ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.12.2019 м. Ужгород Справа № 907/343/19

Суддя господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г.,

при секретарі судового засідання Лазар С.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал Ойл», м. Київ (далі позивач, товариство Термінал Ойл)

до дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна Акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м.Ужгород (далі відповідач, підприємство Закарпатський облавтодор)

про стягнення 826588,48 грн. (з урахуванням зменшення позовних вимог, ухвала суду від 4.07.19)

представники:

позивача - не з`явився

відповідача Дрюченко О.С., адвокат

Позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача про стягнення з останнього (з урахуванням зменшення позовних вимог) зазначеної суми 826588,48 грн., в т.ч.: 742506,74 грн. основного боргу, 2211,90 грн. - пені, 63689,91 грн. інфляційних витрат та 18179,93 грн. 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не оплатив відвантажений йому на виконання договору купівлі-продажу (поставки) дизельного палива. До дня призначення судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Цим же клопотанням позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач письмовим відзивом та усними поясненнями представника відповідача у ході судового розгляду справи, не заперечуючи факту поставки позивачем дизельного палива, разом з тим, заперечує проти позову. Вважає, що строк виконання зобов`язання відповідача по оплаті не настав в силу п. 4.3. договору з огляду на ненадіслання позивачем як постачальником пакету документів для оплати зазначених у п.4.2. договору. Поданою суду заявою відповідач просить врахувати, що необхідні для оплати документи отримані від позивача у порядку передбаченому договором цінним листом з описом вкладення - лише 24.10.19 разом із запереченнями позивача на відзив у даній справі, строк оплати яких за умовами договору - 30-60 днів із зазначеної дати отримання документів.

Крім того, відповідач повідомив, подавши відповідні докази про оплату вартості поставленого товару у період після , з урахуванням несплаченою станом на день вирішення спору залишається сума 272506,74 грн., яка однак за умовами договору може бути сплачена ..

Вивчивши матеріали справи, керуючись законом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідача.

При цьому суд виходив з того, що матеріалами справи встановлено наступне.

31.08.18 товариство Термінал Ойл - позивач у справі - як постачальник та підприємство Закарпатський автодор відповідач у справі як покупець уклали договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 54/3 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався в порядку на умовах, визначених цим договором, поставляти та передавати дизельне паливо орієнтовною кількістю 100 т у власність покупця, а останній - прийняти та оплатити зазначений товар (п. п. 1.1, 1. 2 договору).

Пунктами 3.1, 3.2 договору визначено, що ціна договору становить 3289700,00 грн., в т. ч. ПДВ, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару; загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору.

Порядок здійснення розрахунків сторони погодили у розділі 4 договору.

Так, п. 4.1 договору передбачено, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати покупцем рахунку постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у п. 4.2 договору, протее у будь-якому випадку після отримання покупцем повного розрахунку від замовника на відповідні цілі.

Згідно п. 4.2 рахунок приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару.

Згідно п. 4.3 сторони узгодили, що покупець зобов`язується розрахуватися з постачальником за отриманий товар на протязі 30-60 днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначених у п. 4.1, п. 4.2 цього договору. У випадку затримки постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання постачальником взятих на себе зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що постачальник на підставі видаткових накладних від 13.09.18 №№ 1724, 1942, 1943 та товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів від 13.09.18 №№ 2296, 2297, 2298 поставив та передав у власність покупця дизельне паливо кількістю 31,994 т на суму 1052506,74 грн. з ПДВ.

Позивач, посилаючись на нездійснення відповідачем оплати у повному обсязі на протязі 60 днів з дати передачі товару (до 31.12.18), звернувся до суду з даним позовом про стягнення залишку вартості поставленного товару як основного боргу, а також пені, інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вирішуючи даний спір, суд керується відповідними приписами цивільного та господарського законодавства, які належить застосовувати до спірних правовідносин з огляду на їх предмет та суб`єктний склад.

Так, згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов`язанням, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Спірні відносини сторін виникли з договору поставки, за яким відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 6 зазначеної статті встановлено, що до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару; договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У даних спірних відносинах сторони договором передбачили, що обов`язок поставки є виконаним в момент передачі товару та надання документів, зазначених у п. 4.2 договору (документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН), а у випадку затримки постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором, цінним листом з описом вкладення покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання постачальником взятих на себе зобов`язань.

Позивач, наполягаючи на задоволенні позовних вимог, посилається на те, що ним виконано зобов`язання з поставки, оскільки відповідачеві передано 13.09.18 за видатковими та товарно-транспортною накладними дизельне паливо на суму 1052506,74 грн., яка на протязі 60 днів не сплачена у повному обсязі відповідачем.

Разом з тим, позивачем не доведено, а відповідачем заперечується факт передачі одночасно з товаром документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат якості) та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, у порядку встановленому договором -цінним листом з описом вкладення - копія паспорту якості та копія сертифікату відповідності щодо товару, який поставлений відповідачеві, надіслано останньому в додатках до заперечення на відзив 21.10.19.

З огляду на викладене та виходячи з умов договору одержанню відповідачем зазначених документів кореспондується його обов`язок за договором сплатити вартість отриманого товару на протязі 30-60 днів з дня одержання документів. Тобто, оплату належить здійснити у період з 22.11.19 по 22.12.19.

Отже, станом на час пред`явлення позову 7.06.19 відсутня заборгованість відповідача за поставлений товар, оскільки строк виконання зобов`язань з оплати його вартості не наступив. За таких обставин вимоги позивача про стягнення заборгованості та нарахованих за прострочення виконання грошових зобов`язань пені, інфляційних втрат та 3 % річних не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 73, 74, 81 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 129 ГПК України судові витрати позивача за розгляд справи покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 14, 73, 74, 129, 130, 236, 238, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 28.12.19.

Суддя Ушак І.Г.