ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Черкаси справа № 925/951/19

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом фізичної особи-підприємця Гордій Олександра Олександровича, АДРЕСА_1

до фізичної особи-підприємця Сімак Людмили Андріївни, АДРЕСА_2

про стягнення 648 363,60 грн. боргу, інфляційних та 3% річних,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Філатова Т.М. - адвокат - за ордером;

від відповідача: Сімак Л.А. - підприємець - особисто - особа встановлена.

Фізична особа-підприємець Гордій Олександр Олександрович звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Сімак Людмили Андріївни про стягнення боргу за неукладеним договором купівлі-продажу товару в розмірі 648 363,60 грн. в тому числі:

- 632 600,00 грн. сума безпідставно отриманої передоплати,

- 10754,20 грн. інфляційних,

- 5009,40 грн. 3% річних,

та відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Позивач 08.08.2019 звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача про стягнення 648363,60 грн. боргу.

Ухвалою суду від 15.08.2019 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою суду від 25.09.2019 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

10.10.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив повністю, вважає позовні вимоги безпідставними. Заперечення відповідача мотивовані тим, що між сторонами існували домовленості щодо виконання договору та зі сторони позивача були вчинені дії, спрямовані на його виконання, а саме на території позивача було змонтоване обладнання з виготовлення паливних пелет, виконані певні монтажні роботи, та на час розгляду даного спору обладнання перебуває на території позивача. Тому позивач безпідставно вимагає повернення коштів за вже фактично отримані ним обладнання та монтажні роботи, виконані на його замовлення відповідачем.

Ухвалою суду від 24.10.2019 заяву представника позивача про відвід судді відхилено. Заяву про відвід судді передано в установленому порядку іншому складу суду для вирішення заяви по суті.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28.10.2019 (суддя Боровик С.С.) у задоволенні заяви представника позивача вих. №2110/2019-01 від 21.10.2019 про відвід судді Скиби Г.М. у справі №925/951/19 - відмовлено.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 18.11.2019 підготовче засідання у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 10.12.2019.

В судовому засіданні:

- представник позивача вимоги підтримав та просить стягнути кошти з посиланням на приписи ст. 1212 ЦК України. Підстави перерахування коштів відповідачу не наведені. Підстави стягнення інфляційних втрат та 3% річних не пояснив та не обгрунтував. Представник заперечує замовлення виготовлення технологічного обладнання у відповідача.

В обгрунтування вимог надано для огляду в судовому засіданні оригінал письмової розписки про отримання гр. ОСОБА_1 коштів за виготовлення обладнання з грануляції пелет. Наявність договірних відносин з гр. ОСОБА_1 не підтверджує. Вказує на направлені відповідачу письмові спростування його доводів у відзиві;

- відповідач вимоги заперечує та вказує на наявність тривалих договірних господарських відносин з позивачем по виготовленню лінії з грануляції пелет. Позивач пропонував відповідачеві виготовити лінію з грануляції пелет та обіцяв частково забезпечувати відповідача сировиною для виробництва пелет. Запропонований Позивачеві договір на виготовлення обладнання з надуманих причин та підстав - останній не підписав. Позивач отримав у відповідача обладнання - лінію з виготовлення паливних пелет, відповідач змонтував цю лінію на території позивача, виконав пускові та налагоджувальні роботи, але позивач не оплатив та відмовився повернути відповідачеві неоплачене обладнання, його інструмент та допустити відповідача до обладнання. Додатково подані суду заяви свідків з нотаріальним посвідченням підпису особи. Подано додаткові документи про суми понесених витрат на виготовлення обладнання. Подано письмовий відзив на позов, в якому заперечує вимоги та просить в позові відмовити.

10.12.2019 відповідачем до суду було подане клопотання про доручення письмових заяв свідків до матеріалів справи. Відповідно до вказаного клопотання відповідач просить суд долучити до матеріалів справи заяви свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Пояснення вказаних осіб викладені у письмових заявах, їх підписи засвідчені нотаріально.

Позивач заявив, що ним подано всі докази на обґрунтування своїх вимог, предмет та підставу не змінює.

Інших документів не подано.

Відповідно до приписів ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 10.12.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

05.02.2019 громадянин ОСОБА_1 отримав грошові кошти за виготовлення обладнання по грануляції пелет з деревини в сумі 632600,00 грн від фізичної особи-підприємця Гордія Олександра Олександровича, про що свідчить копія письмової розписки, що міститься в матеріалах справи (а.с. 55).

Вказана обставина не оспорюється сторонами по справі.

Як вбачається з тексту вказаної розписки, авансові платежі передані гр. ОСОБА_1 за виготовлення обладнання по грануляції пелет з деревини в сумі 612600,00 грн, що становить 57% від загальної суми всіх затрат по договору; а також грошові кошти в розмірі 20000,00 грн отримані останнім 05.02.2019.

03.04.2019 за вих. №1 позивачем була направлена відповідачеві (ФОП Сімак Людмилі Андріївні) письмова претензія-вимога, відповідно до якої позивач просив повернути йому суму попередньої оплати у розмірі 632600,00 грн, а також сплатити йому у зв`язку із простроченням передачі товару за договором з 20.02.2019 по 02.04.2019 проценти на суму попередньої оплати в сумі 10977,53 грн як плату за користування чужими грошима.

Як встановлено судом, у зазначеній претензії-вимозі позивач посилається на Договір купівлі-продажу №23, який був укладений 21.09.2018 фізичною особою-підприємцем Сімак Людмилою Андріївною (продавець) та фізичною особою-підприємцем Гордій Олександром Олександровичем (покупець).

Відповідно до тексту претензії-вимоги, за умовами вказаного договору продавець зобов`язався продати покупцю лінію гранулювання пелет продуктивністю 800-1000 кг/год, далі - Товар, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити Товар згідно договору.

Як вказує у претензії позивач, ним належним чином були виконані свої зобов`язання за Договором щодо здійснення передплати у розмірі 50% вартості Товару на користь продавця. Всього станом на 21.12.2018 покупцем сплачено на користь продавця 573750, 00 грн, що складає 54,12 % від вартості Товару.

У зв`язку із простроченням продавцем строків поставки товару за договором купівлі-продажу №23 від 21.09.2018 покупець вимагає від продавця повернення суми попередньої оплати, а також сплати нарахованих процентів на суму попередньої оплати у розмірі 10977,53 грн.

13.04.2019 відповідачем була надана відповідь позивачу на претензію-вимогу №1 від 03.04.2019.

У відповіді на претензію відповідач вказує, що договір №23 від 21.09.2018, на який посилається позивач, - не підписаний з боку покупця.

Відповідач зазначає, що ним був поставлений покупцю Товар, згідно з накладними від 08.01.2019 - на суму 244000,00 грн та від 04.03.2019 - на суму 79000,00 грн.

А всього станом на 04.03.2019 продавець поставив Товар покупцю на суму 979000,00 грн.

Таким чином, відповідач вважає, що Товар на суму 632600,00 грн, яку покупець вимагає повернути, був поставлений раніше узгодженого сторонами строку та на суму більше 50% передоплати, яка не була сплачена покупцем в повному обсязі, про що вказано в договорі.

Відповідач зазначає, що за поставлений Товар, який знаходиться на території складського приміщення Нафтової бази (с. Паланка, Уманський район) покупець повинен сплатити 431740,00 грн.

Як встановлено судом, договір №23 від 21.09.2018, на який посилається позивач у своїй вимозі-претензії 31 від 03.04.2019, сторонами підписаний не був.

Вказана обставина не оспорюється сторонами.

Відповідно до письмових заяв свідків, що були подані суду позивачем 10.12.2019, між сторонами існували тривалі господарські відносини, а саме відповідачем на територію позивача (територія колишньої нафтобази) було завезено обладнання лінії грануляції пелетних гранул для переробки сухої сировини, а також розпочато монтажні роботи по встановленню та налаштуванню обладнання.

Проте вказані докази не можуть братися судом до уваги при ухваленні рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ГПК України заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

20.11.2019 ФОП Сімак Людмила Андріївна ( АДРЕСА_2 ) звернулась із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення до Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області з приводу невиконання умов усного договору гр. ОСОБА_5 .

Відповідно до цієї заяви у вересні 2018 року гр. ОСОБА_5 замовив лінію з виробництва пелет. Між ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_1 досягнута усна домовленість про виготовлення лінії з виробництва пелет в обумовлені строки та за раніше погоджену ціну, а саме 979000,00 грн. ОСОБА_5 частинами був сплачений завдаток в сумі 632000,00 грн. В подальшому складові та механізми вищевказаної лінії було привезено на орендовану ОСОБА_5 територію поблизу м. Умань. Згідно домовленості, іншу частину оплати ОСОБА_5 мав здійснити після монтажу та запуску лінії. Однак замовник відмовився від використання лінії та її складові і механізми досі знаходяться на його орендованій території.

27.11.2019 до Уманського районного відділення поліції УВП ГУНП в Черкаській області звернувся ОСОБА_5 із зустрічною заявою відносно позивача з приводу невиконання умов договору між ними.

Як вбачається з довідки по факту спірних питань між ФОП «Сімак» та ФОП «Гордій» від 04.12.2019, затвердженої начальником Уманського районного відділення поліції УВП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Дорофеєвим Є.А., станом на 30.11.2019 до відділу поліції не надано жодних підтверджуючих документів укладення договору між заявниками, в ході розгляду звернень не отримано відомостей про вчинення кримінального правопорушення, тому перевірку закінчено.

Окрім того, відповідачем надані наступні докази на підтвердження існування домовленостей з позивачем на виконання робіт по виготовленню та наладці лінії з виробництва пелет: комерційна пропозицію від 27.09.2018, замовлення покупця №16248 від 02.10.2018, видаткові накладні та фіскальні чеки, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 108-134).

Як встановлено судом, відповідач письмово звертався до позивача листом від 13.11.2019 з метою позасудового врегулювання спору:

1) пропонував позивачеві надати лист-відмову на товар по непідписаних накладних на загальну суму 979000,00 грн., а саме:

- накладна №05/12 від 05.12.2018 на передачу позивачеві 11 позицій обладнання (а.с. 71) на суму 656000 грн;

- накладна №08/01 від 08.01.2019 на передачу позивачеві 2 позицій обладнання (а.с. 72) на суму 244000 грн;

- накладна №04/03 від 04.03.2019 на передачу позивачеві 3 позицій обладнання (а.с. 73) на суму 79000 грн.

В цих накладних відсутній підпис позивача (одержувача). Відповідач пояснила, що позивач відмовився підписати документи про отримання чи прийняття обладнання.

2) здійснити повернення товару відповідачеві та підписати акт повернення;

3) після повернення та підготовки товару до подальшої реалізації (оскільки були здійснені монтажні та демонтажні роботи, завантаження та розвантаження на транспорт, умови зберігання) здійснити остаточні розрахунки за домовленістю.

Таким чином, відповідач вживав заходів, спрямованих на позасудове врегулювання спору, проте відповідних дій з боку позивача вчинено не було.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони у справі є суб`єктами господарювання та зареєстрованими приватними підприємцями, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

При цьому, за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За правилами пункту 3 статті 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому випадку погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а згідно приписів статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як встановлено судом, між позивачем ФОП Гордій О.О. (замовник) та відповідачем ФОП Сімак Л.А. (виконавець та постачальник) за результатами тривалих господарських та партнерських стосунків була досягнута усна домовленість про виготовлення, монтаж, пуско-налагоджувальні роботи лінії з гранулювання паливних пелет потужністю 800-1000 кг/год з матеріалу виконавця.

Сторонами підтверджено в судовому засіданні, що ними не укладено та не підписано письмовий договір купівлі-продажу (чи виготовлення) обладнання по грануляції пелет у формі єдиного письмового документу.

Судом встановлено та перевірено, що грошові кошти передані під письмову розписку громадянину ОСОБА_1 - про отримання авансових платежів за виготовлення обладнання по грануляції пелет з деревини (а.с. 55) - станом на 05.02.2019 в сумі 632600,00 грн.

Суд звертає увагу, що документ не містить посилання на позивача ФОП Гордій О.О. як замовника виготовлення, позичальника коштів тощо.

Цей документ не містить посилань і на статус гр. ОСОБА_1 у спірних правовідносинах та його повноваження на отримання грошових коштів з таким призначенням.

Відповідач підтвердив, що ним на прохання позивача та на його умовах була виготовлена, доставлена на територію позивача, змонтована та відрегульована лінія (обладнання) з виробництва (грануляції) пелет з деревини. Документи відповідачеві по відвантаженню та монтажу обладнання позивач відмовився підписати. Позивач відмовився і повернути не оплачене ним обладнання відповідачеві, чи допустити відповідача до змонтованого обладнання на своїй території.

Доказів укладання між сторонами інших договорів до суду не подано. Отже, суд вважає, що перерахування позивачем 632600,00 грн. громадянину ОСОБА_1 здійснено саме як передоплата за виготовлення обладнання по грануляції пелет з деревини.

Спору в суді в частині дійсності чи недійсності договору від 21.09.2018 немає.

Пункт 3 статті 180 Господарського кодексу України передбачає, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до пункту 7 статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (стаття 631 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідачем у спорі позивач визначив ФОП Сімак Л.А., але не надав доказів перерахування (передачі) їй коштів та не зміг вказати підстав перерахування їй коштів.

Позивач не подавав суду заяв про заміну відповідача, про залучення іншого відповідача тощо.

Разом з тим, згідно із статтями 525, 526, Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що передача позивачем готівкових коштів громадянину ОСОБА_1 не свідчить про досягнення позивачем згоди з ФОП Сімак Людмилою Андріївною з усіх істотних умов господарського договору і виконання цих умов. Натомість про укладення господарського договору у спрощений спосіб, з наявним волевиявленням на настання певних юридичних наслідків, з письмовий підтвердженням своїх дій, наявність тривалих господарських відносин та вчинення дій по виготовленню обладнання відповідачем на замовлення позивача свідчить листування між сторонами, виготовлення обладнання та передача обладнання позивачеві (замовнику) .

Суд критично оцінює доводи позивача про застосування положень ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин. Позивач в такий спосіб намагається ревізувати сталі господарські та суспільні відносини та порушує принцип правової певності, що є неприпустимим, з огляду на принципи вітчизняного судочинства та практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з цим i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

В той же час зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту, зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, а, отже, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин, для яких характерним є спосіб повернення майна, переданого за договором, виключає можливість пред`явлення позову в порядку ст. 1212 ЦК України. В такому випадку права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права.

Ст. 1214 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Судом встановлено, що Позивач, передаючи готівкові кошти третій особі - громадянину Сімак Сергію Олеговичу, не мав наміру продовжувати господарські відносини з третьою особою. Позивач не перевіряв повноваження третьої особи діяти в інтересах відповідача. Доказів на підтвердження повноважень вказаної третьої особи діяти в інтересах та від імені відповідача суду не надано.

Натомість Відповідач, маючи зобов`язання поставити виготовлене обладнання покупцю, діяв в межах своїх господарських прав і обов`язків, визначених умовами господарського договору (правочину), волевиявлення сторін договору.

Про наявність тривалих господарських відносин між сторонами свідчить і намагання сторін (учасників спору) вирішити спір в позасудовому порядку: листування щодо повернення обладнання відповідачеві чи проведення позивачем повної оплати. Сторони намагалися врегулювати спір, але не досягнули згоди і спір розглянуто судом по суті.

Таким чином, грошові кошти в розмірі 632600,00 грн не були отримані відповідачем на підставі договору сторін. Вказані кошти були передані третій особі, що не заперечується сторонами.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не вказав чіткого обґрунтування щодо правової природи цих коштів, вказуючи, що ці кошти є то авансовими платежами за Договором, то попередньою оплатою, то заборгованістю.

Отже, суд дійшов висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача ФОП Сімак Л.А. грошових коштів в розмірі 632600,00 грн - відсутні.

Вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов`язання в розмірі 10754,20 грн та 3% річних від простроченої суми виконання відповідачем грошового зобов`язання в розмірі 5009,40 грн (з посиланням на приписи ст. 625 ЦК України) є похідними від основної вимоги про стягнення 632600,00 грн. Оскільки судом встановлено відсутність підстав для задоволення основної позовної вимоги, то похідні вимоги також задоволенню не підлягають, навіть з тих підстав, що у ФОП Сімак Л.А. відсутні грошові зобов`язання перед ФОП Гордій О.О.

З урахуванням вимог наведеного чинного законодавства України та встановлених і перевірених доказами обставин справи, суд дійшов висновку, що спірні кошти 632600,00 грн не можуть вважатись безпідставно набутими відповідачем ФОП Сімак Л.А. у розумінні змісту статті 1212 Цивільного кодексу України, а відтак відсутні і правові підстави для задоволення позовних вимог та стягнення коштів на користь позивача.

Інших доказів суду не надано і позиція відповідача не спростована в належний спосіб первинними та допустимими доказами.

Позивач не звертався до відповідача з вимогами відвантаження обумовленого товару, в тому числі на суму проведеної попередньої оплати, не визнавав бездіяльність відповідача протиправною, не звертався до відповідача з вимогами розірвання договору та повернення передоплати за обумовлений товар (наприклад з мотивів втрати господарського інтересу до його виконання в натурі).

Суд враховує, що відповідач ФОП Сімак Л.А. на власний ризик виготовила та передала позивачеві і змонтувала у позивача обладнання по грануляції пелет з деревини, не отримавши повного грошового задоволення за виконану роботу. В той же час суд враховує, що у відповідача ФОП Сімак Л.А. відсутні грошові зобов`язання перед позивачем на підставі договору чи Закону, в зв`язку з чим у суду відсутній підстави застосування приписів їни до спірних правовідносин та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних з простроченої суми.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог та приписів ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Позивачем не доведено порушення свого права саме відповідачем з викладених позивачем підстав, тому в задоволенні позову належить відмовити повністю з мотивів безпідставності, недоведеності та необґрунтованості вимог.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Позивача та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця Гордій Олександра Олександровича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер ЄДРПОУ НОМЕР_1 , номер рахунку в банку невідомий

до фізичної особи-підприємця Сімак Людмили Андріївни, АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер ЄДРПОУ НОМЕР_2 , номер рахунку в банку невідомий

про стягнення 648363,60 грн боргу, інфляційних та 3% річних - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 19.12.2019.

Суддя Г.М. Скиба