РІШЕННЯ

16 грудня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/574/17-г/5

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Коник М.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Тернопільоблгаз», вул.Чернівецька, 54-А, м.Тернопіль, 46006

про стягнення 7 944 994 грн. 20 коп. інфляційних і процентів

За участю представників від:

позивача: Безпалюк Олександр Леонідович, адвокат

відповідача: Косик Тетяна Олександрівна, адвокат

Суть справи

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" про стягнення 7424174,32 грн пені, 520 819,88 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на купівлю-продаж природного газу №16-180-Н від 30.12.2015 щодо своєчасної оплати поставленого відповідачу протягом січня-вересня 2016 року природного газу на загальну суму 938 529 431,26 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.12.2017 у справі № 921/574/17-г/5, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 107,82 грн пені, 87,78 грн 3% річних та 1600,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20.06.2018 у даній справі рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.12.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 712 087,16 грн пені, 520 819,88 грн 3% річних, 536 251,24 грн в повернення сплаченого позивачем судового збору. В задоволенні решти частин позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20.08.2019 у даній справі рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.04.2019 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

23.09.2019 матеріали справи повернуто на адресу господарського суду Тернопільської області. За результатами автоматизованого розподілу судової справи для її розгляду визначено суддю Чопка Ю.О.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 24.09.2019 прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 23.10.2019, яке було відкладено на 13.11.2019 з мотивів, викладених у відповідній ухвалі.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 13.11.2019 постановлено провадження у справі в частині стягнення пені в сумі 1 108 грн 82 коп. та 3% річних в сумі 87 грн 78 коп. закрити, продовжити строк проведення підготовчого засідання і відкласти підготовче засідання на 2 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 2 грудня 2019 року підготовче провадження закрите, справу призначено до розгляду по суті на 16 грудня 2019 року.

В судове засідання 16 грудня 2019 року представники відповідача і позивача з`явилися, підтримали свої доводи і міркування, викладені, відповідно, у відзиві на позовну заяву (вих. №816 від 11 листопада 2019, вх. №20584 від 12.11.2019) та у поясненнях по справі (вих № б/н від 18.11.2019, вх. №21421 від 22.11.19).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

30 грудня 2015 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (далі Покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №16-180-Н (далі Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю у 2016 році природний газ (далі - Газ), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Газ на умовах Договору.

Згідно з пунктом 1.2 Договору Газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

Пунктом 2.1 Договору сторони узгодили обсяг поставки Газу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року.

Згідно з пунктами 3.2, 3.3 Договору приймання передача Газу, переданого Покупцем Продавцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов`язується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов`язується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. У разі, якщо Покупець до 15 числа місяця наступного за місяцем поставки газу не надає Продавцю акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного використання у звітному місяці газу Продавцем документально не оформлюються.

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Відповідно до пункту 6.2 Договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди Покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця.

Згідно з пунктами 6.4, 6.5 Договору в платіжних дорученнях Покупець повинен обов`язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу. За наявності заборгованості у Покупця за Договором Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ поставлений в минулі періоди по Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за Договором. У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного Покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Додатковою угодою №1 від 02.03.2016 сторони доповнили пункт 6.1 Договору абзацом наступного змісту: "Сторони погодили, що з урахуванням п. 10.2 Договору укладення договору(ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим договором, не звільняє покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, включаючи, але не обмежуючись обов`язком покупця сплатити на користь продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.".

Пунктом 3 зазначеної додаткової угоди сторони змінили редакцію пункту 10.2 Договору наступного змісту: "Сторони погодили наступний порядок внесення змін до цього договору: усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово в формі додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору та підписуються уповноваженими представниками Сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 10.3, 10.4 цього договору. Зміни до цього договору, викладені не в формі додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим договором. Договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до цього договору та не може бути застосований до відносин за цим договором без підписання сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору. Будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005 р., протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між Сторонами не вносять змін до цього договору, та не можуть бути застосовані до відносин за цим договором без підписання сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього договору.".

Пунктом 6 вказаної додаткової угоди передбачено, що вона набуває чинності з дати її підписання та скріплення печатками сторін і поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з дати укладення Договору, і діє протягом дії Договору.

Додатковою угодою №2 від 31.03.2016 сторони змінили редакцію пункт 6.1 Договору наступного змісту: "Оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу.".

Пунктом 7 вказаної додаткової угоди сторони передбачили, що вона набуває чинності з дати її підписання сторонами і поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2016.

22.08.2016 між сторонами у справі було укладено додаткову угоду №4 до Договору, згідно з пунктом 1 якої додаткову угоду №1 від 02.03.2016 до Договору визнано такою, що втратила чинність з 01.08.2016.

Додатковою угодою №4 від 22.08.2016 сторони доповнили пункт 6.1 Договору абзацами три і чотири у наступній редакції: "Оплата вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій може проводитись за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 №20. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.".

Пунктом 9 вказаної додаткової угоди сторони передбачили, що вона набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.08.2016.

На виконання умов Договору Продавець за період з січня по вересень 2016 року (включно) передав, а Покупець прийняв природний газ в обсязі 197 109,109 тис. куб. м на загальну суму 938 529 431,26 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Відповідач, у порушення умов Договору, свої зобов`язання по оплаті вартості отриманого за період січень вересень місяць 2016 року (включно) природного газу виконував неналежним чином та з порушенням передбаченого умовами Договору терміну розрахунків, що підтвердужться сальдовою відомістю, відомістю операцій по підприємству з 01.01.2016 по 31.07.2017 та банківськми виписками з рахунку позивача.

Протягом 2016 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Тернопільській області, Департаментом фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації, Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості, а саме організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 №20 укладені (підписані) спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального Фонду Державного бюджету України.

Відповідно до пунктів 2.5 спільних протокольних рішень Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" перераховує Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" грошові кошти за природний газ спожитий в 2016 році згідно з договором від 30.12.2015 №16-180-Н із записом в графі "призначення платежу": "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2016 року, договір від 30.12.2015р. №16-180-Н. в т.ч. ПДВ…". Згідно з пунктами 5.2 спільних протокольних рішень останні набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами і діють до повного виконання сторонами зобов`язань за цими спільними протокольними рішеннями.

Відповідно до пунктів 5.3 спільних протокольних рішень, останні є чинними лише у разі проведення відповідного фінансування.

Відповідно до наданої позивачем виписки по рахунку кошти, на виконання умов спільних протокольних рішень, за спожитий у 2016 році природний газ згідно з Договором поступили на рахунок позивача: 03.03.2016 в сумі 204 561 773,06 грн, 15.04.2016 в сумі 184 001 044,06 грн, 29.04.2016 в сумі 212 058 645,38 грн, 31.05.2016 в сумі 113 668 302,87 грн, 21.06.2016 в сумі 43 175 400,00 грн, 20.07.2016 в сумі 32 547 295,00 грн, 23.08.2016 в сумі 29 493 000,00 грн, 21.09.2016 в сумі 28 583 000,00 грн та 24.10.2016 в сумі 33 670 000,00 грн.

Частина заборгованості у розмірі 881 758 460,37 грн, за отриманий згідно з Договором природний газ сплачена відповідачем на підставі спільних протокольних рішень, а частина заборгованості в загальній сумі 56 770 970,99 грн сплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

Спір між сторонами полягає в тому, як, з правової точки зору, оцінювати підписані між сторонами спільні протокольні рішення.

Як убачається зі змісту Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок), держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регуляторного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Аналогічного правового висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 31.05.2019 у справі № 924/296/18.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 653 цього Кодексу у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Статтею 12 Господарського кодексу України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Таким чином, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у Договорі) порядок розрахунків.

При цьому, для стягнення пені, передбаченої умовами Договору та застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, які діяли на момент розгляду справи.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 01.07.2015 у справі № 924/1230/14, від 16.09.2015 у справі №917/2520/14, від 07.10.2015 у справі №924/406/14, від 01.10.2015 у справі №917/2519/14 та постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №904/1858/16, від 14.03.2018 у справі №910/9806/16, від 12.06.2018 у справі №922/1010/16, від 02.08.2018 у справі №922/3873/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18.

Отже, підставою застосування наслідків за порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, є наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №904/1858/16, від 12.06.2018 у справі №922/1010/16, від 28.11.2018 у справі №927/370/18.

Сторони погоджуються, що лише частина заборгованості у загальному розмірі 56 770 970,99 грн. була сплачена відповідачем за рахунок власних коштів, а не на підставі спільних протокольних рішень. Саме на цю суму, у випадку прострочення платежу, позивач мав право нараховувати пеню і 3% річних.

В той же час, у своїх розрахунках позивач виходив з явно помилкових сум заборгованості при нараховані пені та 3% річних. Так, згідно наданого позивачем розрахунку, пеня і 3% річних за січень місяць 2016 року розраховувалася виходячи з заборгованості, заокруглено, 196-200 млн. грн, за лютий 174-180 млн. грн, за березень 212 млн. грн, за квітень 105 млн. грн при реальній заборгованості, заокруглено, 56 млн. грн Відтак, розрахунок позивача не може бути визнаний достовірним.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зокрема, позивач повинен надати обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються (п.3 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України). Оскільки позивач не виконав покладеного на нього процесуальним законом обов`язку обґрунтувати заявлені до стягнення суми, в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 74, 81, 129, 162, 236-238, 240, 252 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позовних вимог відмовити.

Протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення сторони вправі його оскаржити до Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 24 грудня 2019 року.

Суддя Ю.О. Чопко