ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року

м. Київ

cправа № 903/937/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Зуєва В. А., Пількова К. М.,

за участю секретаря судового засідання: Мартинюк М. О.,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився,

відповідача - Іщук В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Капітал"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 (судді: Олексюк Г. Є., Гудак А. В., Бучинська Г. Б.) і рішення Господарського суду Волинської області від 16.04.2019 (суддя Слободян О. Г.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Капітал"

до Луцької міської ради

про визнання додаткової угоди укладеною,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Капітал" (далі - ТОВ "Транс Капітал") звернулося 20.12.2018 до суду з позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради, в якому просило визнати додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 17.03.2009 укладеною у редакції позивача.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями статті 15, 30, 33 Закону України "Про оренду землі, статті 651, 652 Цивільного кодексу України, пунктами 135, 136 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" та рішенням Господарського суду Волинської області від 04.11.2015, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2016 у справі № 903/924/15, яким визнано поновленим строком на п`ять років (до 17.03.2019) договір оренди земельної ділянки площею 2 788 кв. м. на вул. Карпенка - Карого, 10 у м. Луцьку (кадастровий номер 221680007).

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Волинської області від 16.04.2019 (суддя Слободян О. Г.) у справі № 903/937/18 у задоволенні ТОВ "Транс Капітал" до Виконавчого комітету Луцької міської ради відмовлено.

2.2. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 (судді: Олексюк Г. Є., Гудак А. В., Бучинська Г. Б.) рішення Господарського суду Волинської області від 16.04.2019 залишено без змін.

2.3. Суди при вирішенні спору послалися на статті 2, 13, 33 Закону України "Про оренду землі". Встановивши, що позивач, звертаючись до міської ради, мав намір укласти додаткові угоди про поновлення договору оренди землі на чотири земельні ділянки, які утворилися внаслідок поділу спірної земельної ділянки площею 2 788 кв.м, дійшли висновку, що позивачем не надано суду належних доказів дотримання ним процедури поновлення спірного договору оренди земельної ділянки на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі" (щодо направлення проекту додаткової угоди орендодавцю).

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 та рішенням Господарського суду Волинської області від 16.04.2019 у справі № 903/937/18, ТОВ "Транс Капітал" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 та рішення Господарського суду Волинської області від 16.04.2019 у справі № 903/937/18, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Транс Капітал" задовольнити в повному обсязі, визнати додаткову угоду оренди земельної ділянки від 17.03.2009 укладеною у редакції, викладеній у касаційній скарзі.

3.2. В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник стверджує, що суди невірно застосували статтю 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки ця справа стосується способу виконання рішення суду, а не поновлення договору оренди на новий строк. Зазначає, що в даному випадку має місце поділ земельної ділянки, право на оренду якої поновлене рішенням Господарського суду Волинської області у справі № 903/924/15, на чотири земельні ділянки із присвоєнням їм нових кадастрових номерів. Таке присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці не свідчить про виникнення нового, у розумінні закону, об`єкта цивільних прав, а відтак, і про втрату ТОВ "Транс Капітал" права на орендовані за договором земельні ділянки. Крім того, на думку скаржника, судами не досліджено обставини невиконання судового рішення.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. На виконання рішення Луцької міської ради від 18.06.2008 № 28/100 між позивачем - ТОВ "Транс Капітал" (Орендар) та відповідачем - Луцькою міською радою (Орендодавець) 17.03.2009 укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Волинській регіональній філії ДІЇ Центр ДЗК за № 65 (далі - Договір).

4.2. Згідно з пунктом 1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі промисловості, транспорту та інші, яка знаходиться: м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого (кадастровий номер 221680007).

Відповідно до пунктів 2, 3 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 2 788 кв. м, земельна ділянка вільна від забудови.

Пунктом 14 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для влаштування та обслуговування відкритої стоянки автотранспорту.

Пунктом 8 Договору передбачено, що договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 28 Договору визначено обов`язки Орендодавця, зокрема, не вчиняти дії, які б перешкоджали Орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою та розглянути у місячний строк з дня надходження клопотання орендаря про продовження дії договору.

У пункті 30 Договору визначено обов`язки орендаря, який зобов`язаний, зокрема, використовувати земельну ділянку тільки за цільовим призначенням, вказаним в пункті 15 цього договору.

Згідно з пунктом 35 Договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується в судовому порядку.

Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря та в інших випадках, передбачених законом (пункт 36 Договору).

Строк дії договору закінчився 17.03.2014.

4.3. Рішенням Господарського суду Волинської області від 04.11.2015 у справі №903/924/15 позов ТОВ "Транс Капітал" до Луцької міської ради про визнання договору оренди землі поновленим та зобов`язання укласти додаткову угоду задоволено. Визнано поновленим строком на п`ять років до 17.03.2019 року, укладений між Луцькою міською радою та ТОВ "Транс Капітал" договір оренди земельної ділянки від 17.03.2009 (зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП Центр ДЗК 17.03.2009 за № 65) площею 2 788 кв. м. на вул. Карпенка Карого, 10 в м. Луцьку (кадастровий номер 221680007). Зобов`язано уповноваженого керівника Луцької міської ради укласти додаткову угоду про поновлення укладеного між Луцькою міською радою та ТОВ "Транс Капітал" договору оренди земельної ділянки від 17.03.2009 (зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП Центр ДЗК 17.03.2009 за № 65) площею 2 788 кв. м на вул. Карпенка Карого, 10 в м. Луцьку (кадастровий номер 221680007) на той самий строк і на тих самих умовах, без прийняття сесією Луцької міської ради рішення про поновлення договору оренди землі.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2015 у справі №903/924/15 скасовано, прийнято нове рішення, в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2016 у справі №903/924/15 касаційну скаргу ТОВ "Транс Капітал" задоволено частково; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 у справі № 903/924/15 скасовано, а рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2015 у справі № 903/924/15 залишено в силі.

4.4. Судами встановлено, що рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2015 у справі №903/924/15 в частині укладення додаткової угоди не виконане, договір оренди землі не поновлений.

4.5. ТОВ "Транс Капітал" за згодою сторін повернуло 30.03.2016 земельну ділянку Луцькій міській раді, про що було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки між сторонами.

Проте, позивач фактично продовжував користуватися спірною земельною ділянкою та сплачував орендну плату, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними дорученнями та не заперечується сторонами.

4.6. Згідно зі свідоцтвом про право власності від 04.11.2013 № 12187710 ТОВ "Транс Капітал" є власником нежитлового приміщення (автомагазину) загальною площею 346,3 кв. м, розміщеного на орендованій земельній ділянці, за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 10.

4.7. ТОВ "Транс Капітал" звернулося 08.08.2016 до Луцької міської ради з клопотанням про поділ спірної земельної ділянки згідно з доданою до листа схемою для оформлення права оренди земельної ділянки зі зміною межі. У вказаному клопотанні позивач зазначав, що в разі прийняття Луцькою міською радою рішення про передачу позивачу в оренду земельної ділянки площею 0,0779 га, претензій та вимог згідно з рішенням Господарського суду Волинської області від 04.11.2015 у справі №903/924/15 в частині укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі не матиме, оскільки на земельній ділянці знаходиться автостоянка, що належить на праві власності ТОВ "Транс Капітал". Крім цього, ТОВ "Транс Капітал" було оплачено розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу спірної земельної ділянки.

4.8. Рішенням Луцької міської ради від 31.08.2016 № 12/74 "Про поділ земельної ділянки комунальної власності на вул. Карпенка-Карого" клопотання ТОВ "Транс Капітал" задоволено та погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу спірної земельної ділянки на чотири менші ділянки та внесено зміни до Державного земельного кадастру про земельні ділянки, які утворилися в результаті поділу.

Згідно з цим рішенням Луцької міської ради поділено спірну земельну ділянку загальною площею 0,2788га. (кадастровий номер 221680007) поділено на чотири земельні ділянки, а саме:

- земельна ділянка №1 - кадастровий номер :2:168:0015 площею 0,0779га;

- земельна ділянка №2 - кадастровий номер :2:168:0018 площею 0,1705га;

- земельна ділянка №3 - кадастровий номер :2:168:0017 площею 0,0240га;

- земельна ділянка №4 - кадастровий номер :2:168:0016 площею 0,0064га, для влаштування та обслуговування відкритої стоянки автотранспорту.

Зазначене рішення Луцької міської ради щодо поділу земельної ділянки не скасоване, не оскаржене позивачем та не визнане недійсним.

4.9. Проте, у 2017 році позивач звернувся до відповідача з листами від 24.04.2017, від 25.05.2017 з вимогою виконати рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2015 у справі №903/924/15, яке не було виконане відповідачем.

4.10. Позивач звернувся 05.07.2018 до Луцької міської ради із заявою про укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 17.03.2009, в якій повідомив, що товариство готове укласти угоду як про поновлення договору оренди землі, так і чотири договори земельних ділянок загальною площею 0,2788га.

У відповіді "Про надання інформації" від 13.08.2018 Луцька міська рада вказала, що укладення додаткових угод про поновлення договору оренди землі на земельні ділянки площами 0,0779 га, 0,1705 га, 0,0240 га та 0,0064 га, які утворилися в результаті поділу, є неможливим, оскільки постанова Вищого господарського суду України від 11.05.2016 у справі №903/924/15 стосується іншої земельної ділянки, а саме земельної ділянки площею 0,2788га, що на даний час не існує як об`єкт нерухомого майна. Також зазначила, що ТОВ "Транс Капітал" є власником нерухомого майна (автомагазину), розміщеного на земельній ділянці площею 0,0779 га з кадастровим номером :2:168:0015, утвореної в результаті поділу земельної ділянки площею 0,2788га, тому позивачу необхідно в найкоротші терміни оформити право оренди даної земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

4.11. Позивач, вважаючи, що його права порушені відповідачем у зв`язку з відмовою щодо укладення додаткової угоди, звернувся з позовом до суду.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

5.2. Предметом позову є вимоги позивача про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 17.03.2009 укладеної в редакції позивача.

5.3. Суди, посилаючись на положення статті 33 Закону України "Про оренду землі", відмовили у задоволенні позовних вимог. При цьому виходили з того, що позивачем не надано до суду належних доказів дотримання ним процедури поновлення спірного договору оренди земельної ділянки на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі".

5.4. Колегія суддів вважає, що висновки судів є законними та правомірними з урахуванням встановлених обставин справи та ґрунтуються на вірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

5.5. За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано порядок поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Правову позицію щодо розмежування цих підстав сформульовано Верховним Судом у постанові від 10.09.2018 у справі № 920/739/17.

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

5.6. У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. При цьому орендодавець має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, від 20.03.2018 р. у справі № 912/645/17.

5.7. Доводи скаржника про те, що стаття 33 Закону України «Про оренду землі» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, Суд вважає необґрунтованими, оскільки вимоги позивача стосуються визнання укладеною угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки. Водночас порядок поновлення договору оренди регулюється саме положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі», тому застосування цих законодавчих положень до спірних правовідносин є правомірним.

5.8. Суд відхиляє також доводи скаржника про те, що спір у даній справі стосується виконання судового рішення, оскільки порядок виконання судових рішень регулюється нормами розділу V, VI Господарського процесуального кодексу, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативним актами та не передбачає повторного звернення з позовом до суду особи, на користь якої ухвалено судове рішення.

5.9. Судами зазначено, що позивач після набрання рішенням суду у справі № 903/924/15 законної сили (11.05.2016) не звертався до Луцької міської ради з проектами додаткової угоди до договору оренди. З листом про укладення додаткової угоди позивач звернувся лише 05.07.2018. При цьому, копію проекту додаткової угоди судам надано не було. З листа-відповіді Луцької міської ради від 13.08.2018 суди встановили, що позивач мав бажання укласти додаткові угоди про поновлення оренди землі на чотири земельні ділянки, які утворилися в результаті поділу земельної ділянки, яка була предметом договору оренди від 17.03.2009 (зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП Центр ДЗК 17.03.2009 за № 65) площею 2 788 кв. м. на вул. Карпенка Карого, 10 в м. Луцьку (кадастровий номер 221680007). Натомість, позивач у позові зазначає про поновлення договору оренди земельної ділянки, предметом якої є земельна ділянка площею 2 788 кв. м. Крім того, судами встановлено, що на даний час на вказаній земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомості, власником якого є ТОВ "Транс Капітал", тоді як згідно з пунктами 1, 2 договору оренди землі від 17.03.2009 предметом договору є земельна ділянка вільна від забудови,

Ураховуючи наведені положення законодавства, зважаючи на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, зокрема щодо недотримання позивачем порядку та строків повідомлення про намір поновити договір оренди, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

5.11. Твердження позивача в касаційній скарзі про преюдиційне значення справи № 903/924/15 були предметом детального дослідження апеляційного господарського суду і обґрунтовано ним відхиленні з посиланням на норми чинного законодавства та матеріали справи.

5.12. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, Верховний Суд доходить висновку, що учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

6 Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.3. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судове рішення суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.4. Відповідно до частини 1 статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.5. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що оскаржені судові рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування не вбачається.

6.6. Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послалися суди першої та апеляційної інстанцій, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування оскаржених судових рішень у справі немає.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Капітал" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 та рішення Господарського суду Волинської області від 16.04.2019 у справі № 903/937/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді В. А. Зуєв

К. М. Пільков