ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3870/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, 57) про забезпечення позову за вх.№2-6337/19/18 від 24.12.2019р. по справі №916/3870/19

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, 57)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Гемопласт" (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, буд. 57, офіс 1)

про стягнення 3 457 638,49 грн

ВСТАНОВИВ:

24.12.2019р. Публічне акціонерне товариство "Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Гемопласт", в якій просить суд стягнути заборгованість у сумі 3 457 638,49 грн, а також судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем умов укладених між сторонами договорів поставки щодо оплати поставленого товару.

Одночасно із позовною заявою до господарського суду Публічним акціонерним товариством "Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд накласти арешт на будівлі та споруди бази відпочинку "Полімер", що розташовані за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, смт. Затока "Полімер" база відпочинку (район «Центральний»), будинок б/н, загальною площею 371,4 кв.м., розташовані на земельній ділянці, площею 0,2164 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:028:0105, та земельну ділянку, площею 0,2164 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:028:0105, розташовану за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, смт. Затока, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, вид використання для розміщення та реконструкції бази відпочинку "Полімер" під оздоровчий готельний комплекс з громадським центром.

Вказана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що рішення у даній справі може залишитись невиконаним, внаслідок відчуження майна відповідача, про що заявнику стало відомо з сайтів dom.ria.com, metry.ua, olx.ua, на яких містяться відповідні оголошення щодо продажу майна.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як свідчать матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на базу відпочинку "Полімер" та на земельну ділянку, направлені саме на забезпечення вимоги майнового характеру.

Водночас умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.08.2019 у справі №910/4491/19.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункти 1,3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011 суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом, проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі № 910/773/19.

Так, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник вказує на те, що відповідачем здійснюються заходи щодо відчуження майна, у підтвердження чого надає скріншоти сторінок сервісів оголошення.

Водночас суд критично ставиться до наданих заявником доказів, враховуючи наступне.

Як свідчить надана заявником роздруківка із сайту OLX, відповідне оголошення щодо продажу бази відпочинку "Полімер" було створене особою Юрій 21 грудня 2019р. о 12 год. 38 хв.

Поряд з цим, скріншот вказаного оголошення зроблено заявником 21.12.2019р. о 12 год. 41 хв., тобто через три хвилини після розміщення оголошення.

З метою перевірки актуальності доведеної до суду інформації, судом було здійснено відстеження публікації на сайті OLX та встановлено її відсутність.

Відсутнє також оголошення щодо продажу бази відпочинку "Полімер" і на сайтах metry.ua та dom.ria.com.

Поряд з цим інформація, відображена на скріншоті сторінки сайту dom.ria.com. щодо можливості "Поднять в ТОП" "Редактировать", "Сообщить о продаже" "в архив" "изменить цену" "изменить телефон", свідчить про наявність безпосереднього доступу особи, що зробила скріншот, до такого оголошення.

З огляду на викладене, з урахуванням відсутності вказаних оголошень станом на день розгляду заяви, суд ставить під сумнів достовірність наданих Публічним акціонерним товариством "Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" доказів.

При цьому жодних доказів відчуження відповідачем земельної ділянки заявником не надано.

Крім того, суд зауважує, що майно, на яке позивач просить суд накласти арешт, було набуте Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Гемопласт" за договорами купівлі-продажу 27.04.2019р., тобто після виникнення заборгованості.

При цьому, як свідчить комп`ютерна програма "ДСС", наразі на розгляді в господарському суді наявний спір щодо розірвання договорів купівлі-продажу від 27.04.2019р. №180 та №181 та повернення нерухомого майна, а отже накладення арешту на спірне майно може вплинути на права та обов`язки інших осіб.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт", оскільки остання не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про наявність обставин на які посилається заявник.

Керуючись ч.6 ст.140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" про забезпечення позову за вх.№2-6337/19 від 24.12.2019р. по справі №916/3870/19.

Ухвала набирає чинності 26.12.2019р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.М. Щавинська