ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Справа№ 910/12348/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко А.І.

за участю:

секретаря судового засідання: Гузир І.А.,

представників сторін:

позивача: Коваленко Н.В., Лець Ю.В.,

відповідача: Ковригіна В.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер-буд»

на ухвалу Господарського міста Києва від 21.10.2019 (повний текст ухвали складено 25.10.2019)

у справі № 910/12348/17 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер-Буд»

до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ»

про стягнення 30.166.020,48 грн,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/12348/17 призначено оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; на вирішення судовому експерту поставити такі питання:

- яка вартість виконаних робіт з будівництва нових будівель за адресами у м. Києві: вул. Вєтрова, 23, та вул. Вєтрова, 23А?;

- яку вартість становлять роботи з будівництва нових будівель за адресами у м. Києві: вул. Вєтрова, 23, та вул. Вєтрова, 23А, виконані за рахунок інвестиційних коштів товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд", перерахованих останнім за інвестиційним договором від 26.06.2002 №1/н (з урахуванням додаткових угод до нього)?;

- чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах розмір надмірно сплачених товариством з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд" комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" інвестицій у сумі 12 321 670,89 грн.?

Провадження у справі № 910/12348/17 зупинено до закінчення проведення оціночно-будівельної експертизи.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в суду виникла необхідність встановлення дійсної вартості виконаних будівельних робіт, конкретної суми перерахованих позивачем та використаних відповідачем коштів, а також розміру переплачених позивачем коштів, а тому місцевий суд визнав за необхідне призначити у справі оціночно-будівельну експертизу.

Не погодившись із постановленою ухвалою, позивач подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва справі № 910/12348/17 від 21.10.2019.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Тарасенко К.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер-буд» на ухвалу Господарського міста Києва від 21.10.2019 у справі № 910/12348/17, розгляд справи призначено на 18.12.2019.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що в місцевого суду не було визначених ст. 99 ГПК України підстав для призначення у справі оціночно-будівельної експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив, що ухвала місцевого суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і просив залишити вказану ухвалу без змін.

В судовому засіданні 18.12.2019 представники позивача надали усні пояснення у справі, відповіли на запитання суду, просили задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю.

Частинами 1, 4 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" (далі - Підприємство) 12.321.670,89 грн. основного боргу; 15.447.193,84 грн. втрат від інфляції; 2.397.155,75 грн. 3% річних, всього 30.166.020,48 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

26.06.2002 Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської адміністрації (Управління) та Товариством (інвестор) укладено інвестиційний договір №1/н (далі - Інвестиційний договір), предметом якого є інвестиційна діяльність на основі фінансування інвестором замовленого Управлінням будівництва об`єкту, зазначеного в пункті 1.2 Інвестиційного договору; інвестиційна діяльність за Інвестиційним договором проводиться сторонами відповідно до Закону України "Про інвестиційну діяльність";

пунктом 1.2 Інвестиційного договору передбачено, що об`єктом інвестиційної діяльності за Інвестиційним договором є проектування, будівництво та введення в експлуатацію Управлінням нових будівель за адресами у м. Києві: вул. Вєтрова, 23, та вул. Вєтрова, 23А; об`єкт являтиме собою житлові будинки загальною площею орієнтовно 6 500 кв.м. і паркінг на 40 машино-місць; вартість об`єкта - 14.104.500,00 грн. (2.646.496,00 доларів США при курсі НБУ 5,3295 до долара США), в тому числі ПДВ 2.350.750,00 грн.; сторони домовилися, що за умовну одиницю вважається один долар США;

- у зв`язку з передачею Управлінням згідно з наказами від 10.06.2002 № 125 "Про вирішення питань по організації роботи КП "Житлоінвестбуд-УКБ" і від 28.02.2003 № 59 "Про передачу функцій замовника КП "Житлоінвестбуд-УКБ" функцій замовника з будівництва житлових будинків № 23 і № 23-а по вул. Вєтрова в м. Києві Підприємству, останнім, Управлінням і Товариством 18.07.2005 укладено додаткову угоду № 1, якою внесено зміни до Інвестиційного договору;

- у зв`язку з залученням до участі у фінансуванні об`єкта нового інвестора Товариства з обмеженою відповідальністю "БКФ Граніт" (далі - ТОВ "БКФ Граніт"), 18.07.2005 Підприємством, Товариством і ТОВ "БКФ Граніт" укладено додаткову угоду № 2, якою внесено зміни до Інвестиційного договору;

- позивач здійснив загальні інвестиції у сумі 15.621.480,00 грн., за рахунок яких здійснюється фінансування будівництва 3.700,2 кв. м об`єкта інвестування та 13 машино-місць у паркінгу; незважаючи на передбачений розмір інвестицій, Товариством було сплачено за Інвестиційним договором понад такий розмір значну суму; так, загальна сума платежів, які було здійснено позивачем за Інвестиційним договором, склала 27.943.150,89 грн.; відтак, понад передбачений Інвестиційним договором розмір інвестицій Товариством було сплачено 12.321.670,89 грн.;

- у зв`язку із надмірною сплатою коштів за Інвестиційним договором позивач запропонував відповідачу змінити умови Інвестиційного договору шляхом укладення додаткової угоди до нього; Підприємство відмовилося вносити зміни до Інвестиційного договору, у зв`язку з чим Товариство звернулося з позовом до Господарського суду міста Києва; рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2011 у справі № 26/150, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2012 і постановою Вищого господарського суду України від 27.08.2012, відмовлено в задоволенні позовних вимог;

- оскільки рішенням суду від 15.12.2011 у справі № 26/150 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства, то у Підприємства виник обов`язок повернути позивачу надмірно сплачені кошти за Інвестиційним договором;

- оскільки відповідачем прострочено повернення позивачу надмірно сплачених коштів, то Товариством нараховано Підприємству 15.447.193,84 грн. втрат від інфляції та 2.397.155,75 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 ( Пукшин Л.Г. ), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2019 (головуючий суддя Мальченко А.О., судді Дикунська С.Я. і Жук Г.А.), позов задоволено повністю; стягнуто з Підприємства на користь Товариства 12.321.670,89 грн. заборгованості за Інвестиційним договором, 15.447.193,84 грн. втрат від інфляції, 2.397.155,75 грн. 3% річних та 240.000,00 грн. судового збору.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.05.2019 (головуючий суддя Пільков К. М., судді Дроботова Т.Б. і Чумак Ю. Я.) постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 скасовано, а справу №910/12348/17 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами для скасування рішення місцевого і постанови апеляційного господарських судів стало те, що:

- суди першої і апеляційної інстанцій дійшли висновку про наявність у позивача права вимагати виконання зобов`язання, яке виникло на підставі Інвестиційного договору, у зв`язку з надмірною сплатою ним грошових коштів, а у Підприємства відповідно обов`язку вказані кошти повернути Товариству;

- суди залишили поза увагою доводи учасників справи, які стосувались існування між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2 договору від 24.03.2014 про відступлення права вимоги за Інвестиційним договором (далі - Договір від 24.03.2014);

- суди також не надали оцінки доводам учасників справи стосовно визнання недійсним вказаного договору відступлення права вимоги у судовому порядку, а також не перевірили та не надали належної оцінки доказам, наданим учасниками справи на підтвердження зазначених обставин.

Відповідно до автоматизованого розподілу справу №910/12348/17 було передано на розгляд судді Алєєвій І.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.06.2019 суддею Алєєвою І.В. прийнято справу №910/12348/17 до свого провадження у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12.08.2019.

Під час нового розгляду справи відповідач 09.07.2019 подав до місцевого суду клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи, проведення якої відповідач просить доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; на вирішення експертизи відповідачі просить поставити такі питання:

" 1) Яку суму Товариство з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд" перерахувало Комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд -УКБ" за Інвестиційним договором від 26.06.2002 № 1/Н з додатковими угодами до нього?

2) Чи виконанні Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" роботи на суму перераховану Товариством з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд" за Інвестиційним договором від 26.06.2002 № 1/Н з додатковими угодами до нього?

3) Чи існує станом на сьогодні будь-яка заборгованість у Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд- УКБ" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд" за Інвестиційним договором від 26.06.2002 № 1/Н з додатковими угодами до нього та якими документами це підтверджується?

4) Чи всі кошти перераховані Товариством з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд" на виконання умов договору від 26.06.2002 № 1/Н, або частина цих коштів була сплачена надмірно чи помилково? Якщо так, то в якому розмірі?".

Як зазначено в оскаржуваній ухвалі місцевого суду, дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання відповідача про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи, враховуючи предмет спору, у зв`язку з необхідністю встановлення дійсної вартості виконаних будівельних робіт, конкретної суми використаних відповідачем, перерахованих позивачем коштів, а також розміру переплачених Товариством коштів, суд визнав за необхідне призначити у справі оціночно-будівельну експертизу.

На вирішення судовому експерту місцевий суд поставив такі питання:

- яка вартість виконаних робіт з будівництва нових будівель за адресами у м. Києві: вул. Вєтрова, 23, та вул. Вєтрова, 23А?;

- яку вартість становлять роботи з будівництва нових будівель за адресами у м. Києві: вул. Вєтрова, 23, та вул. Вєтрова, 23А, виконані за рахунок інвестиційних коштів товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд", перерахованих останнім за інвестиційним договором від 26.06.2002 №1/н (з урахуванням додаткових угод до нього)?;

- чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах розмір надмірно сплачених товариством з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд" комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" інвестицій у сумі 12 321 670,89 грн.?

Колегія суддів відзначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях, питання її призначення має вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення, а для вирішення питання про призначення експертизи та зупинення провадження у справі, суд зобов`язаний навести мотиви необхідності вчинення такої процесуальної дії з викладанням обставин, які входять до предмету доказування у справі та не можуть бути встановлені судом, оскільки потребують спеціальних знань.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006 (заява № 61679/00) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. При цьому, судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими. їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи, але питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Всупереч, наведеним положенням законодавства оскаржувана ухвала місцевого суду не містить належних обґрунтувань необхідності призначеної експертизи. Місцевим судом не наведено фактичних обставин справи, які не можуть бути встановлені на підставі наявних у справі доказів, та для встановлення яких необхідними є спеціальні знання.

Так, предметом позову у даній справі є вимога ТОВ «Сівер-Буд» про повернення надмірно сплачених коштів (переплати) понад вартість Об`єкта будівництва, яка визначена інвестиційним договором від 26.06.02 № 1/Н, укладеним між ТОВ «Сівер-Буд» та КП «Житлоінвест-УКБ».

Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір - це домовленість щодо встановлення, зміни або припинення зобов`язання як правовідношення. Предметом договору є зобов`язання, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії.

Статтею 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» встановлено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір, а укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності.

Предметом договору інвестування є зобов`язання однієї сторони - інвестора внести грошові кошти, а другої - за рахунок внесених інвестицій передати конкретну кількість квартир.

Предметом договірного зобов`язання за цим договором є вчинення конкретних дій сторін зі сплати грошових коштів та передавання створеного майна. Матеріальними об`єктами договірних зобов`язань є наприкінці майно і гроші, що їх сторони мають передати одна одній, саме вони є предметом виконання за договорами, з урахуванням інтересу кожної із сторін та відповідної мети цих договорів.

Умова про предмет є однією із найважливіших серед істотних умов договору, тому сторони в обов`язковому порядку повинні узгодити ті об`єкти, стосовно яких встановлюються, змінюються та припиняються їх цивільні права і обов`язки.

Згідно п. 1.1 Інвестиційного договору від 26.06.2002 № 1/Н, в редакції додаткової угоди 2 (надалі - Договір), предметом інвестиційного договору є «інвестиційна діяльність на основі фінансування... будівництва Об`єкта». Пунктом 1.2 Договору визначено, що Об`єктом інвестиційної діяльності є нерухомість, яка включає житлові та нежитлові площі, перелік яких визначено Договором.

Вартість інвестування - це істотна умова договору, яка безпосередньо впливає на розмір ціни договору та узгоджується сторонами під час підписання договору.

Пунктом 1.2.1 Договору визначено вартість Об`єкта будівництва станом на дату укладення додаткової угоди № 2. Відповідно до п. 2.1.1. Договору загальна сума інвестицій ТОВ «Сівер-Буд» узгоджена сторонами в розмірі 15.621.480,00 грн.

Згідно з пунктом 1.2.2 Договору вартість будівництва Об`єкта може бути змінена внаслідок внесення змін до проектно-кошторисної документації, що викликає зміну обсягів, складу робіт та вартісних показників, у разі змін законодавства України, постанов державних органів, обкладень податками, будівельних норм та правил та інших нормативних документів, у разі значного підвищення цін більше ніж 10 %. Пунктом 8.3 Договору визначено, що зміни та доповнення до договору будуть дійсними, якщо вони складені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін.

Шляхом укладення Додаткової угоди № 2 сторони узгодили вартість Об`єкта у розмірі 15.447.193,84 грн.

Як вбачається з положень Договір, він не ставить в залежність суму інвестиції ТОВ «Сівер-Буд» (ціну Договору) від фактичної вартості будівельних робіт.

Вартість робіт визначається в Договорі підряду між замовником будівництва та будівельно-монтажною організацією (підрядником).

Інвестиційний договір за своєю правовою природою не є різновидом договору підряду, за яким витрати підрядника (будівельно-монтажної організації) мають безпосереднє значення для визначення кінцевої ціни договору. Натомість інвестиційний договір являє собою згоду сторін щодо об`єму інвестування та подальшу передачу інвестору створеного майна, вартість створення якого не впливає на визначення обов`язків сторін договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що перше питання, поставлене місцевим судом перед експертом, виходить за межі розгляду справи та не є предметом доказування, а висновки експерта з такого питання не можуть вплинути на вирішення спору по суті, оскільки Договір укладений щодо конкретної площі збудованого Об`єкта, а сума інвестицій за Договором не залежить від фактичної вартості робіт з будівництва нових будівель за адресами у м. Києві: вул. Вєтрова, 23, та вул. Вєтрова, 23А.

Вирішення другого питання щодо вартості будівельних робіт, виконаних за рахунок інвестиційних коштів, поставлене місцевим судом перед експертом, не може вплинути на вирішення судом питання щодо розміру інвестицій, оскільки такий розмір прямо визначений умовами Договору.

На думку колегії суддів, третє питання, поставлене місцевим судом перед експертом, також не потребує використання спеціальних знань та навичок, якими володіють експерти, адже проведення арифметичних дій щодо підрахунку здійснених позивачем оплат за договором та визначення суми переплати не потребує спеціальних знань та може бути здійснено судом самостійно в процесі оцінки доказів у справі та вирішення спору по суті.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що місцевий суд призначив у справі експертизу без належних підстав, в т.ч. з урахуванням того, що відповідач просив провести інший вид експертизи.

Крім того, колегія суддів відзначає, що пунктом 5.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5), передбачено, що основними завданнями оціночно-будівельної експертизи є: визначення різних видів вартості поліпшень земельних ділянок (будівель та їх частин, споруд, передавальних пристроїв тощо); визначення відповідності виконаної оцінки нерухомого майна (поліпшень земельної ділянки) вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що 15.05.2018 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції КП "Житлоінвестбуд-УКБ" було заявлено клопотання про призначення по справі судово-бухгалтерської експертизи, яке було відхилено судом як необгрунтоване та безпідставне з огляду на те, що вирішення питань, викладених в ньому, не потребує спеціальних знань.

Представник відповідача в ході розгляду справи у Верховному Суді також наголошував на тому, що однією з підстав для скасування судових рішень у даній справі є відмова в задоволенні клопотання про проведення судово-бухгалтерської експертизи.

Однак Верховний Суд в своїй постанові від 13.05.2019 № 910/12348/17 не визнав такі твердження обґрунтованими.

Окремо колегія суддів відзначає, що з урахуванням положень ст. 100 ГПК України ухвала про призначення експертизи має оформлюватися окремим документом.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Як вбачається з протоколу судового засіданні від 21.10.2019, представник позивача о 12 год 42 хв 18 сек надав пояснення у справі, а вже о 12 год 42 хв 31 сек, тобто через 13 секунд, суд оголосив про призначення у справі експертизи, що вказує на те, що в суду не було фізичної можливості вийти до нарадчої кімнати та повернутись з неї.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає обґрунтованим довід апелянта про те, що оскаржувана ухвала була поставлена судом без виходу до нарадчої кімнати.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 280 ГПК України).

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного ухвала місцевого суду про призначення експертизи та зупинення провадження у справі підлягає скасуванню, а справа - передачі на розгляд до місцевого суду.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу місцевим судом відповідно до ст. 129 ГПК України за результатами подальшого розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер-буд» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/12348/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі №910/12348/17 скасувати.

3. Справу № 910/12348/17 передати на розгляд Господарського суду міста Києва.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/12348/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.12.2019.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді К.В. Тарасенко

А.І. Тищенко