ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2019 р. м. Київ Справа № 911/1659/19

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Коваль Н.Т., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу:

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Комві плюс», м. Вишневе

до відповідачів 1) товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1 - Україна», м. Вишневе,

2) приватного підприємства «Ай.Бі.Ес.», м. Київ,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: 1) державного реєстратора Зазимської сільської ради Броварського району

Підопригори Тетяни Василівни, с. Зазим`я Броварського району;

2) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юр-Капіноса Андрія Євгеновича, м. Київ

про визнання недійсним договору та застосування наслідків його недійсності, скасування рішень про державну реєстрацію

з участю представників учасників справи:

від позивача: Ніколаєнко В.О., керівник, витяг з ЄДР;

Скляренко О.П., адвокат, договір №13/2019 від 01.07.2019;

від відповідача 1: Бугай Д.В., адвокат, довіреність від 29.08.2019;

від відповідача 2: не з`явився;

від третьої особи 1: не з`явився;

від третьої особи 2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Комві Плюс», м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області (далі по тексту - ТОВ «Комві Плюс»), звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою від 02.07.2019 до відповідачів : 1) товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна», м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області (далі по тексту - ТОВ «Авто1 - Україна»), 2) державного реєстратора Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Підопригори Тетяни Василівни, с. Зазим`я Броварського району Київської області (далі по тексту - державний реєстратор Підопригора Т.В.), 3) товариства з обмеженою відповідальністю «Ай.Бі.Ес.», м. Київ, 4) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юр-Капіноса Андрія Євгеновича, м. Київ (далі по тексту - приватний нотаріус Юр-Капінос А.Є.), в якій просив суд:

- скасувати рішення державного реєстратора Підопригори Т.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер - 46410021 від 11.04.2019 про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Авто1-Україна» (код 34361695) на нежиле приміщення 3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 368,7 кв.м., номер запису про право власності - 31122210 від 09.04.2019;

- визнати недійсним укладений 10.06.2019 між ТОВ «Авто1-Україна» та приватним підприємством "Ай.Бі.Ес" (код 35059367) договір іпотеки нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Юр-Капіносом А.Є., реєстраційний №1434;

- скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, приватного нотаріуса Юр-Капіноса А.Є. у зв`язку із посвідченням договору іпотеки нежитлового приміщення від 10.06.2019, реєстраційний №1434 щодо нежитлового приміщення 3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 368,7 кв.м., індексний номер рішення - 47283564 від 10.06.2019, номер запису про іпотеку - 31935219 від 10.06.2019;

- скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, приватного нотаріуса Юр-Капіноса А.Є. у зв`язку із посвідченням договору іпотеки нежитлового приміщення від 10.06.2019, реєстраційний №1434 щодо нежилого приміщення 3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 368,7 кв.м.; індексний номер рішення - 47284181 від 10.06.2019, номер запису про обтяження - 31935593 від 10.06.2019;

- стягнути з "Авто1-Україна" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комві Плюс", витрати на правничу допомогу у розмірі 38 500,00 грн.;

- стягнути з ТОВ "Авто1-Україна" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комві Плюс" витрати на судовий збір у розмірі 7 684,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.03.2012 між ТОВ «Торговий дім Альфа Трейд», якій в наступному змінив назву на ТОВ «Авто1-Україна» (продавець) та ТОВ «Комві Плюс» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гончар Т.М., зареєстрований в реєстрі за №644, відповідно до умов якого продавець передав у власність (продав), а покупець набув у власність (купив) одне ціле нежиле приміщення 3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 368,7 кв.м.

Позивач вказує, що з моменту укладення договору нежиле приміщення 3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 368,7 кв.м., перебувало у фактичному володінні та розпорядженні позивача.

В подальшому, позивачу з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №171309361 від 21.06.2019 стало відомо, що 09.04.2019 право власності на нежиле приміщення 3, було зареєстровано за ТОВ «Авто1-Україна» (до зміни назви -ТОВ «Торговий дім «Альфа Трейд»), номер запису про право власності - 31122210.

Крім того, позивач наголошує, що з вказаної довідки вбачається, що 10.06.2019 між ТОВ «Авто1-Україна» (до зміни назви - ТОВ «Торговий дім «Альфа Трейд») був укладений іпотечний договір із реєстровим номером №1434, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. номер запису про іпотеку - 31935219, відповідно до якого ТОВ «Авто1-Україна» виступило іпотекодавцем, ПП «Ай.Бі.Ес.» - іпотекодержателем. На підставі вказаного договору іпотеки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. було внесено запис про державну реєстрацію обтяження, а саме заборону на нерухоме майно, номер запису про обтяження - 31935593.

На підставі наведеного, позивач вважає, що відповідач ТОВ «Авто1-Україна» такими діями порушив право власності позивача, а тому він вимушений звертатись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 09.07.2019 позовну заяву ТОВ "Комві Плюс" від 02.07.2019 залишено без руху, та надано позивачу час для усунення недоліків.

02.07.2019 від ТОВ «Комві Плюс» до господарського суду Київської області надійшла заява про забезпечення позову від 02.07.2019, в якій заявник просить суд забезпечити позов ТОВ «Комві Плюс» до ТОВ «Авто1-Україна», державного реєстратора Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Підопригори Т.В., ПП «Ай.Бі.Ес.», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юр-Капіноса А.Є. про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору іпотеки та скасування реєстрації заборони відчуження нерухомого майна шляхом накладення арешту на нежиле приміщення 3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 368,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), власник товариство з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» (код 34361695).

Ухвалою від 09.07.2019 суд залишив без задоволення клопотання ТОВ «Комві Плюс» про забезпечення позову з підстав, наведених в ухвалі.

26.07.2019 від позивача ТОВ «Комві Плюс» на виконання ухвали від 08.07.2019 про залишення позову без руху надійшло клопотання із долученою уточненою позовною заявою ТОВ «Комві Плюс» до відповідачів: 1) ТОВ «Авто1-Україна», 2) приватного підприємства «Ай.Бі.Ес.», м. Київ (далі по тексту - ПП «Ай.Бі.Ес.»), у якій позивач проситв суд:

1) Усунути товариству з обмеженою відповідальністю «Комві Плюс» (код 38098058) перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження майном шляхом:

скасування рішення державного реєстратора Підопригори Т.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46410021 від 11.04.2019 про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» (код 34361695) на нежиле приміщення 3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 368,7 кв.м., номер запису про право власності - 31122210 від 09.04.2019;

визнання недійсним договору іпотеки нежитлових приміщень, укладеного 10.06.2019 між ТОВ «Авто1-Україна» (код 34361695) та ПП «Ай.Бі.Ес.» (код 35059367), посвідченого приватним нотаріусом Юр-Капіносом А.Є., реєстраційний номер №1434;

скасування державної реєстрації рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, приватного нотаріуса Юр-Капіноса А.Є. у зв`язку із посвідченням договору іпотеки нежитлового приміщення від 10.06.2019, реєстраційний номер №1434 щодо нежитлового приміщення 3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 368,7 кв.м., індексний номер рішення - 47283564 від 10.06.2019, номер запису про іпотеку 31935219 від 10.06.2019, та індексний номер рішення - 47284181 від 10.06.2019, номер запису про обтяження - 31935593 від 10.06.2019;

2) Стягнути з ТОВ «Авто1-Україна» витрати на правничу допомогу у розмірі 38500,00 грн. та витрати на судовий збір у розмірі 7 684,00 грн.

Ухвалою від 09.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №911/1659/19 за позовом ТОВ «Комві Плюс» до відповідачів 1) ТОВ «Авто1-Україна» та 2) ПП «Ай.Бі.Ес.» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, визнання недійсним договору іпотеки, скасування рішень про державну реєстрацію прав. Постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1) державного реєстратора Зазимської сільської ради Підопригору Тетяну Василівну та 2) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юр-Капіноса Андрія Євгеновича, підготовче судове засідання призначено на 09.09.2019.

02.09.2019 від державного реєстратора Підопригори Т.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву від 28.08.2019, у якому третя особа 1 твердить про те, що нею за заявою керівника ТОВ «Авто1-Україна» проведено державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлове приміщення у зв`язку із втратою документів, що посвідчують право власності на даний об`єкт - зокрема свідоцтва про право власності.

Державний реєстратор твердить про те, що у відповідності до пункту 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, заявником подано технічний паспорт, виготовлений станом на 08.04.2019, довідку про підтвердження реєстрації права власності до 01.01.2013. Державним реєстратором виявлено запис про право власності на спірний об`єкт за заявником від 13.12.2011 №35432185. Таким чином, підстави для відмови у державній реєстрації права були відсутні, а відповідно до частини 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться у документах, поданих для державної реєстрації, несе заявник.

03.09.2019 від представника третьої особи 2 приватного нотаріуса Юр-Капіноса А.Є. до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову від 02.09.2019. Третя особа 2 вказує, що між відповідачами 10.06.2019 укладений договір позики, відповідно до якого ПП «Ай.Бі.Ес.» передав ТОВ «Авто1-Україна» грошові кошти в сумі 60 000,00 грн. в строк до 12.07.2019. З метою забезпечення зобов`язань за договором позики сторони домовились про передачу приміщення в заставу. При посвідченні іпотечного договору приватний нотаріус Юр-Капінос А.Є. вчинив всі належні необхідні дії, щоб пересвідчитись у наявності права у ТОВ «Авто1-Україна» передавати приміщення в іпотеку, посвідчив оспорюваний договір іпотеки від 10.06.2019 у відповідності до закону, тому не підтримує ані позов, ані відзив.

03.09.2019 від представника відповідача 1 ТОВ «Авто1-Україна» до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву від 01.09.2019, у якому відповідач 1 просить суд відмовити позивачеві у позові в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача 1 твердить, що між позивачем та відповідачем 1 не був укладений Договір купівлі-продажу приміщення, даний договір не був виконаний його сторонами, позивач не здійснив оплату за приміщення, в порядку, визначеному пунктом 5 Договору купівлі-продажу, сторонами не було підписано Акт приймання-передачі приміщення.

Відповідач 1 твердить, що не відповідають дійсності твердження позивача про те, що позивач виписав та передав продавцю простий вексель номіналом 388737,70 грн., що підтверджується актом прийому-передачі векселя та платіжним дорученням, що підтверджує оплату бланку звичайного векселя. У відповідності до частини 3 ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У Договорі купівлі-продажу не зазначено про розрахунок із застосуванням векселів, доказів укладення відповідної додаткової угоди позивачем також не подано. Позивачем не подано доказів того, що банком було здійснено оплату звичайного векселя; у відповідача 1 не обліковується надходження грошових коштів у сумі 388 737,70 грн.; позивачем не подано доказів існування у нього простого векселя, всупереч ст. 10 Закону України «Про обіг векселів в Україні», яка зобов`язує векселедавця вести реєстр виданих векселів.

Відповідач твердить, що відповідно до ст.ст. 182, 334 ЦК України та ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації, а відповідно до ст.ст. 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Пунктом 16 Договору купівлі-продажу, на який посилається позивач, передбачено, що право власності у покупця на придбане нежиле приміщення виникає з моменту державної реєстрації цього договору. Отже відповідач 1 твердить, що законодавство, судова практика та умови договору визначають момент переходу права власності до покупця - з моменту державної реєстрації договору, у зв`язку з чим позивачем не подано суду жодних документів, які підтверджують державну реєстрацію переходу права власності на приміщення згідно неукладеного (в силу перелічених вище норм права) Договору купівлі-продажу зазначеного об`єкта.

При цьому відповідач 1 твердить, що відповідачі, здійснюючи реєстрацію права власності за ТОВ «Авто1-Україна», укладаючи договір позики та договір іпотеки, діяли добросовісно, у відповідності до закону, відповідачу 1 не було відомо про існування Договору купівлі-продажу, з причини недобросовісної поведінки колишнього директора ТОВ «ТД «Альфа-Трейд». Отже, на думку представника відповідача 1) договір купівлі-продажу є неукладеним; 2) неукладений договір не породжує для його сторін жодних прав та не є підставою для переходу права власності на приміщення до позивача; 3) відповідач 1, будучи законним власником приміщення, що визнано Державою, мав право розпоряджатися своєю власністю, в тому числі передавши її в іпотеку, у зв`язку з чим в позові товариству «Комві Плюс» має бути відмовлено.

09.09.2019 від державного реєстратора Підопригори Т.В. до суду надійшли докази направлення її відзиву поштою іншим учасникам провадження у справі.

У підготовчому судовому засіданні 09.09.2019 суд оголосив перерву до 30.09.2019, про що присутні представники позивача та відповідача 1 були повідомлені особисто під розписку, а відсутній відповідач 2 та треті особи - шляхом направлення рекомендованим листом відповідної копії ухвали.

23.09.2019 від відповідача 2 ПП «Ай.Бі.Ес.» до господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача 2. У вказаному клопотанні відповідач 2 також зазначив про необґрунтованість позовної заяви, повну підтримку правової позиції, викладеної у відзиві ТОВ «Авто1-Україна», та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

30.09.2019 від представника позивача до господарського суду надійшли заперечення на відзив відповідача 1, у яких представник позивача твердить, що факт укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Гончар Т.М., яка також здійснила державну реєстрацію договору у державному реєстрі правочинів (витяг від 13.03.2012 №11096579). При цьому оригінал свідоцтва про право власності ТОВ «ТД «Альфа-Трейд» на нерухоме майно, виданого виконкомом Вишнівської міської ради 08.12.2011 №97/42 було залишено нотаріусом у нотаріальній справі для архівного зберігання.

На виконання Договору купівлі-продажу покупцем ТОВ «Комві Плюс» було здійснено перерахування коштів на рахунок продавця ТОВ «Альфа-Трейд» всього на загальну суму 125 200,00 грн., на решту суми 388 737,70 грн. був виписаний та переданий покупцю простий вексель. В акті прийому-передачі векселя зазначено, що сторони дійшли погодження вважати умови договору купівлі-продажу від 13.03.2012 виконаними та не мають претензій один до одного. Прийняття від ТОВ «Комві Плюс» простого векселя було погоджено рішенням загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Альфа Трейд» (протокол №4/2012 від 26.11.2012). З 2012 року та до цього часу від ТОВ «ТД «Альфа-Трейд»/ТОВ «Авто1-Україна» не надходило жодних претензій щодо виконання договору купівлі-продажу. Відтак, позивач твердить, посилаючись на позицію Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014, що незважаючи на те, що право власності до покупця в повному розумінні не перейшло до здійснення державної реєстрації права власності, однак умови договору купівлі-продажу сторонами було виконано, і продавець відповідач 1 не мав права розпоряджатися спірним майном, оскільки у випадку, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.4 ст. 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних відносин (ст.5 ЦК України).

До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте покупець має право на захист свого володіння на підставі ст. 396 ЦК.

Також позивачем подано клопотання про витребування доказів, у якому позивач просив витребувати від ТОВ «Авто1-Україна» та від ПП «Ай.Бі.Ес.» іпотечний договір від 10.06.2019 із реєстровим номером 1434 (належним чином засвідчену копію та оригінал для огляду).

Ухвалою від 30.09.2019 суд залишив без задоволення клопотання позивача про витребування доказів з мотивів, зазначених в ухвалі, та повторно оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні до 15.10.2019.

11.10.2019 від позивача до господарського суду надійшло клопотання від 10.10.2019 про поновлення строку на подання доказів та доручення доказів до матеріалів справи, до якого були додані заяви свідків ОСОБА_1 від 09.10.2019, та ОСОБА_2 від 08.10.2019 - осіб, які були учасниками ТОВ «ТД «Альфа Трейд» на час укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення. В судовому засіданні 15.10.2019 зазначене клопотання судом було розглянуте та задоволене з мотивів, зазначених в ухвалі.

Ухвалою від 15.10.2019 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.11.2019.

В судовому засіданні 04.11.2019 розпочато з`ясування обставин справи та дослідження доказів та оголошено перерву в розгляді справи до 19.11.2019, про що присутні представники позивача та відповідача 1 були повідомлені особисто під розписку, а відсутні відповідач 2 та треті особи шляхом надіслання відповідної копії ухвали рекомендованим листом.

Як свідчать залучені до матеріалів справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, третя особа 1 державний реєстратор Підопригора Т.В, копію ухвали від 04.11.2019 отримала 13.11.2019, третя особа 2 приватний нотаріус Юр-Капінос А.Є. копію ухвали від 04.11.2019 отримав 08.11.2019.

Враховуючи викладене, а також подане відповідачем 2 ПП «Ай.Бі.Ес.» клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача 2, суд розглянув справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позов ТОВ «Комві Плюс» до відповідачів 1) ТОВ «Авто1-Україна» та 2) ПП «Ай.Бі.Ес.», всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 328, частини 4 ст. 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно інформації від 21.06.2019 №171309361 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (нежитлове приміщення загальною площею 368,7 кв.м., вартістю 235469 грн адреса АДРЕСА_2 реєстраційний номер майна 35432185) в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.12.2011 вчинено запис №130/398 про право приватної власності ТОВ «Торговий дім «Альфа Трейд», на підставі свідоцтва про право власності від 08.12.2011, виданого виконавчим комітетом Вишневої міської ради на підставі рішення від 21.11.2011 №97/42.

Відповідно до ст.655, ч.1 ст.656 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 657 Цивільного кодексу України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно зі ст.ст.316, 317 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

13.03.2012 між ТОВ «Торговий дім «Альфа Трейд» (код 34361695) в особі директора Бондарчук Ю.Ю. та позивачем ТОВ «Комві Плюс» (код 38098058) в особі директора Ніколаєнка В.О. було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення 3(три), яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 368,7 кв.м. за ціною за домовленістю сторін в розмірі 513 937,70 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Гончар Т.М., зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером №644 та у Державному реєстрі правочинів 13.03.2012 за реєстраційним номером 4916073 (копія договору та витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів залучені до матеріалів справи).

Як свідчить лист приватного нотаріуса Гончар Т.М. №255/01 від 24.06.2019 та додані до нього копії документів, оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого ТОВ «ТД «Альфа Трейд» виконавчим комітетом Вишневої міської ради 08.12.2011, зареєстрованого КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» 13.12.2011, який був наданий продавцем нотаріусу у зв`язку із посвідченням вказаного правочину, був залишений нотаріусом у нотаріальній справі для архівного зберігання та станом на час розгляду справи знаходиться у справах нотаріуса.

Як свідчить копія протоколу №6 загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Альфа Трейд» від 06.07.2009 (який серед інших документів, був поданий приватному нотаріусу Гончар Т.М. для посвідчення договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.03.2012, та копія якого засвідчена приватним нотаріусом Гончар Т.М.), рішенням вказаних загальних зборів учасників збільшено статутний капітал товариства до 843 500,00 грн. та розподілено його наступним чином: ОСОБА_1 - 50% статутного капіталу, ОСОБА_2 - 50% статутного капіталу.

Як свідчить копія протоколу №1/2011 загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Альфа Трейд» від 16.12.2011 (який серед інших документів, був поданий приватному нотаріусу Гончар Т.М. для посвідчення договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.03.2012, та копія якого засвідчена приватним нотаріусом Гончар Т.М.), на яких були присутні учасники із 100% голосів ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,), рішенням вказаних зборів засновників було погоджено продаж товариством «ТД «Альфа Трейд» нежитлових приміщень,, в тому числі і спірного приміщення №3 площею 368,7 кв.м., та надано повноваження директору для підписання договорів купівлі-продажу.

Матеріали справи містять копії платіжних доручень від 27.06.2012 №№ 4, 5, 6, від 03.07.2012 №7, згідно яких покупець перераховував кошти продавцю із призначенням платежу «згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 13.03.2012», на загальну суму 125 000,00 грн. Доказів того, що виконання договору не було прийнято продавцем, а вказані кошти були повернуті платнику, суду не подано.

Крім того, матеріали справи містять копію Акту прийому-передачі векселя від 28.11.2012, за яким ТОВ «Комві Плюс» передало ТОВ «ТД «Альфа Трейд» простий вексель АА №2588636 від 28.09.2012 на суму 388737,70 грн. за пред`явленням, та в якому зазначено, що сторони погодились вважати умови договору від 13.03.2012, який зареєстрований в реєстрі під номером 644, виконаними, претензій одна до одної не мають.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача 1 про те, що вказаний договір є неукладеним.

Слід розрізняти правові поняття неукладений договір, нікчемний та недійсний.

Так, нікчемним є договір, який недійсний в силу закону. Недійсним є договір, визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої сторони з вичерпного переліку підстав, встановлених законом.

Поняття неукладений договір є тотожним договору, що не відбувся.

Суд зазначає, що згідно з частинами 1-3 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами, а обставини свідчать про те, що сторони вчиняли фактичні дії на виконання договору, про що свідчать вищенаведені платіжні доручення.

Крім того, позивач фактично набув вказане приміщення у володіння, користувався ним та ніс витрати на його утримання, про що свідчать залучені до матеріалів справи платіжні доручення на оплату податку на нерухоме майно, копії декларацій з податку на нерухоме майно з доданими квитанціями про подання до органів ДФС. Станом на час розгляду справи спірне приміщення продовжує знаходитись у фактичному володінні ТОВ «Комві Плюс», що сторонами не заперечується.

При цьому суд відхиляє твердження відповідача 1 про те, що фактичного передання майна не відбулося, оскільки між сторонами не було підписано Акту приймання-передачі приміщення.

По-перше, договором купівлі-продажу від 13.03.2012 не було передбачено передачу приміщення за актом приймання-передачі. У пункті 9 договору сторонами вказано, що покупцем приміщення оглянуте до оформлення договору, недоліки або дефекти, які б перешкоджали б його використанню за призначенням, на момент огляду виявлені не були, покупець зазначив безпосередньо в укладеному нотаріальному договорі, що у нього нема претензій до продавця, приміщення покупець приймає у технічному стані, придатному для використання.

По-друге, договір купівлі-продажу може бути визначений його сторонами як реальний або як консенсуальний. Так, пунктом 16 Договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.03.2012 сторони встановили, що право власності покупця на придбане нежиле приміщення виникає з моменту державної реєстрації цього правочину. У пункті 13 продавець зобов`язався звільнити відчужуване нежиле приміщення від належних речей та сплатити належні комунальні платежі протягом п`яти днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 10.02.2009 у справі №10/33/08 про недопустимість визначення договору, як неукладеного, за наслідками виконання його сторонами.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу від 13.03.2012 фактично виконувався (позивач перерахував на користь продавця кошти, отримав приміщення у володіння, фактично ним користувався та ніс витрати на його утримання), судом встановлено, що такий договір є укладеним, і підстави для визначення зазначеного договору як неукладеного відсутні.

Також правомірність володіння позивача спірним приміщенням, яка презюмується в силу закону згідно частини 3 ст. 397 ЦК України, відповідачем не спростована.

Суду не подано доказів визнання зазначеного договору купівлі-продажу недійсним, розірвання такого договору у встановленому порядку за згодою сторін або в судовому порядку, та/або доказів припинення зобов`язань за ним у будь-який інший передачений законом спосіб.

Суд відхиляє посилання відповідача 1 на невиконання позивачем обов`язків щодо повної оплати за спірне приміщення та порушення вимог Закону України «Про обіг векселів в Україні» щодо виданого простого векселя АА №2588636 від 28.09.2012 на суму 388737,70 грн., оскільки зазначені обставини не є підставою вважати зобов`язання за договором купівлі-продажу припиненими.

Якщо відповідач 1 як продавець вважає, що позивачем не виконано умови договору щодо оплати, він не позбавлений права вимагати від позивача виконання умов договору, або звернутися до суду з вимогою про розірвання вказаного договору на підставі ст.ст. 651 ЦК України. Таке право продавцю також надано пунктом 5.1 Договору, відповідно до якого невиконання умов договору, викладених в пункті 5 цього договору є підставою для розірвання даного договору купівлі-продажу в установленому законодавством порядку з відшкодуванням всіх понесених продавцем витрат.

Разом із тим, доказів пред`явлення таких вимог відповідачем 1 позивачу в установленому законом порядку суду також не подано.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Суд зазначає, що державна реєстрація правочину та державна реєстрація речового права, що виникло на підставі правочину, є різними правовими категоріями. Укладення у письмовій нотаріально посвідченній формі та державна реєстрація правочину відчуження нерухомого майна передують та є правовою підставою для державної реєстрації права за набувачем майна.

Відтак, судом встановлено, що Договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.03.2012, посвідчений приватним нотаріусом Гончар Т.М, за №644 укладений із дотриманням всіх необхідних вимог закону, сторони уклавши договір, на основі вільного волевиявлення в належній формі досягли згоди з усіх необхідних істотних умов, договір є укладеним, чинним, в судовому порядку недійсним не визнаний, за згодою сторін або в судовому порядку не розірваний, зобов`язання сторін за ним не є припиненими, сторони вчинили реальні дії на виконання вказаного договору, а саме покупець отримав приміщення у фактичне володіння, користувався ним, ніс витрати на його утримання, здійснював оплату його вартості продавцю, продавець прийняв виконання, сплачені кошти не повернув, правомірність фактичного володіння покупця спірним приміщенням в порядку частини 3 ст. 397 ЦК України жодним чином не спростував.

Разом із тим, суд погоджується з твердженням відповідача 1 про те, що в порядку частини 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Так, приписами ст.334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно до пункту 1 частини 1 ст. 4 названого Закону (в редакції, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу) обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній станом на час укладення договору) державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно до частин 2, 3 ст. 16 вказаного Закону реєстрація заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості їх надходження. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подаються документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення відповідних прав, та документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.

З дати укладання договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.03.2012, який є підставою для державної реєстрації права власності за покупцем - ТОВ «Комві Плюс» права власності на спірне нежитлове приміщення і до моменту розгляду даної справи судом позивач ТОВ «Комві Плюс» ані до реєстраторів бюро технічної інвентаризації в порядку, передбаченому Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, що затверджено Наказом Мінюсту від 07.02.2002 №7/5, ані до державних реєстраторів відповідно до Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011, № 1141, для державної реєстрації свого права власності на спірне приміщення не звертався.

У зв`язку з викладеним, у позивача не виникло право власності на спірне нежитлове приміщення, однак, з дати укладення спірного договору у позивача виникло право володіння спірним приміщенням та право зареєструвати своє речове право власності на спірне приміщення, що виникло на підставі укладеного договору купівлі-продажу, і таке право не є обмеженим у часі.

Також з моменту укладення договору купівлі-продажу у позивача виникло право захищати своє речове право на чуже майно, в тому числі і від власника, відповідно до ст.ст. 395, 396 ЦК України.

Суд бере до уваги позицію Верховного Суду у складі Касаційного господарського Суду, викладену у постанові від 11.05.2018 у справі № 904/2533/15, відповідно до якої речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, які його оточують.

Отже, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що рішенням засновника №02-19 ТОВ «Торговий дім «Альфа Трейд» від 20.02.2019 (посвідченим приватним нотаріусом Сенюк М.В. за №223 20.02.2019) вирішено змінити найменування товариства на товариство з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» та змінити місцезнаходження товариства на м. Київ, вул. Павла Усенка, буд.7/9к, внести зміни до Статуту шляхом викладення Статуту товариства у новій редакції, звільнити директора та призначити директором товариства ОСОБА_5 з 21.02.2019. Копія рішення засновника залучена до матеріалів справи.

Як свідчить інформація від 21.06.2019 №171309361 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (нежитлове приміщення загальною площею 368,7 кв.м., А - нежитлові приміщення, А1 - підвал», адреса АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта 224) 09.04.2019 відповідач ТОВ «Авто 1-Україна» звернувся до державного реєстратора Зазимської сільської ради Броварського району Підопригори Т.В, для здійснення державної реєстрації права власності на спірне приміщення, зазначивши про втрату свідоцтва про право власності від 08.12.2011, виданого Вишневою міською радою.

Державним реєстратором Підопригорою Т.В. прийнято рішення індексний номер 46410021 від 11.04.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис 31122210 від 09.04.2019 про право приватної власності ТОВ «Авто1-Україна» на спірне нежитлове приміщення.

Власність зобов`язує. Частина 2 ст. 319 ЦК України надає право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, однак зобов`язує власника при здійсненні своїх прав та виконанні своїх обов`язків додержуватись моральних засад суспільства.

Твердження відповідача 1 про те, що звернувшись до державного реєстратора для реєстрації свого права власності, він діяв добросовісно та правомірно, матеріалами справи спростовується. По-перше, з листа приватного нотаріуса Гончар Т.М, від 24.06.2019 №255/01-16 вбачається, що відповідач 1 не втратив Свідоцтво про право власності на спірне майно, а залишив його у справах нотаріуса у зв`язку із посвідченням договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.03.2012.

По-друге, матеріалами справи спростовується твердження відповідача 1 про те, що в результаті недобросовісних дій колишнього директора ТОВ «Авто 1 - Україна» відповідачу 1 не було відомо про укладення договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.03.2012. Як було вказано вище, копія протоколу №1/2011 загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Альфа Трейд» від 16.12.2011, на яких були присутні учасники із 100% голосів ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,), рішенням вказаних зборів засновників було погоджено продаж товариством «ТД «Альфа Трейд» нежитлових приміщень, в тому числі і спірного приміщення №3 площею 368,7 кв.м., та надано повноваження директору для підписання договорів купівлі-продажу.

По-третє, звертаючись до державного реєстратора, відповідач не був фактичним володільцем спірного приміщення, про що не міг не знати.

Відповідно до частини 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відтак, рішення державного реєстратора індексний номер 46410021 від 11.04.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та запис № 31122210 від 09.04.2019 про право приватної власності ТОВ «Авто1-Україна» на спірне нежитлове приміщення вчинені на підставі неправдивих відомостей та підлягають скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до Пункту 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011, № 1141 внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

Відтак запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 13.12.2011 про реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення (реєстраційний номер майна №35432185) за ТОВ «Торговий дім «Альфа Трейд» на підставі свідоцтва про право власності від 08.12.2011, виданого виконкомом Вишневої міської ради (аркуш 4 залученої до матеріалів справи інформаційної довідки від 21.06.2019 №171309361), який внесено правомірно, не підлягає скасуванню та має бути автоматично поновлений.

Як свідчать документи, подані третьою особою 2 приватним нотаріусом Юр-Капіносом А.Є., в наступному 10.06.2019 між відповідачем 2 ПП «Ай.Бі.Ес.» (позикодавець) та ТОВ «Авто 1-Україна»(позичальник) було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець зобов`язався передати у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 60 000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути безпроцентну позику у строк до 12.07.2019 (пункти 1.1, 2.1, 2.2, 4.1 договору позики). У пункті 7.2 сторони зазначили, що у забезпечення виконання зобов`язань за даним договором позичальник зобов`язаний укласти з позикодавцем договір іпотеки нежилого приміщення №3, загальною площею 368,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

10.06.2019 між ПП «Ай.Бі.Ес.» (іпотекодержатель) та ТОВ «Авто 1 - Україна» (іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки нежитлових приміщень, відповідно до якого для забезпечення виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань перед іпотекодержателем за Договором позики, що укладений сторонами 10.06.2019, іпотекодавець передає в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно - нежитлові приміщення №3, які розташовані за адресою АДРЕСА_2 площею 368,7 кв.м. (пункт 1.1).

Вартість іпотечного майна згідно висновку про вартість майна від 04.04.2019 становить 1 846 263,00 грн. (пункт 1.3 договору іпотеки). Іпотекою за цим договором забезпечується виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань перед іпотекодержателем за основним договором, щодо повернення в повному обсязі суми позики в розмірі 60 000,00 грн. до 12.07.2019 включно та інших зобов`язань (пункт 2.1 договору іпотеки).

У разі набуття іпотекодержателем права на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставах, передбачених основним договором, цим договором та чинним законодавством України, іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі договору будь-яким з нижче зазначених способів:

шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань іпотекодавцем за основним договором у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»;

шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (пункт 4.1 договору іпотеки).

Договір іпотеки нежитлових приміщень посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. 10.06.2019, та зареєстровано у реєстрі за №1434.

Згідно інформації від 21.06.2019 №171309361 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, приватним нотаріусом Юр-Капіносом А.Є. здійснено державну реєстрацію іпотеки (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 47283564 від 10.06.2019), номер запису про іпотеку 31935219 від 10.06.2019, підстава: договір іпотеки від 10.06.2019 №1434.

Також приватним нотаріусом Юр-Капіносом А.Є. здійснено державну реєстрацію обтяження (вид обтяження - заборона на нерухоме майно), індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 47284181 від 10.06.2019), номер запису про обтяження 31935593 від 10.06.2019, підстава: договір іпотеки від 10.06.2019 №1434.

Твердження відповідача 1 про те, що укладаючи договір позики та договір іпотеки, він діяв добросовісно, матеріалами справи спростовується.

По-перше, договір іпотеки відповідачем 1 укладено щодо об`єкту, який не може бути предметом іпотеки в силу вимог частини першої ст.5 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов:

нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення.

По-друге, відповідно до частини третьої ст. 6 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець зобов`язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов`язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків.

Всупереч вказаній нормі, ТОВ «Авто 1-Україна» уклало договір іпотеки відносно об`єкта, який не був у його фактичному володінні, і про наявність прав ТОВ «Комві Плюс» на який відповідачу було відомо в силу обставин, наведених вище.

По-третє, стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Разом із тим, строк та розмір наданої позики, який є неспівмірним із оціночною вартістю іпотечного майна (копія Висновку про вартість майна за станом на 04.04.2019 ТОВ «Перша земельна агенція» залучена до матеріалів справи), відсутність у договорі позики її цільового призначення, визначений договором іпотеки порядок звернення стягнення на іпотечне майно свідчать про те, що оскаржуваний договір іпотеки було укладено не з метою забезпечення зобов`язань ТОВ «Авто 1-Україна» за договором позики, а з метою створення перешкод (шляхом внесення до Державного реєстру записів про обтяження) для ТОВ «Комві Плюс» зареєструвати своє право власності на підставі укладеного договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.03.2012 з наступним виведенням нерухомого майна із законного володіння позивача. Суд звертає увагу, що й у протоколі №07-19 загальних зборів ТОВ «Авто 1 - Україна» від 10.06.2019 (в особі одного учасника ОСОБА_4 , який має 100% кількості голосів) відсутня мета отримання позики під заставу нерухомого майна.

Види речових прав на чуже майно визначені статтею 395 ЦК України, у якій також передбачено, що законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

За змістом статті 396 цього ж Кодексу особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Тобто володільцеві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Відповідно до частини першої статті 316, частини першої статті 317 та частини першої статті 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту пункт 2 частини 2 зазначеної статті визначає визнання правочину недійсним

Згідно з частиною першою статті 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас за змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, у розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Аналогічну правову позицію сформовано у постановах КГС ВС від 19.06.2019 у справі № 925/180/18 та від 25.06.2019 року у справі № 923/640/18.

Згідно з частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Суд зазначає, що договір може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи, не сторони договору, за умови встановлення факту порушення особистого немайнового або майнового права та інтересу такої особи. Якщо ж за результатами розгляду справи такого факту не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Таким чином вимога про визнання правочину недійсним може бути пред`явлена однією зі сторін правочину або заінтересованою стороною, права якої порушені укладенням спірного правочину.

Ключовою відмінністю в обґрунтуванні своїх вимог у таких позовах є необхідність доведення особою, яка не є стороною правочину, факту наявності в неї заінтересованості, тобто конкретного майнового інтересу в оспорюваному правочині, навести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, та обґрунтувати яким чином такі порушені майнові інтереси будуть відновлені у разі задоволення позову. Суд, в свою чергу, має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Вказана правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.04.2019 у справі №926/1172/18 та від 27.02.2019 у справі № 916/509/18.

З огляду на те, що оспорюваний договір іпотеки не відповідає вищенаведеним нормам закону та порушує права та законні інтересі позивача ТОВ «Комві Плюс», позовна вимога про визнання договору іпотеки від 10.06.2019, укладеного між ТОВ «Авто 1-Україна» та ПП «Ай.Бі.Ес.» недійсним є обґрунтованою та такою, яку належить задовольнити.

Враховуючи те, що вимоги про скасування державної реєстрації іпотеки (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 47283564 від 10.06.2019), номер запису про іпотеку 31935219 від 10.06.2019, підстава: договір іпотеки від 10.06.2019 №1434 та скасування державної реєстрації обтяження (вид обтяження - заборона на нерухоме майно), індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 47284181 від 10.06.2019), номер запису про обтяження 31935593 від 10.06.2019, підстава: договір іпотеки від 10.06.2019 №1434, які перешкоджають ТОВ «Комві Плюс» реалізувати своє право на державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі укладеного договору купівлі-продажу від 13.03.2012, яке не обмежене у часі, та є похідними від вимоги про визнання недійсним договору іпотеки від 10.06.2019, суд дійшов висновку про їх задоволення.

За таких обставин позов ТОВ «Комві Плюс» належить до задоволення повністю. Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір в сумі 7684,00 грн. у зв`язку із задоволенням позову суд покладає на відповідачів : в сумі 4802,50 грн. на ТОВ «Авто 1-Україна» (1921,00 грн. за немайнову вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 11.04.2019, 50% (по 960,5 грн.) судового збору за три немайнові вимоги про визнання недійсним договору іпотеки та рішень про державну реєстрацію іпотеки та обтяження), та в сумі 2881,50 грн. на ПП «Ай.Бі.Ес.» (50% (по 960,5 грн.) судового збору за три немайнові вимоги про визнання недійсним договору іпотеки та рішень про державну реєстрацію іпотеки та обтяження).

Позивач також просив включити до судових витрат 38500,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката. Щодо зазначених вимог суд зазначає таке.

Згідно до частин 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1-3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Станом на день оголошення рішення позивачем не подано доказів фактичного здійснення витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим, вказані витрати не підлягають включенню до судових витрат та розподілу між сторонами до подання суду відповідних доказів їх здійснення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Комві Плюс» задовольнити повністю.

2. Усунути товариству з обмеженою відповідальністю «Комві Плюс» (код 38098058) перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а саме

Скасувати рішення державного реєстратора Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Підопригори Тетяни Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46410021 від 11.04.2019 про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» (код 34361695) на нежиле приміщення 3, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 368,7 кв.м., номер запису про право власності 31122210 від 09.04.2019.

Визнати недійсним договір іпотеки нежитлових приміщень, укладений 10.06.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» (код 34361695) та приватним підприємством «Ай.Бі.Ес.» (код 35059367), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є., за реєстраційним номером 1434.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняті приватним нотаріусом Юр-Капіносом Андрієм Євгеновичем у зв`язку із посвідченням договору іпотеки нежитлового приміщення від 10.06.2019, реєстраційний номер 1434 щодо нежитлового приміщення 3, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 368,7 кв.м.:

індексний номер рішення - 47283564 від 10.06.2019, номер запису про іпотеку 31935219 від 10.06.2019;

індексний номер рішення - 47284181 від 10.06.2019, номер запису про обтяження 31935593 від 10.06.2019.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» (АДРЕСА_2 ідентифікаційний код 34361695) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Комві Плюс» (08133, АДРЕСА_2, офіс №3, ідентифікаційний код 38098058)

4802,50 грн. (чотири тисячі вісімсот дві гривні п`ятдесят копійок) судового збору.

4. Стягнути з приватного підприємства «Ай.Бі.Ес.» (01021, м. Київ, Печерський район, вул. Михайла Грушевського, буд. 28/2, нежиле приміщення 43, ідентифікаційний код 35059367) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Комві Плюс» (08133, АДРЕСА_2, офіс №3, ідентифікаційний код 38098058)

2881,50 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню п`ятдесят копійок) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 24.12.2019.

Суддя О.В. Конюх