ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.19 Справа № 917/1814/19

За позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" вул.Комарова, 2а, м.Полтава, 36008,

до Фізичної особи - підприємця Овакімяна Гагіка Алексановича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 11 419,74 грн.

Суддя Ореховська О.О.

Секретар судового засідання Кобець Н.С.

Cправа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України .

ВСТАНОВИВ:

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. №2086 від 17.10.2019р.) до Фізичної особи - підприємця Овакімяна Гагіка Алексановича про стягнення заборгованості в розмірі 11 419 грн. 74 коп., з яких: 5 646,54 грн. - заборгованість за спожиту теплову енергію в період з 01.02.2018 року по 30.04.2019 року, 5 403,68 грн. - пені, 108,32 грн. - 3% річних, 261,20 грн. - інфляційних втрат.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2019р. даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.10.2019р. зазначену позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1814/19. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов, позивачу - подати суду відповідь на відзив, акт звірки взаєморозрахунків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач споживав теплову енергію на опалення займаного приміщення та не здійснював оплату за відпущену теплову енергію, у зв"язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 5 646,54 грн. Відповідно до Цивільного кодексу України та умов укладеного між сторонами договору позивач нарахував відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Через канцелярію господарського суду позивач , на виконання вимог ухвали суду від 21.10.2019 р. , надав (вх. № 12390 від 11.11.2019 р.) з супровідним листом докази направлення відповідачу акт звірки взаєморозрахунків № 139 від 01.05.2019 р.

Відповідач у встановлені судом строки відзив на позов не надав.

При цьому, за висновками суду, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, виходячи з наступного.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21.10.2019 р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1

Ухвала про відкриття провадження у справі була повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній» ( а.с .65-68).

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення ( однією із видів якого є ухвала суду) є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.03.2017 року по справі №917/181/17 ( а.с. 46-50) з врахуванням Додаткового рішення по справі №917/181/17 від 28.03.2017 р. щодо розподілу витрат по сплаті судового збору (а.с. 51 ) позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (позивач, теплопостачальна організація) до відповідача фізичної особи - підприємця Овакімяна Г.А. (відповідач, споживач) було задоволено повністю та визнано укладеним договір №4293 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води разом з Додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" в редакції позивача, що направлений відповідачу з пропозицією за №30.1-13/3019 від 28.11.2016 р. Дане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 04.04.2017 р.

Судом при розгляді вказаної справи було встановлено, що фізична особа - підприємець Овакімян Г.А. (відповідач, споживач) користується нежитловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 для здійснення підприємницької діяльності (магазин).

Отже, постачання теплової енергії у вигляді гарячої води відповідачу здійснюється на підставі договору №4293 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води разом з додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" в редакції позивача, що направлений відповідачу з пропозицією за №30.1-13/3019 від 28.11.2016 р., який визнаний укладеним рішенням Господарського су Полтавської області № 917/181/17 від 21.03.2017 року.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 28.11.2018 року по справі №917/1084/18 ( а.с.52-56 ) було внесено зміни у Договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №4293, викладені в редакції додаткової угоди №1 з додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії". Дане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 27.12.2018 р.

В Договорі (з урахуванням внесених змін) сторони узгодили, зокрема наступне :

- ТО ( теплопостачальна організація) бере на себе зобов`язання постачати Т/Е - теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщення Споживача до межі розподілу балансової належності теплової мережі будівлі по вул. Європейська, 145- нежитлове приміщення (п. 1 Договору);

- обсяг Т/Е, який постачається споживачу в розрахунковому періоді на опалення нежитлового приміщення, визначається теплопостачальною організацією розрахунковим способом відповідно до теплового навантаження об`єкту з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, визначеної згідно Державних будівельних норм. Розрахунок наведений у Додатку «Розрахунок обсягу теплової енергії», який є невід`ємною частиною цього Договору. (п. 16 договору);

- облік споживання Т/Е на опалення житлового будинку по вул. Європейська , 145 в м. Полтава, де знаходиться нежитлове приміщення споживача, проводиться відповідно до показників ВКО Т/Е SKS - 3, зав.№040781.

Показники ВКО Т/Е ( вузол комерційного обліку теплової енергії ) приймаються лише до розрахунку лише після прийняття його на абонентський облік, що здійснюється ТО у порядку, передбаченому діючим законодавством, зі складанням відповідного Акту.

ВКО Т/Е повинен проходити державну метереологічну повірку відповідно до терміну, що зазначений в паспорті приладу (п. 15 Договору в редакції Додаткової угоди № 1);

- зняття показників ВКО Т/Е проводиться в останню декаду кожного місяця в опалювальний період спільно представниками ТО та власником (балансоутримувачем) житлового будинку.

При наявності засобів дистанційної передачі параметрів показники ВКО T/E, згідно яких проводяться нарахування, знімаються підприємством протягом відповідного розрахункового періоду (п. 15.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 1);

- у місяці, наступному за розрахунковим, теплопостачальна організація визначає фактичний обсяг відпущеної теплової енергії за розрахунковий період з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і надає Споживачу рахунок та Акт приймання-передачі теплової енергії ( п. 17 Договору);

- кількість Т/Е -Q, на опалення житлового будинку щомісячно визначається як різниця показників ВКО Т/Е на дату їх зняття у звітному місяці N2 та показників минулого місяця N1: Q=(N2-N1) х К,

де: К - коефіцієнт переводу Т/Е в Гкал з одиниць виміру приладу обліку: К=0,85981 (при вимірюванні в МВт), К- 0,23885 (при вимірюванні в ГДж) (п. 16. Договору в редакції Додаткової угоди № 1);

На момент укладання договору:

- опалювальна площа житлового будинку по вул. Європейська, 145 складає - 2 785,8 кв.м.

- площа нежитлового приміщення, яку займає Споживач в будинку за адресою вул . Європейська, 145 становить - 21,5 м.

Сторони домовились, що у разі зміни опалювальної площі будинку кількість частки Т/Е, що припадає на Споживача, збільшується (зменшується) пропорційно зміні загальної опалювальної площі будинку. Розподіл загальної кількості Т/Е, визначеної за показниками ВКО Т/Е, в такому випадку змінюється відповідно до зміни частки Споживача без укладання додаткових угод (п. 16.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 1);

- розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії (п. 20 Договору);

- оплата вартості теплової енергії, визначеної розрахунковим способом в Додатку, проводиться Споживачем плановим платежем до кінця поточного місяця (п. 21 Договору);

- кінцевий розрахунок вартості теплової енергії, визначеної з урахуванням фактичної температури повітря, проводиться Споживачем до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі виписаного рахунку (п. 21 Договору);

- факт отримання Споживачем теплової енергії фіксується щомісячно актом приймання-передачі теплової енергії, який складається обома сторонами відповідно до вимог чинного законодавства і Договору .

У разі неповернення Споживачем акту приймання-передачі теплової енергії в 5-денний термін, як це передбачено п. 12 Договору він, підписаний Теплопостачальною організацією в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання споживачу теплової енергії (п. 23 Договору);

- у випадку несплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі 1,0% за кожний день прострочки платежу, але не більше 100% боргу згідно Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги " від 20.05.99, а також стягується 3% річних з простроченої суми та інфляційні втрати, згідно ст. 625 ЦК України ( п. 24 Договору).

В обґрунтування свої позовних вимог позивач вказує на те, що ним на виконання умов договору за період з 01.02.2018 р. по 30.04.2019 р. (включно) було виконано договірні зобов`язання з надання послуг по постачанню споживачу теплової енергії у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщення відповідача , розташоване в м.Полтава, по вул. Європейська, 48. кв.36.

Факт відпущення відповідачу теплової енергії у спірний період підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії.

Позивачем в дотримання умов Договору було надіслано відповідачеві акти приймання-передачі теплової енергії та були пред`явлені відповідні рахунки на оплату отриманої ним теплової енергії (копії у матеріалах справи, а.с.16-35). Факт направлення вказаних актів та рахунків підтверджується реєстрами рахунків згрупованих поштових відправлень (копії в матеріалах справи, а. с. 36-45).

За даними позивача, в порушення умов договору, відповідачем не проведено оплату вартості спожитої теплової енергії за період з 01.02.2018 р. по 30.04.2019 р. і станом на 01.05.2019 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 5 646,54 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 11 419,74 грн. заборгованості за договором №4293 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води в томі числі: 5 646,54 грн. - заборгованість за спожиту теплову енергію в період з 01.02.2018 р. по 30.04.2019 р., 5 403,68 грн. пені, 108,32 грн. - 3% річних, та 261,20 грн. - інфляційних втрат (розрахунки а. с. 57-60).

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 67 ГК України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. До виконання господарських договорів застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск теплової енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.03.2017 року по справі №917/181/17 позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (позивач, теплопостачальна організація) до відповідача фізичної особи - підприємця Овакімяна Г.А. (відповідач, споживач) було задоволено повністю та визнано укладеним Договір №4293 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води разом з Додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" в редакції позивача, що направлений відповідачу з пропозицією за №30.1-13/3019 від 28.11.2016 р. Дане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 04.04.2017 р. .

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 28.11.2018 року по справі №917/1084/18 було внесено зміни у договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №4293, викладені в редакції додаткової угоди №1 з додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії". Дане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 27.12.2018 р..

Відповідно до положень ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, постачання позивачем теплової енергії у вигляді гарячої води відповідачу здійснювалось за спірний період на підставі :

- Договору №4293 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води разом з додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" в редакції позивача, який визнано укладеним рішенням Господарського суду Полтавської області № 917/181/17 від 21.03.2017 року ;

- внесених змін у Договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №4293, укладений між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" та Фізичною особою - підприємцем Овакімяном Гагіком Алексановичем, які викладені в редакції додаткової угоди №1 з додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" згідно рішення Господарського суду Полтавської області № 917/1084/18 від 28.11.2018 року.

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Таким чином, Договір № 4293 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води є укладеним з моменту набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

За приписами ст. 1 Закону України № 2633-ІV від 02.06.2005 р. "Про теплопостачання" (із змінами та доповненнями, далі - Закон України "Про теплопостачання") тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води за спірний період, що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії ( а.с. 26-35):

- від 28.02.208 р. № АВ-6310 ;

- від 31.03.2018 р. № АВ -9562;

- від 30.04.2018 р.№ АВ -12767;

- від 31.10.2018 р. № АВ-16850 ;

- від 30.11.2018 р. № АВ -20093 ;

- від 31.12.2018 р. № АВ - 23246;

- від 31.01.2019 р.№ АВ-3006;

- від 28.02.2019 р.№ АВ-6264 ;

- від 31.03.2019 р. № АВ -10031;

- від 30.04.2019 р. № АВ -10351.

На оплату наданих послуг з теплопостачання відповідачу виставлені наступні рахунки ( а.с.16-25) : № АВ-3221 від 28.02.2018 р., №АВ-5007 від 31.03.2018 р.,№ АВ-6636 від 30.04.2018 р., №АВ-9340 від 31.10.2018 р., № АВ-11022 від 30.11.2018 р., № АВ -12682 від 31.12.2018 р, № АВ-1552 від 31.01.2019 р., № АВ-3269 від 28.02.2019 р., №АВ-5197 від 31.03.2019 р., № АВ-5345 від 30.04.2019 р..

Вищевказані акти та рахунки направлені відповідачу за адресою - АДРЕСА_1 що підтверджується реєстрами згрупованих поштових відправлень про направлення рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії 2-ої черги : за лютий 2018 р. - реєстр №27, за березень 2018 р. - реєстр № 42, за квітень 2018 р.- реєстр № 56, за жовтень 2018 р. - реєстр № 79, за листопад 2018 р. - реєстр № 92, за

грудень 2018 р. - реєстр № 107, за січень 2019 р. - реєстр № 12, за лютий 2019 р. - реєстр № 27, за березень 2019 р. - реєстр №43, за квітень 2019 р. - реєстр № 57 ( а.с. 36-45).

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" та згідно з абз. 7 ст. 16 Закону України "Про теплопостачання" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання.

Згідно зазначених вище норм, а також згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.20.11 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» Національною комісією державного регулювання у сфері комунальних послуг (Національною комісією державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) підприємству «Полтаватеплоенерго» постановами встановлювалися тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів, які діяли протягом спірного періоду, а саме: з 05.01.2018 р.- 1 558,93 грн./Гкал (постанова НКРЕКП № 1529 від 28.12.2017); з 01.01.2019 р. - 1 329, 97 грн./Гкал (постанова НКРЕКП № 1729 від 10.12.2018) .

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України надані позивачем послуги не оплатив, заборгованість на момент звернення до суду та прийняття даного рішення складає 5 646,54 грн. ( розрахунок основного боргу за період з 01.02. 2018 р. по 30.04. 2019 р. - а.с. 58).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 5 646,54 грн. вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

У п. 24 Договору визначено, що у випадку несплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі 1,0% за кожний день прострочки платежу, але не більше 100% боргу згідно Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій"

№ 686-ХІV від 20.05. 1999 р. , а також стягується 3% річних з простроченої суми та інфляційні втрати, згідно ст. 625 ЦК України.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5 403,68 грн. пені , нарахованої за період з 15.11.2018 р. по 30.06.2019 р. із визначенням періоду прострочки щодо кожного щомісячного платежу ( розрахунок - а.с.57) , 108,32 грн. - 3% річних, нарахованих за період з 15.03.2018 р. по 30.06.2019 р.( розрахунок - а.с. 59) та 261,20 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період з квітня 2018 р. по травень 2019 р. (розрахунок - а.с. 60) за допомогою калькулятора "Ліга:Закон" суд дійшов висновку, що вимоги позивача відповідно до Цивільного кодексу України та умов укладеного між сторонами договору є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 11 419 грн. 74 коп., з яких: 5 646,54 грн. - основного боргу за спожиту теплову енергію в період з 01.02.2018 р. по 30.04.2019 р., 5 403,68 грн. - пені, 108,32 грн. - 3% річних, 261,20 грн. - інфляційних втрат, обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Овакімяна Гагіка Алексановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, Полтавська область,36008, ідентифікаційний код 03338030) заборгованість за Договором №4293 в розмірі 11 419,74 грн., з яких: 5 646,54 грн. - заборгованість за спожиту теплову енергію в період з 01.02.2018 року по 30.04.2019 року, 5 403,68 грн. - пені, 108,32 грн. - 3% річних, 261,20 грн. - інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 23.12.2019р.

Суддя Ореховська О.О.