ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2019 р. м.Київ Справа№ 910/16137/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Цибульського Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 24.12.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжиніринг"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 20.11.2019 (повний текст складено та підписано 20.11.2019)

у справі №910/16137/19 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжиніринг"

до Антимонопольного комітету України

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжиніринг" (далі - ТОВ "Укрбудреммонтаж інжиніринг") з позовом до Антимонопольного комітету України про: визнання недійсним та скасування пунктів 1 та 3, що містяться в резолютивній частині рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 52-р/тк від 19.07.2019 у справі № 03-1/04-18 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, на підставі яких ТОВ "Укрбудреммонтаж інжиніринг" визнано винним у порушенні законодавства про захист економічної конкуренції та застосовано штраф у розмірі 3 900 000,00 грн.; визнання недійсним та скасування пунктів 5 та 7, що містяться в резолютивній частині рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 52-р/тк від 19.07.2019 у справі № 03-1/04-18 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, на підставі яких ТОВ "Укрбудреммонтаж інжиніринг" визнано винним у порушенні законодавства про захист економічної конкуренції та застосовано штраф у розмірі 3 000 000,00 грн.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжиніринг" повернуто позивачу на підставі ст. ст. 174, ч. 2 ст. 232 ст. ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовну заяву від імені позивача підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" ОСОБА_1, проте відповідно до відомостей з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" () з 19.03.2012 є ОСОБА_1 . Проте, серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні докази, зокрема відповідний наказ ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" про призначення на посаду керівником ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" ОСОБА_1 , які б станом на день подання позову до суду підтверджували посадове становище ОСОБА_1 , як керівника ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг". Такимч ином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовну заяву ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" подано без підтвердження повноважень представника позивача, а саме керівника ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжиніринг" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі №910/16137/19 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Крім того, в апеляційній скарзі скаржником заявлено про розгляд скарги за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжиніринг".

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник посилався на те, що під час складання тексту позовної заяви було допущено описку у написанні прізвища директора товариства, проте, позовну заяву підписано саме директором товариства, і суд першої інстанції наділений широким колом повноважень щодо перевірки повноважень посадової особи сторони, яка звернулась з відповідним позовом до суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/16137/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжиніринг" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/16137/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжиніринг" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2019, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.12.2019.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, здійснити подальший розгляд справи у визначеному складі колегії суддів неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 справу №910/16137/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжиніринг" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 розгляд справи відкладено до 24.12.2019.

Позиції представників сторін

24.12.2019 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (направлений засобами поштового зв`язку 21.12.2019), який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду на підставі ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, в якому останній заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, та вказує, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. .

Представник відповідача в судовому засіданні 24.12.2019 проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Скаржник в судове засідання 24.12.2019 представників не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, з метою дотримання строків розгляду спору на ухвалу суду першої інстанції, дійшов висновку, що неявка представників скаржника не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

ТОВ «Укрбудреммонтаж Інжиніринг» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України в якому просив:

- визнати недійсними та скасувати пункти 1 та 3, що містяться в резолютивній частині рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 52-р/тк від 19.07.2019 у справі № 03-1/04-18 про порушення законодавства по захист економічної конкуренції та накладення штрафу, на підставі яких ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" визнано винним у порушенні законодавства про захист економічної конкуренції та застосовано штраф у розмірі 3 900 000, 00 грн.;

- визнати недійсними та скасувати пункти 5 та 7, що містяться в резолютивній частині рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 52-р/тк від 19.07.2019 у справі № 03-1/04-18 про порушення законодавства по захист економічної конкуренції та накладення штрафу, на підставі яких ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" визнано винним у порушенні законодавства про захист економічної конкуренції та застосовано штраф у розмірі 3 000 000, 00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції при дослідженні позовної заяви, її підписано директором ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" ОСОБА_1, проте відповідно до відомостей з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" () з 19.03.2012 є ОСОБА_1 .

Серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні докази, зокрема відповідний наказ ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" про призначення на посаду керівником ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" ОСОБА_1 , які б станом на день подання позову до суду підтверджували посадове становище ОСОБА_1 , як керівника ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг".

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" подано без підтвердження повноважень представника позивача, а саме керівника ТОВ "Укрбудреммонтаж Інжиніринг" ОСОБА_1 , що є підставою для повернення позовної заяви згідно з приписами ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст. ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про повернення заяви позивачеві.

Згідно ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржувала ухвала підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

За змістом рішення Конституційний Суд України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний інтерес), поняття "право" та "охоронюваний законом інтерес" особи, що вживаються в законах, знаходяться у логічно- смисловому зв`язку та означають прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, легітимний дозвіл, що є об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально- правовим засадам.

Ч. 1-4 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України, визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Юридична особа відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов`язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище. Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документами, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший); представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року (абзац другий).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно ч. 3, 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами; повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції при поверненні позовної заяви, не врахував в сукупності усіх обставин та помилково повернув позов з посиланням на п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що підпис особи на позові посвідчено печаткою товариства, а до матеріалів позову позивачем було долучено відповідний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з відповідними відомостями стосовно посадової особи товариства (додаток № 5 до позову), а отже, суд першої інстанції не був позбавлений права з`ясувати обставини справи стосовно допущеної описки у прізвищі директора під час розгляду справи і встановити відповідні обставини в сукупності, забезпечивши реалізацію загальних принципів судочинства, закріплених у ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції при розгляді позовів наділений широким колом повноважень, обумовлених зокрема і статтею 226 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі №910/16137/19 підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України.

Також, оскільки судом апеляційної інстанції скасована ухвала суду першої інстанції про повернення позову, керуючись правами, наданими ч. 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, справа підлягає передачі на розгляд суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжиніринг" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі №910/16137/19 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі №910/16137/19 - скасувати.

3. Матеріали позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудреммонтаж інжиніринг" направити для розгляду до Господарського суду міста Києва.

4. Матеріали справи №910/16137/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко