ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"23" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3014/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.
при секретарі судового засідання Ловга І.С.
за участю представників сторін:
від позивача: Єрємєєва К.С. за довіреністю;

від відповідача: Ричков М.Ю. адвокат;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" про стягнення 129639,04грн.

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" 129639,04грн.

В обґрунтування позовних вимог Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеси посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" умов укладеного між сторонами договору №18 про відшкодування витрат на надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення від 06.05.2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.10.2019р. було відкрито провадження у справі №916/3014/19, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.11.2019р. о 12:20.

В судовому засіданні від 12.11.2019р. було оголошено перерву по 05.12.2019р. о 11:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.11.2019р. викликано учасників справи у судове засідання на 05.12.2019р. о 11:00.

В судовому засіданні від 05.12.2019р. було оголошено перерву по 23.12.2019р. о 12:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

13.12.2019р. за вх.суду№14803/19 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

23.12.2019р. за вх.суду№26583/19 позивач надав до суду відповідь на відзив.

В судовому засіданні від 23.12.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі №916/3014/19.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:
06.05.2019р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси (позивач, Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю Маяк-Південь (відповідач, Сторона 2) було укладено договір №18 про відшкодування витрат на надання комунальних послуг з (водопостачання та водовідведення) спожитих в процесі надання послуг з харчування (далі договір) відповідно до умов якого Сторона 1 забезпечує Сторону 2 послугами з водопостачання і водовідведення, отриманими від ТОВ «Інфокс», КП «Великодолинське», КП «Балтаводоканал», ЖКГ Чорноморської селищної ради,

Хлібодарського ВУЖКГ на об`єкти, згідно додатку №1, для забезпечення надання послуг з

харчування особового складу Збройних Сил України. Сторона 2 в свою чергу забезпечує своєчасне відшкодування витрат Стороні 1 за надані комунальні послуги (водопостачання та водовідведення). спожиті в процесі надання послуг з харчування, що надаються на підставі договору №286/2/19/1 від

17.01.2019р. про закупівлю послуги з організації харчування та договору позички нерухомого майна для кожної військової частини (Додаток 2) згідно щомісячних показників лічильника води (п.п.1.1., 1.2. договору).

Відповідно до пп.2.3.2., 2.3.3. п. 2.3. договору відшкодування вартості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення здійснювати відповідно до показників встановлених засобів обліку, або до складеної та затвердженої Стороною 1 калькуляції. Після отримання від Сторони 1 рахунку-фактури, акта виконаних робіт, протягом 10 банківських днів, здійснювати оплату за спожите водопостачання та водовідведення на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки КЕВ м. Одеса.

У відповідності до п. 4.2.1 договору у випадку несвоєчасної сплати платежів за водопостачання та водовідведення Сторона-2 сплачує Стороні-1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Пеня нараховується Стороною-1 і сплачується Стороною-2 за весь період прострочення.

Пунктами 6.1, 6.5, 6.6 договору передбачено, що облік послуг з водопостачання та водовідведення, спожитих Стороною-2, здійснюється згідно засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку обсяги спожитої електроенергії визначаються Стороною-1 шляхом розрахунку. Щомісячно, до 30 числа, сторони на підставі норм споживання водопостачання та водовідведення, які визначаються згідно із діючим законодавством і тарифами, що встановлені уповноваженим органом чи відповідними підприємствами та згідно з показниками (засобів обліку або розрахунку) складають і підписують акт виконаних робіт в двох примірниках. Щомісячно, в термін з 5 до 15 числа Сторона-1 надає Стороні-2 рахунок-фактуру, акт виконаних робіт, які є підставою для проведення оплати по даному договору.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.2 договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк з 01.02.2019р. до 31.12.2019р.

Як вказує позивач, він виконав свої зобов`язання за договором щодо належного надання послуг та своєчасно виставляв рахунки та надавав акти виконаних робіт відповідачу, про що свідчать штампи вхідної кореспонденції останнього. Однак ТОВ «Маяк-Південь» свої зобов`язання за договором щодо здійснення оплати за спожиту послугу не виконав, чим істотно порушив умови договору і за період з березня по липень 2019р. включно утворилася заборгованість в сумі 119114,76грн., що зумовило звернення КЕВ м. Одеса до господарського суду з даним позовом.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо своєчасної оплати наданих послуг, позивач, відповідно до пп.4.2.1. договору нарахував останньому пеню у розмірі 10524,28грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 119114,76грн. основного боргу, 10524,28грн. пені.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що вимога про сплату заборгованості у розмірі 29508,25грн. по водопостачанню та водовідведенню на підставі акту здачі-прийняття робіт та рахунку фактури від 15.04.2019р. (за період березень-квітень 2019р.) є безпідставною в контексті даної справи, оскільки вищезазначений договір було укладено 06.05.2019р., та він не регулює відносини, що виникли до його укладання. Відповідно до положень статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Також слід зазначити, що позивачем не надано доказів щодо постачання та відведення води на об`єкти саме ТОВ «МАЯК ПІВДЕНЬ», оскільки з огляду на надані суду матеріали, покази лічильників знімалися з їдалень Приватного підприємства «Артек Союз». Позивачем не надано суду жодних документів про укладення правочинів позивача з ТОВ «Інфокс», КП «Великодолинське», КП «Балтводоканал», ЖКГ Чорноморської селищної ради, Хлібодарського ВУЖКГ, щодо водопостачання та водовідведення, що взагалі ставить під сумнів правомочність позивача на укладання договору №18 про відшкодування витрат надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, спожитих в процесі надання послуг з харчування.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 06.05.2019р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №18 про відшкодування витрат на надання комунальних послуг з (водопостачання та водовідведення) спожитих в процесі надання послуг з харчування відповідно до умов якого позивач забезпечує відповідача послугами з водопостачання і водовідведення, отриманими від ТОВ «Інфокс», КП «Великодолинське», КП «Балтаводоканал», ЖКГ Чорноморської селищної ради, Хлібодарського ВУЖКГ на об`єкти, згідно додатку №1, для забезпечення надання послуг з харчування особового складу Збройних Сил України. Відповідач в свою чергу забезпечує своєчасне відшкодування витрат позивачу за надані комунальні послуги (водопостачання та водовідведення). спожиті в процесі надання послуг з харчування, що надаються на підставі договору №286/2/19/1 від 17.01.2019р. про закупівлю послуги з організації харчування та договору позички нерухомого майна для кожної військової частини (Додаток 2) згідно щомісячних показників лічильника води.

Посилання відповідача на те, що вимога про сплату заборгованості у розмірі 29508,25грн. по водопостачанню та водовідведенню на підставі акту здачі-прийняття робіт та рахунку фактури від 15.04.2019р. (за період березень-квітень 2019р.) є безпідставною в контексті даної справи, оскільки вищезазначений договір було укладено 06.05.2019р., судом до уваги не приймається оскільки п.п. 9.1, 9.2 договору встановлено, що він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк з 01.02.2019р. до 31.12.2019р.

Крім того матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем недійсним укладеного між сторонами договору, у зв`язку з чим станом на день розгляду справи укладений між сторонами договорів є дійсним.

Відповідно до пп.2.3.2., 2.3.3. п. 2.3. договору відшкодування вартості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення здійснювати відповідно до показників встановлених засобів обліку, або до складеної та затвердженої Стороною 1 калькуляції. Після отримання від Сторони 1 рахунку-фактури, акта виконаних робіт, протягом 10 банківських днів, здійснювати оплату за спожите водопостачання та водовідведення на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки КЕВ м. Одеса.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були отримані послуги водопостачання та водовідведення, що підтверджується підписаними актами, однак відповідач за надані послуги не розрахувався у зв`язку з чим за період за період з березня по липень 2019р. у нього виникла заборгованість за надані послуги у сумі 119114,76грн.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Доводи відповідача про те, що позивачем не надано суду жодних документів про укладення правочинів позивача з ТОВ «Інфокс», КП «Великодолинське», КП «Балтводоканал», ЖКГ Чорноморської селищної ради, Хлібодарського ВУЖКГ, щодо водопостачання та водовідведення судом о уваги не приймаються, оскільки відносини з надання послуг водопостачання та водовідведення, які отримує позивач від ТОВ «Інфокс», КП «Великодолинське», КП «Балтводоканал», ЖКГ Чорноморської селищної ради, Хлібодарського ВУЖКГ стосуються лише вказаних сторін та ніяким чином не впливають на відносини позивача та відповідача за укладеним договором №18 від 06.05.2019р.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів того, що у нього відсутні підстави для відшкодування позивачу вартості отриманих послуг з водопостачання та водовідведення.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість по відшкодуванню витрат за надані послги з водопостачання та водовідведення у сумі 119114,76грн. за період з березня по липень 2019р.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 10524,28грн. пені слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 4.2.1 договору у випадку несвоєчасної сплати платежів за водопостачання та водовідведення Сторона-2 сплачує Стороні-1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Пеня нараховується Стороною-1 і сплачується Стороною-2 за весь період прострочення.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 10524,28грн. за період з 01.05.2019р. по 30.09.2019р. та здійснивши власний розрахунок, зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 10418,43грн.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" підлягають частковому задоволенню у сумі 129533,19грн. з яких 119114,76грн. основного боргу, 10418,43грн. пені, в позовних вимогах в частині стягнення 105,85грн. пені судом відмовлено.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1515,29грн. покласти на відповідача, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 405,71грн. покласти на позивача пропорційно задоволеним вимогам, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" про стягнення 129639,04грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Маяк-Південь (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 5, кв.11, фактична адреса: 65017, м. Одеса, вул. Бреуса, 26/2, ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13, ) 101019,36грн. основного боргу, 10418,43грн. пені, 1921,00грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

3. У позовних вимогах Квартирно-експлуатаційного відділу м. Херсона до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Маяк-Південь про стягнення 105,85грн. пені відмовити.

Повне рішення складено 27 грудня 2019р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова