операцій у внутрішньому залізничному сполученні країн, яка розроблена і діє в рамках організації співпраці залізниць (ОСЖД), членом якої є і Україна. УМВС є чинною з 01.11.1951 для УРСР, а для України УМВС є чинною з 05.06.1992 та відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" та "Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів", тобто, міжнародні перевезення вантажу здійснюються відповідно до правил міжнародних договорів, які відповідно ст.9 Конституції України та ст.10 Цивільного кодексу України, є частиною національного законодавства України та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, у постанові Кабінету Міністрів України №246 від 03.04.1993р. «Про угоди щодо міжнародного залізничного вантажного та пасажирського сполучення зазначено, що у зв`язку з прийняттям Державної адміністрації залізничного транспорту України до Організації співдружності залізниць та її приєднанням до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Угоди про міжнародне залізничне пасажирське сполучення залізницям, морським пароплавствам, вантажовідправникам і вантажоодержувачам України забезпечити виконання цих угод.

Відповідно до параграфу § 1 статті 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

Параграфом § 1 статті 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу.

Відповідно до параграфу § 3 статті 14 УМВС укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Так, в матеріалах справи наявна накладна СМГС УЗ №4821184 з якої вбачається, що вантаж відправлений 18.02.2019 року зі станції Авдіївка та прибув на станцію призначення Вояни 04.03.2019 року. Відстань перевезення зазначається у графі 38 накладної, та складає УЗ - 1591 км + ЖСР - 10 км = 1 601 км.

Згідно із статтею 24 УМВС:

§ 1. Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

§ 2. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнері - 1 доба на кожні початі 150 км;

- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.

§ 3. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

§ 4. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

§ 5. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

§7. Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомляє одержувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження одержувача. Порядок повідомлення одержувача визначається національним законодавством, чинним в місці видачі вантажу.

Таким чином, оскільки відстань відправки по накладній становить 1601 км., термін доставки вантажу визначається, виходячи з норм 1 доба на кожні розпочаті 200 км., тобто 1601/200= 8,01 = 9 діб та збільшення терміну доставки на операції, пов`язані з відправленням вантажу - 1 доба.

А тому, термін доставки вантажу який було направлено позивачем мав складати 10 діб та датою прибуття мало бути 28.02.2019 року.

При цьому, фактично вантаж було доставлено 04.03.2019 року з перевищенням терміну доставки в 4 доби.

Відповідно до § 1 статті 45 УМВС якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

Так, § 2 статті 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме:

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" згідно накладної №48421184 відправлено вантаж у цистерні №51255941 УЗ, одним відправленням (ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", з однієї станції відправлення (Авдіївка) та на адресу одного одержувача і станцію призначення (СВС с.р.о Вояни 07672, Вояни ЖСР).

Так, на підставі зазначеного припису УМВС, позивачем здійснено розрахунок неустойки за накладною №48421184 у розмірі 30% провізної плати (59 472,50 грн.) в розмірі 17 841,75 грн.

§ 1 статті 47 СМГС передбачено, що позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника.

У § 2 статті 47 СМГС зазначено, що право пред`явлення претензії і позову виникає: про відшкодування за недостачу, пошкодження (псування) вантажу, а також за перевищення терміну доставки - з дня видачі вантажу одержувачу.

§ 3 статті 46 СМГС встановлює, що претензія пред`являється щодо кожної відправки окремо, за винятком:

1) претензії про повернення переборів провізних платежів. Така претензія може пред`являтися за кількома відправками;

2) випадків, коли за кількома відправками складено один комерційний акт. У таких випадках претензія пред`являється на всі види відправок, зазначені в комерційному акті.

Згідно з § 5 статті 46 УМВС заявник зобов`язаний додати до претензії документи, що обґрунтовують претензію, зазначені в Правилах перевезень вантажів. Накладна і комерційний акт прикладаються в оригіналах.

В матеріалах справи наявна претензія позивача №11/08/71 від 16.04.2019 року, з якої вбачається, що він просить відповідача розглянути претензію та відшкодувати за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки в розмірі 18 147,80 грн. (нарахованої в розмірі 30% від провізної плати в розмірі 60 492,70 грн.).

Доказів надання відповіді на претензію позивача матеріали справи не містять.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення неустойки в розмірі 17 841,75 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, ч.9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця (до перейменування - вул. Тверська), буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1; ідентифікаційний код 00191075) неустойку в розмірі 17 841 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок одна) грн. 75 коп. та судовий збір в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий