РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2019Справа № 910/14593/19

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Рудь»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джейкобс»

про стягнення 12 877,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Рудь» (надалі - ТОВ «ТФ «Рудь») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джейкобс» (надалі - ТОВ «Джейкобс») про стягнення 12 877,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки №1249 від 21.06.2018 позивач здійснив поставку товару, а відповідач належним чином грошове зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11 655,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 222,66 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

13.11.2019 представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що 18.10.2019 ним була повністю погашена сума основної заборгованості за договором №1249 від 21.06.2018.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

21.06.2018 між ТОВ «ТФ «Рудь» (постачальник) та ТОВ «Джейкобс» (покупець) був укладений договір поставки №1249 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується за окремими замовленнями покупця поставляти останньому продукти харчування (товар), а покупець зобов`язується приймати товар і оплачувати його вартість постачальнику на умовах, визначених у цьому договорі.

За змістом п. 2.7 Договору фактичною датою поставки товару є дата приймання товару і підписання товарно-транспортної/видаткової накладної.

Згідно з п. 3.2 Договору вартість поставленого товару оплачується покупцем за цінами, зазначеними постачальником у товарно-транспортних/видаткових накладних.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що оплата покупцем вартості поставленого за цим договором товару проводиться шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок, або внесенням коштів готівкою в касу постачальника відповідно до чинного законодавства України протягом 14 календарних днів з дати поставки товару.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 11 655,00 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними №55609 від 01.05.2019, №55613 від 01.05.2019, №58826 від 07.05.2019, №58669 від 07.05.2019, №62539 від 14.05.2019, №62538 від 14.05.2019, №64797 від 17.05.2019, №64796 від 17.05.2019, №67244 від 21.05.2019, №67254 від 21.05.2019, №69701 від 24.05.2019 та №69702 від 24.05.2019.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання по оплаті поставленого згідно Договору товару на суму 11 655,00 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (товарно-транспортними накладними №55609 від 01.05.2019, №55613 від 01.05.2019, №58826 від 07.05.2019, №58669 від 07.05.2019, №62539 від 14.05.2019, №62538 від 14.05.2019, №64797 від 17.05.2019, №64796 від 17.05.2019, №67244 від 21.05.2019, №67254 від 21.05.2019, №69701 від 24.05.2019 та №69702 від 24.05.2019) підтверджується належне виконання позивачем зобов`язання з постачання відповідачу товару на загальну суму 11 655,00 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.3 Договору, відповідач зобов`язаний був оплатити поставлений товар протягом 14 календарних днів з дати поставки кожної партії.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджується несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати на користь позивача 11 655,00 грн. на підставі Договору за поставлений товар.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ТОВ «Джейкобс» обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

13.11.2019 представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив про повну сплату заборгованості перед позивачем, на підтвердження чого надано платіжне доручення №1552 від 18.10.2019 на суму 11 655,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином суд приходить до висновку, що станом на момент розгляду даної справи, предмет спору у справі щодо стягнення суми основної заборгованості відсутній, оскільки погашення боргу відповідачем відбулося після звернення до суду та направлення відповідачу даної позовної заяви.

За таких обставин, провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «ТФ «Рудь» про стягнення з ТОВ «Джейкобс» заборгованості у розмірі 11 655,00 грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 222,66 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 07.06.2019 по 26.09.2019.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що у випадку недотримання строків оплати, вказаних в п. 3.3 цього договору, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 222,66 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ТФ «Рудь» про стягнення з ТОВ «Джейкобс» пені у розмірі 1 222,66 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір у справі виник з його вини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Рудь» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джейкобс» (03057, м. Київ, просп. Перемоги, 45; ідентифікаційний код 41531537) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Рудь» (03179, м. Київ, просп. Перемоги, 148/1; ідентифікаційний код 32106398) пеню у розмірі 1 222 (одна тисяча двісті двадцять дві) грн. 66 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джейкобс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Рудь» заборгованості у розмірі 11 655,00 грн. закрити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий