ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2019 р. Справа№ 910/18051/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Верховця А.А.

Доманської М.Л.

за участю секретаря судового засідання Добродзій Є.В.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва в особі ліквідатора Капелюшного І.В. (далі - КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2019

у справі №910/18051/16 (суддя Чеберяк П.П.)

за позовом КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва в особі ліквідатора Капелюшного І.В.

до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - Дніпровська РДА)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з ОЖФ Дніпровського району м. Києва»)

про визнання недійсним розпорядження

в межах справи № 910/18051/16

за заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (ідентифікаційний код 03366612)

про банкрутство

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 24.12.2019

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/18051/16 порушено провадження про банкрутство КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва.

Постановою Господарського суду міста Києва від 05.02.2018 КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором Капелюшного І.В.

05.06.2019 КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва в особі ліквідатора Капелюшного І.В. до Господарського суду міста Києва подано позовну заяву до Дніпровської РДА, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - КП «Керуюча компанія з ОЖФ Дніпровського району м. Києва», про визнання недійсним розпорядження відповідача, яким з господарського відання позивача вилучено майно та закріплено на праві господарського відання за іншою юридичною особою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 у даній справі в задоволенні позову КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва в особі ліквідатора Капелюшного І.В. відмовлено.

Вказана ухвала прийнята з врахуванням ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство), який діяв на дату винесення судом ухвали. Ухвала мотивована тим, що майно боржника, яке належить йому на праві господарського відання, не є його майном в розумінні положень ЦК України, у зв`язку з чим підприємство не наділено повноваженнями без згоди власника розпоряджатися майном, що є власністю територіальної громади міста. Місцевий господарський суд вказав, що правовий статус такого майна повинен визначатися з врахуванням норм законодавства про місцеве самоврядування, які є спеціальними та підлягають переважному застосуванню. При цьому суд першої інстанції врахував правову позицію Верховного Суду у справах №910/23387/16 та №904/11141/16.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, 11.10.2019 КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва в особі ліквідатора Капелюшного І.В. звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ключовими аргументами апеляційної скарги є:

- факт визнання КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва банкрутом свідчить про незаконність прийнятого розпорядження, адже з моменту визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури повноваження органів управління банкрута, зокрема щодо розпорядження його майном, припиняються;

- в силу положень ст. 136 ГК України власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, не повинен втручатися в оперативно-господарську діяльність цього підприємства.

Відповідно до приписів ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КзПБ) та ст. 255 ГПК України ухвала, постановлена у справі про банкрутство за результатами розгляду заяв учасників справи, відноситься до переліку процесуальних документів, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції зазначає про наявність колізії між п. 17 ч. 1, ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 273 ГПК в частині застосування при оскарженні в апеляційному порядку судових рішень у справах про банкрутство (неплатоспроможності) Закону про банкрутство та частинами 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень КзПБ.

Відповідно до названих частин положень КзПБ Закон про банкрутство втрачає силу з моменту введення в дію КзПБ. КзПБ набрав чинності з 21.10.2019.

У зв`язку з чим апеляційний господарський суд усуває колізію шляхом застосування при оскарженні в апеляційному порядку судових рішень у справах про банкрутство (неплатоспроможності) нового акту - КзПБ.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019 вищевказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою у визначеному складі суду, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також всіх клопотань, заяв, пояснень; справу призначено до розгляду на 24.12.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у зв`язку з перебуванням судді Пантелієнко В.О. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2019 для розгляду апеляційної скарги КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Доманська М.Л., Верховець А.А. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 апеляційна скарга прийнята до провадження зазначеною колегією суддів.

Від Дніпровської РДА надійшов відзив на апеляційну скаргу, ключовими аргументами якого є:

- спірне розпорядження прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства;

- враховуючи ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад без відповідного рішення ради, а тому комунальне майно не має передаватись до ліквідаційної маси.

КМДА також подано відзив на апеляційну скаргу, ключовими аргументами якого є:

- майно боржника, яке належить йому на праві господарського відання, не є його майном у розумінні положень ЦК України. У зв`язку з цим боржник не наділений повноваженнями без згоди власника розпоряджатися майном, що є власністю територіальної громади м. Києва;

- спірне розпорядження є технічним та закріплює рішення Київської міської ради від 2014 року, яким боржника зобов`язано передати усе майно, що перебуває на його балансовому обліку, КП «Керуюча компанія з ОЖФ Дніпровського району м. Києва».

Інші учасники апеляційного провадження не скористалися правом, визначеним ч. 1 ст. 263 ГПК України, та у строк, встановлений судом, не подали суду письмових відзивів на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 104 ЦК України порядок припинення юридичної особи у процесі відновлення платоспроможності або банкрутства встановлюється законом. Таким законом, який діяв на момент прийняття відповідачем спірного розпорядження, був Закон про банкрутство.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач, реалізуючи свої повноваження власника майна, видав розпорядження, відповідно до якого позивач був зобов`язаний передати майно іншій юридичній особі.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що відповідачем не враховано тієї обставини, що відносно позивача порушено справу про банкрутство, та все майно підприємства як суб`єкта підприємницької діяльності перебуває в особливому правовому режимі, встановленому Законом про банкрутство та судом.

Так, ухвалою господарського суду від 21.11.2016 про порушення провадження у справі про банкрутство власнику майна боржника було заборонено приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати майно боржника.

Постановою господарського суду від 05.02.2018 про визнання боржника банкрутом були припинені повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 05.02.2018. Функції органу управління, керівника боржника покладено на ліквідатора.

Здійснивши системний аналіз положень Закону про банкрутство, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

В силу ч. 2 ст. 38 Закону про банкрутство з дня прийняття судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження власника банкрута.

За приписами статті 1 Закону про банкрутство власник майна є учасником справи про банкрутство та зобов`язаний діяти в рамках повноважень та в порядку, регламентованому цим нормативно-правовим актом.

Статтею 85 Закону про банкрутство встановлені особливості банкрутства комунальних підприємств, що мають суспільну, іншу цінність або особливий статус. До зазначеної категорії підприємств застосовується спеціальний порядок банкрутства.

Щодо об`єктів житлового фонду, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, колегія суддів зазначає, що вони не включаються до ліквідаційної маси банкрута та передаються до комунальної власності відповідних територіальних громад (ч. 1 ст. 42 Закону про банкрутство).

Якщо власник майна комунального підприємства вважає, що арбітражний керуючий безпідставно включив до ліквідаційної маси вказані об`єкти, а також майно, що належить банкруту не на підставі права господарського відання, то йому необхідно звернутися зі скаргою на дії ліквідатора в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 41 Закону про банкрутство. В такій скарзі власник майна повинен довести правовий статус зазначених майнових об`єктів. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що власник майна не має права вимагати у банкрута передачі майна в обхід порядку, визначеного Законом про банкрутство, та обмежень, встановлених судом.

Доводи відповідача про те, що стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює особливий статус комунального майна, спростовуються цією ж нормою. Адже саме в ній встановлені виключення, які можливі у випадках, передбачених законом (ч. 8 ст. 60 Закону). Один з таких випадків встановлює саме Закон про банкрутство, коли відносно неплатоспроможного комунального підприємства як суб`єкта підприємницької діяльності порушується справа про банкрутство.

Стосовно позиції Верховного Суду, правову позицію якого враховано судом першої інстанції судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

З інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що у справі № 910/23387/16 власник комунального майна діяв у порядку, передбаченому Законом про банкрутство. Як учасник справи про банкрутство власник майна звернувся до суду із заявою про виключення з ліквідаційної маси комунального підприємства майна, що відноситься до об`єкті інфраструктури. Тобто, обставини даної справи та справи №910/23387/16 не є аналогічними, а тому суд першої інстанції безпідставно застосував правовий висновок Верховного Суду по вказаній справі.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що Верховний Суд у своєму правовому висновку вказував про необхідність доведення власником майна факту наявності у ліквідаційній масі об`єктів комунальної інфраструктури.

Твердження КМДА про те, що спірне розпорядження є суто технічним та закріплює рішення Київської міської ради від 2014 року апеляційним судом відхиляється як безпідставне, оскільки ґрунтується на припущеннях. Чинне законодавство не містить критеріїв «технічності» розпоряджень органів місцевого самоврядування. Разом з тим, судова колегія наголошує, що предметом спору у даній справі є визнання недійсним саме розпорядження Дніпровської РДА №700 від 06.12.2018, а не будь-якого іншого акту.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини у рішенні, прийнятому у справі «Проніна проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

На підставі викладеного, ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню як така, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції приймає нове рішення про задоволення позову.

Оскільки позов у даній справі задоволено, то у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір має бути покладений на відповідача - Дніпровську РДА.

Керуючись ст.ст. 7, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-254, 255, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва в особі ліквідатора арбітражного керуючого Капелюшного І.В. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 у справі №910/18051/16 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 у справі №910/18051/16 скасувати, прийняти нове рішення.

3. Позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва в особі ліквідатора арбітражного керуючого Капелюшного І.В. до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про визнання недійсним розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації №700 від 06.12.2018 «Про закріплення майна, переданого до сфери управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації» - задовольнити.

4. Визнати недійсним розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №700 від 06.12.2018 «Про закріплення майна, переданого до сфери управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації».

5. Стягнути з Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02094, м. Київ, бульвар Праці, 1/1, ідентифікаційний код 37203257) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г, ідентифікаційний код 03366612) 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн 50 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

6. Справу №910/18051/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді А.А. Верховець

М.Л. Доманська

Повний текст постанови складено 28.12.2019