УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

м. Київ

18.12.2019Справа № 910/14859/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., за участю секретаря судового засідання Бігми Я.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85; ідентифікаційний код: 19480600)

до 1. Державного підприємства «Енергоринок» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюра, буд. 27; ідентифікаційний код: 21515381) та

2. Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Комерційна, буд. 8; ідентифікаційний код: 00169845)

третя особня, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177А)

про зобов`язання вчинити дії

Представники сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача 1: Гаркуша В.В.;

від відповідача 2: Іваненко І.П.;

від третьої особи: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

23.10.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» з вимогами до Державного підприємства «Енергоринок» та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2019 відкрито провадження у справі №910/14859/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 27.11.2019; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

13.11.2019 відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, яки суд долучив до матеріалів справи.

26.11.2019 відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, який суд долучив до матеріалів справи.

27.11.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 1.

У підготовчому засіданні 27.11.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу».

У підготовчому засіданні 27.11.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 18.12.2019.

05.12.2019 позивачем подано відповідь на відзив відповідача 2.

06.12.2019 відповідачем 1 подані заперечення на відповідь на відзив позивача.

Представник позивача у підготовче засідання 18.12.2019 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, 12.12.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 18.12.2019, за відсутності представника позивача.

У підготовче засідання 18.12.2019 з`явились представники відповідачів, надали усні пояснення.

Представник третьої особи у підготовче засідання 18.12.2019 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

У п. 2 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи у підготовчому засіданні 18.12.2019, суд дійшов висновку закрити провадження у справі №910/14859/19 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства) з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України зазначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Позовні вимоги у даній справі обгрунтовані позивачем наступними обставинами.

Судом встановлено, що Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» виконує функції постачальника «останньої надії» на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р «Про визначення державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» постачальником «останньої надії».

Відповідно до положень пунктів 5.4.2. розділу V Правил роздрібного ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила) постачальник «останньої надії» зобов`язаний здійснювати постачання електричної енергії споживачам у випадках, визначених статтею 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», до обрання Споживачами електропостачальника, але не більше безперервного строку у 90 днів поспіль на умовах публічного договору приєднання, розробленого на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Відповідно до ч. 8 ст. 15 Закону України «Про електроенергетику», оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору (ДЧОРЕ).

Згідно абз. 5 ч. 12 ст. 15 Закону України «Про електроенергетику» всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб`єктом господарської діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до ДЧОРЕ.

Судом встановлено, що з метою виконання позивачем своїх функцій як постачальника «останньої надії» 27.12.2018 між позивачем та Державним підприємством «Енергоринок» (ДПЕ, відповідач 1) укладено Договір №16168/01/44/3-80, відповідно до умов якого ДПЕ зобов`язується продавати, а електропостачальник зобов`язується купувати електричну енергію з метою виконання своєї функції постачальника «останньої надії» відповідно до умов договору.

Пунктом 2.4 Договору №16168/01/44/3-80 від 27.12.2018 визначено, що ДПЕ продає електричну енергію Електропостачальнику в точках комерційного обліку електричної енергії споживачів, що визначені в Договорі споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії, за умови виконання Електропостачальником таких вимог: Укладення Електропостачальником договорів з відповідним оператором системи розподілу/передачі, на території здійснення ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі Електропостачальника (далі - Огіератор) про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії.

Згідно з п. 3.1. Договору №16168/01/44/3-80 від 27.12.2018 обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається згідно з ІПР на підставі погодинних даних, розрахованих відповідно до Порядку. Щоденні погодинні обсяги купівлі Електропостачальником надаються Оператором до ДПЕ до 10:00 кожної доби, наступної за розрахунковою.

Відповідно до п. 3.4. Договору №16168/01/44/3-80 від 27.12.2018 по закінченню розрахункового місяця Електропостачальник зобов`язаний до 17:00 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, надати до ДПЕ Акт прийому - передачі електричної енергії з Оптового ринку електричної енергії України в електронному вигляді з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) Електропостачальника та накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) Оператора шляхом його завантаження на офіційний веб-сайт ДПЕ у вигляді електронного файлу.

Також, Електропостачальник забезпечує надання до ДПЕ оригіналу Акта прийому-передачі до кінця місяця, наступного за розрахунковим, погодженого відповідним Оператором, в паперовому вигляді у трьох примірниках.

Акт прийому-передачі формується та надається Електропостачальником до ДПЕ окремо по кожному Оператору. Форма Акту прийому - передачі наведена у Додатку № 2 до Договору.

Згідно з п.3.9 Договору №16168/01/44/3-80 від 27.12.2018 документом, який підтверджує факт переходу права власності на електричну енергію від ДПЕ до Електропостачальника, є підписаний з боку ДПЕ та Електропостачальника та скріплений печатками (за наявності) Акт купівлі-продажу.

Відповідно до п.7.1 ДЧОРЕ (Договір між членами Оптового ринку електричної енергії України) ДП «Енергоринок» виконує функцію розпорядника системи розрахунків (РСР).

Згідно з п.7.2 ДЧОРЕ розпорядник системи розрахунків (РСР) має такі загальні обов`язки, зобов`язання та відповідає за: дотримання Правил ринку та Інструкції про порядок здійснення розрахунків (7.2.1); підготовка балансів та звітів відповідно до Інструкції про порядок нарахування та обліку витрат (7.2.3); ведення обліку та зберігання інформації, що може стати в нагоді Аудитору ринку або Раді (7.2.6).

Розпорядник системи розрахунків повинен забезпечити, щоб система забезпечення функціонування ринку відповідала правилам ринку (як частина зобов`язань ДПЕ). Розпорядник системи розрахунків зобов`язаний негайно сповіщати раду та НКРЕ про виявлені недоліки або помилки (п.7.3 ДЧОРЕ).

Відповідно до п. 10.2 ДЧОРЕ за кожну систему комерційного обліку несе відповідальність Оператор системи комерційного обліку, який виконує Інструкцію про порядок комерційного обліку. Підприємство, що веде комерційний облік, несе відповідальність за якість інформації з обліку. При цьому Розпорядник системи розрахунків має такі ж самі повноваження, що надають йому право доступу до такої інформації згідно з умовами цього Договору, і може розповсюджувати таку інформацію тільки в обсязі, встановленому Правилами ринку. Розпорядник системи розрахунків не несе відповідальності за неточність вимірювань.

Згідно з п.6.2.1 Правил ОРЕ головний оператор Системи комерційного обліку Оптового ринку повинен зібрати дані вимірювань, перевірити їх достовірність, узагальнити дані вимірювань для Виробників, Постачальників, Операторів зовнішніх перетоків та Оператора магістральних та міждержавних електромереж.

З метою перевірки достовірності одержаних даних Головний оператор Системи комерційного обліку Оптового ринку має право перевірки вимірювального обладнання та систем обліку, що використовується Сторонами Договору при зборі даних вимірювань для обліку електричної енергії, що купується та продається на Оптовому ринку (п.6.3.2 Правил ОРЕ).

Інструкцією про порядок комерційного обліку електричної енергії (додаток 1 до Договору між членами ОРЕ)(далі- ІКО) визначено, що система комерційного обліку - сукупність вимірювальних комплексів, які об`єднуються відповідним обладнанням збору, передачі та обробки даних локального, регіонального рівня для визначення точного обсягу виробленої, відпущеної, переданої, поставленої та спожитої електричної енергії з метою забезпечення розрахунків в Оптовому ринку електричної енергії.

Відповідно до п.1.1 ІКО головний оператор Системи комерційного обліку Енергоринку (Головний оператор) - сторона, яка відповідає за функціонування Системи комерційного обліку Енергоринку, веде Реєстр Систем комерційного обліку та контролює порядок збору, обробки та видачі даних Системи комерційного обліку Енергоринку відповідно до Положення про Головного оператора комерційного обліку.

Реєстр системи комерційного обліку ведеться департаментом адміністрування комерційного обліку електроенергії (ДАКОЕ) ДП Енергоринок» у відповідності до Положення про департамент, а також на підставі наданих суб`єктами ОРЕ копій актів вводу АСКОЕ в промислову експлуатацію.

Порядок дій ДП «Енергоринок» щодо збору, перевірки та формування даних комерційного обліку електричної енергії Операторами системи комерційного обліку, на час виникнення спірних правовідносин, регламентується Тимчасовим порядком підготовки та передачі даних АСКОЕ суб`єктами ОРЕ для використання в розрахунках обсягів купівлі - продажу електричної енергії, погоджених Постановою НКРЕ від 12 січня 2012 року № 10 та Порядком перевірки даних, отриманих від автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії суб`єктів ОРЕ, погодженим постановами НКРЕ від 16 червня 2011 року № 1042 та від 17 листопада 2011 року № 2195, із змінами, погодженими НКРЕ від 19 червня 2012 року № 854.

Основною метою використання Систем обліку електроенергії є отримання достовірної інформації про обсяг виробництва, відпуску, передачі, постачання та споживання електроенергії та потужності в Енергоринку (п.2.1 ІКО).

Згідно з п.2.4 ІКО кожний член Енергоринку повинен узгодити з Головним оператором і суміжними сторонами схеми та перелік точок комерційного обліку.

Загальна кількість відпущеної та отриманої електричної енергії за місяць між суміжними за територіальною ознакою сторонами Договору підтверджується двосторонніми актами та надаються зазначеним підприємствам в термін відповідно до вимог Інструкції про порядок здійснення розрахунків в Оптовому ринку електричної енергії» (ц.2.14 ІКО)

Пунктом 9.4 ІКО передбачено, що відповідальність за вчасне зняття показань розрахункових лічильників та їх достовірність та надання інформації зацікавленим сторонам несе власник об`єкта.

Крім цього, відповідно до п.1.2 ІПР розрахунки - процес обробки Розпорядником системи розрахунків за допомогою відповідного програмного забезпечення даних, одержаних Розпорядником системи розрахунків відповідно до ІПР та Правил ринку; програмне забезпечення розрахунків платежів - програмний комплекс, який використовується Розпорядником системи розрахунків для розрахунків балансу електричної енергії та платежів у відповідності до Правил ринку; головний оператор комерційного обліку електроенергії (Г оловний оператор) - сторона, яка відповідає за функціонування системи комерційного обліку на Оптовому ринку, веде реєстр систем комерційного обліку та контролює порядок збору, обробки та видачі даних системи комерційного обліку Оптового ринку відповідно до положення про Головного оператора комерційного обліку.

Отже, суб`єкти ОРЕ здійснюють передачу даних комерційного обліку до ДП «Енергоринок».

Судом встановлено, що 11 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року №2019- VIII (далі Закон №2019-VIII).

Відповідно до абз. 1 п. 13 Перехідних Положень Закону №2019-VIII, під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу (далі - ОСР) від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

Згідно абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. з дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії ОСР надає послуги комерційного обліку споживачам. Окрім цього, п. 10 вказаною Постановою встановлено, що до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР.

Згідно з абз. 16 п. 13 розділу XVII Закону №2019-VIII та Постанови НКРЕКП від 07.12.2018 №1666 Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії.

Як зазначив позивач у позовній заяві, крім функцій оператора системи розподілу, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» також виконує функції постачальника послуг комерційного обліку (в силу абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р.) та адміністратора комерційного обліку (в силу п. 10 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р.).

За твердженням позивача, вказані обставини свідчать про те, що Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» (відповідач 2) адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від Споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита Споживачем та надає цю інформацію Постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії Споживачу в розрахунковому місяці. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, та виставляє Споживачу рахунки на оплату. Отже, саме ОСР відповідає за верифікацію даних та розподілення точок обліку.

Відповідно до п. 10. Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р. ОСР під час укладення із споживачами договорів про надання послуг з розподілу електричної енергії (оформлення заяв-приєднання та паспортів точок розподілу) присвоює всім точкам розподілу електричної енергії за об`єктами існуючих споживачів ЕІС-коди за точками комерційного обліку відповідно до порядку, передбаченого Кодексом комерційного обліку, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року N 311, та інших нормативно-правових актів НКРЕКП, а також актів адміністратора комерційного обліку.

Постановою НКРЕКП N 2118 від 28 грудня 2018 року затверджено Тимчасовий порядок визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу (ОСР) на перехідний період (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1.7. цього Порядку обсяг купівлі-продажу електричної енергії електропостачальником на межі балансової належності електричних мереж споживача визначається виходячи з обсягу сальдованого споживання електричної енергії таким споживачем.

Згідно із п. 1.5. цього Порядку остаточний розрахунок обсягів купованої електропостачальниками протягом розрахункового місяця електричної енергії здійснюється ОСР/НЕК по завершенню розрахункового місяця на підставі фактичних звітних даних комерційного обліку.

Відповідальність за достовірність формування та розрахунку даних, визначених згідно з цим Порядком, покладається на ОСР/НЕК відповідно (п. 1.8. Порядку).

Електропостачальники мають право здійснювати постійний контроль за правильністю формування розрахункових даних щодо їх споживачів. ОСР/НЕК зобов`язані надавати електропостачальнику розрахункові погодинні дані щодо його споживачів. Ці дані мають відповідати даним, що надаються ОСР/НЕК до ДПЕ (ДП «Енергоринок» (п. 1.10. Порядку).

За пп.6.1, 6.8 п.6 розділу XII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затв. постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018р., обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться ППКО та/або ОМ, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильників мають фіксуватись з вказанням фактичної дати та, за необхідності, часу зчитування. Одразу після отримання фактичних показів з лічильників споживача ППКО має їх перевірити та передати АКО для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з положеннями пункту 6.8. Порядку ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» було віднесено КП «КОМПАНІЯ «ВОДА ДОНБАСУ» до категорії споживачів постачання електричної енергії яким здійснював постачальник «останньої надії» з 07.05.2019 року, про що листом № 309 - ис від 06.05.2019 р. повідомлено ДПЗД «Укрінтеренерго».

Позивач зазначив, що 07.05.2019 р. до ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» у електронному вигляді був наданий реєстр з ЕІС- кодами точок комерційного обліку споживача та очікуваним обсягами електричної енергії з 07.05.2019 р. по 31.05.2019 р. Із переліку споживачів постачальника «останньої надії», які знаходяться на території ліцензованої діяльності ОСР ПРАТ «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ», таким споживачем є лише КП «КОМПАНІЯ «ВОДА ДОНБАСУ».

Відповідно до роз`яснень НКРЕКП наданих листом від 13.02.2019 № 1587/20.3/7-19 (додається), постачальник «останньої надії» має право ініціювати припинення електроживлення споживачу у разі наявності у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію за підсумками розрахункового або планового періоду відповідно до умов договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (комерційної пропозиції) шляхом попередження споживача про припинення електропостачання у порядку, визначеному ПРРЕЕ, та направлення оператору системи відповідного звернення щодо припинення електроживлення споживачу.

У разі нездійснення оператором системи припинення електроживлення споживачу з обґрунтованим зверненням постачальника «останньої надії» протягом 10 робочих днів з дати отримання відповідного звернення (крім випадків припинення електроживлення захищеним споживачам), купівля-продаж електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» зупиняється та збитки внаслідок споживання електричної енергії споживачем покладаються на оператора системи.

Положеннями підпункту 2 пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ визначено, що припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема, заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.

При цьому, відповідно до положень пункту 11.5.12 глави 11.5 розділу XI Кодексу систем розподілу, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310 (далі- КСР), електропостачальник має право звернутися до ОСР щодо припинення електроживлення Користувача (споживача електричної енергії), з яким електропостачальником укладено договір про постачання електричної енергії. У зверненні електропостачальник повинен, зокрема, зазначити дані, що ідентифікують відповідного споживача електричної енергії (ЕІС-код), та причину (підставу) припинення електроживлення такого споживача електричної енергії.

ОСР не має права вимагати від електропостачальника обґрунтування причини (підстави) припинення електроживлення, якщо вона відповідає випадкам, визначеним Правилами роздрібного ринку. У випадках, не передбачених Правилами роздрібного ринку, ОСР має право відхилити звернення електропостачальника, про що повідомляє електропостачальника протягом 2 робочих днів з дати отримання звернення.

ОСР повинен припинити електроживлення споживача електричної енергії протягом 10 робочих днів з дати отримання звернення від електропостачальника.

На виконання Вимоги ДПЗД «Укрінтеренерго» № 44/11 - 3018 від 07.05.2019 р. на обмеження (відключення) об`єктів (точки комерційного обліку), у зв`язку з заборгованістю перед Постачальником з оплати за спожиту електричну енергію, споживача КП «КОМПАНІЯ «ВОДА ДОНБАСУ» ПРАТ "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" 23.05.2019 р. часткове було виконано відключення від підстанцій ПРАТ "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ", про що повідомлено листом від 03.06.2019 р. № 416 -вих.

Як зазначив позивач, згідно з положеннями пункту 6.8. Тимчасового порядку ПРАТ "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" надало ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» «Звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» за травень 2019 р. із загальним обсягом споживання 25 019 058 кВт/год., по яких з 23.05.2019 р. по 08.07.2019 р. діяла вимога ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» № 44/11-3018 на обмеження (відключення) об`єкта (точки комерційного обліку) споживача з датою відключення 23.05.2019 р.

Листами від 07.06.2019 № 44/10-3443 та від 10.06.2019 № 44/10-3467 ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» проінформувало ПРАТ "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" про свою незгоду та просило надати виправлений звіт.

Відповідач 2 листом від 11.06.2019 № 454-ис повідомив позивача про вірність зазначених даних у Звіті щодо фактичного корисного відпуску електричної енергії за травень 2019 р.

Крім того, ПРАТ "ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" надало фактичний звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» - ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» за червень 2019 р. з включенням Виробничого управління КП «КОМПАНІЯ «ВОДА ДОНБАСУ» з обсягом споживання 38173309 кВт/год по 1 кл та 1106342 кВт/год по 2 кл. з 01.06.2019 р. по 30.06.2019 р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 570 внесені зміни до деяких актів КМУ, зокрема Порядку забезпечення постачання електричної енергії захищеним споживачам, затвердженому постановою КМУ від 27.12.2018 № 1209 «Деякі питання постачання електричної енергії захищеним споживачам та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України.

Зазначені зміни стосується заборони відключення електропостачання об`єктів КП «КОМПАНІЯ «ВОДА ДОНБАСУ» (постанова набрала чинності з 09.07.2019 р.).

ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» листом від 09.07.2019 р. № 44/11-3940/пон поновило електропостачання всіх об`єктів (точок комерційного обліку) КП «КОМПАНІЯ «ВОДА ДОНБАСУ».

Проте, з 01.07.2019 р. по 08.07.2019 р. ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» постачання електричної енергії не здійснювало КП «КОМПАНІЯ «ВОДА ДОНБАСУ», що стало причиною розбіжностей при оформленні акту прийому-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії за липень 2019 р.

Тобто, оператор системи ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ» відносить до обсягів постачальника «останньої надії» з 23.05.2019 р. (дата відключення) по 09.07.2019 р. обсяги споживання КП «КОМПАНІЯ «ВОДА ДОНБАСУ».

Згідно з протокольним рішенням Ради ОРЕ від 11.06.2019 № 14 ДП «Енергоринок» здійснило розрахунок звітного балансу купівлі-продажу електричної енергії за травень 2019 р. згідно з ДЧОРЕ на підставі довідок, форма яких є додатком № 8 до договору купівлі-продажу електричної енергії між ДП «Енергоринок» та операторами системи розподілу, які надані ОСР.

Травень 2019 р.:

За даними ДП «Енергоринок»:

- обсяг електричної енергії - 50446514 кВт/год;

- загальна вартість електричної енергії - 97491163,52 грн. (з ПДВ).

За даними ДПЗД «Укрінтеренерго»:

- обсяг електричної енергії - 32152272 кВт/год;

- загальна вартість електричної енергії -62136353,11 грн. (з ПДВ).

Червень 2019 року:

За даними ДП «Енергоринок»:

- обсяг електричної енергії - 65686948 кВт/год;

- загальна вартість електричної енергії - 126420660,66 грн. (з ПДВ).

За даними ДПЗД «Укрінтеренерго»:

- обсяг електричної енергії - 24590968 кВт/год;

- загальна вартість електричної енергії - 47327612,50 грн. (з ПДВ).

Крім того, як зазначив позивач, розбіжності також будуть в акті прийому-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії між:

Травень 2019 року:

За даними ПРАТ «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ":

- послуги з розподілу 1 класу (тариф - 0,02618 грн/кВт*год) - 24284581 кВт*год, вартість 762924,40 грн з ПДВ.

- послуги з розподілу 2 класу (тариф - 0,39791 грн/кВт*год) - 734 477 кВт/год, вартість 350706,89 грн з ПДВ.

За скоригованими даними ДПЗД «Укрінтеренерго»:

- послуги з розподілу 1 класу (тариф - 0,02618 грн/кВт*год) - 16513517 кВт/год, вартість 518788,66 грн з ПДВ.

- послуги з розподілу 2 класу (тариф - 0,39791 грн/кВт*год) - 499444 кВт/год, вартість 238 480,51 грн з ПДВ.

Червень 2019 року;

За даними ПРАТ «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ»:

- послуги з розподілу 1 класу (тариф - 0,02618 грн/кВт*год) - 38173309 кВт/год, вартість 1199252,68 грн з ПДВ.

- послуги з розподілу 2 класу (тариф - 0,39791 грн/кВт*год) - 1106342 кВт/год, вартість 528269,46 грн з ПДВ.

За скоригованими даними ДПЗД «Укрінтеренерго»:

- послуги з розподілу 1 класу (тариф - 0,02618 грн/кВт*год) - 0 кВт/год, вартість 0,00 грн з ПДВ.

- послуги з розподілу 2 класу (тариф - 0,39791 грн/кВт*год) - 0 кВт/год, вартість 0,00 грн з ПДВ.

Таким чином, як зазначив позивач, в Акті купівлі-продажу електричної енергії за травень 2019 р. та червень 2019 р. між позивачем та відповідачем 1 є розбіжності в обсягах та вартості електричної енергії з урахуванням розбіжностей в актах прийому-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії ОСР, зокрема розбіжності в обсягах між позивачем та відповідачем 2.

Позивач зазначив, що у зв`язку з некоректним наданням відповідачем 2 довідки щодо складових фізичного балансу електричної енергії оператора системи розподілу за розрахунковий місяць травень 2019р. та червень 2019 р., слід вважати електричну енергію, зазначену відповідачем 2 як обсяг купівлі електричної енергії постачальником (позивачем) за період з 07.05.2019 по 30.05.2019 в об`ємі 17012961 кВт/год та за період з 01.06.2019 р. по 30.06.2019 в об`ємі 39279651 кВт/год., як таку, якому ДПЕ не здійснювало продаж електричної енергії.

На думку позивача, дії ДП «Енергоринок» щодо віднесення до загального обсягу ДПЗД «Укрінтеренерго» купованої в ДП «Енергоринок» електричної енергії та дії ПРАТ «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ» щодо включення даних про обсяги споживання споживача КП «КОМПАНІЯ «ВОДА ДОНБАСУ» за ДПЗД «Укрінтеренерго» за період з 07.05.2019 по 31.05.2019 включно в об`ємі 17012961 кВт/год та за період з 01.06.2019 р. по 30.06.2019 р. в об`ємі 39279651 кВт/год. є неправомірними.

Враховуючи викладені обставини, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд:

1) зобов`язати відповідача 2 вчинити дії шляхом виключення із облікових даних обсяги поставленої КП «Компанія «Вода Донбасу» за точками комерційного обліку електропостачальника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» як постачальника «останньої надії» а саме: в період з 07.05.2019 по 31.05.2019 - 17012961 кВт*год електричної енергії, в період з 01.06.2019 по 30.06.2019 - 39279651 кВт год електричної енергії;

2) зобов`язати відповідача 1 вчинити дії шляхом зменшення обсягу прийнятої електричної енергії Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» з оптового ринку від відповідача 1 за травень 2019 року в об`ємі 17012961 кВт*год та за червень 2019 року в об`ємі 39279651 кВт*год з урахуванням скоригованих відповідачем 2 даних на підставі довідки, форма яких є додатком №8 до договору купівлі-продажу електричної енергії між ДП «Енергоринок» та операторами системи розподілу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом відкриття провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Як зазначалося вище, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд: 1) зобов`язати відповідача 2 вчинити дії шляхом виключення із облікових даних обсяги поставленої КП «Компанія «Вода Донбасу» за точками комерційного обліку електропостачальника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» як постачальника «останньої надії» а саме: в період з 07.05.2019 по 31.05.2019 - 17012961 кВт*год електричної енергії, в період з 01.06.2019 по 30.06.2019 - 39279651 кВт год електричної енергії;

2) зобов`язати відповідача 1 вчинити дії шляхом зменшення обсягу прийнятої електричної енергії Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» з оптового ринку від відповідача 1 за травень 2019 року в об`ємі 17012961 кВт*год та за червень 2019 року в об`ємі 39279651 кВт*год з урахуванням скоригованих відповідачем 2 даних на підставі довідки, форма яких є додатком №8 до договору купівлі-продажу електричної енергії між ДП «Енергоринок» та операторами системи розподілу.

Тобто, враховуючи підстави та предмет позову, по суті, позовні вимоги позивача зводяться до встановлення факту - який обсяг електричної енергії було спожито ним у спірному періоді.

У даному випадку у поданому до суду позові позивачем заявляється вимога про виключення із облікових даних відповідача 2 обсягу електричної енергії, а підставою з`явлення такої вимоги є вимога позивача про припинення постачання електричної енергії. Окрім того, позивач заявляє до відповідача 2 вимогу зменшення обсягу купованої ним електричної енергії, а підставою встановлює - скориговану довідку щодо складових фізичних балансів електричної енергії подану відповідачем 2.

Тобто, фактичним предметом спору за таким позовом виступає встановлення юридичних фактів, а саме визначення тих чи інших обсягів постачання електричної енергії КП «Вода Донбасу» та встановлення дійсного продавця такої електричної енергії на користь КП «Вода Донбасу».

Однак, суд зазначає, що предметом позову не може бути встановлення обставини, яка підтверджує наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову.

Вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/18.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги не можуть бути предметом окремого позову, а підлягають встановленню, наприклад, у справі про стягнення вартості спожитої електричної енергії.

Крім того, суд зазначає, що захист майнового чи немайнового права або законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Однак, заявлена позивачем у цій справі вимога не приводить до поновлення порушеного права позивача (у випадку його порушення) та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача у цій справі не відповідають способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не приводять до поновлення порушеного права позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо неможливості розгляду заявлених позивачем позовних вимог в порядку господарського судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Тобто провадження у справі підлягає закриттю, якщо при її розгляді буде встановлена непідвідомчість справи господарському суду (стаття 12 цього ж Кодексу).

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що вказаний спір не може бути розглянутий й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, у випадку подання позивачем клопотання про повернення судового збору, йому буде повернуто з Державного бюджету України судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у даній справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 231, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/14859/19.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 24 грудня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин