ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2562/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" м. Маріуполь
до АТ "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря", м. Харків
про стягнення 895 116,18 грн.
за участю представників:

позивача - Мастепанов О.В., довіреність б/н від 16.09.19р.;

відповідача - Кононенко А.О., довіреність б/н від 08.08.19р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Магма" м. Маріуполь звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з АТ "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря", м. Харків заборгованість за договором на виконання робіт №1/05 від 18.05.18р. в сумі 895 116,18 грн., яка складається з: 676 860,00 грн. - основна заборгованість; 154 311,85 грн. - неустойки; 12 976,77 грн. - 3% річних; 50 967,56 грн. - інфляційні втрати. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 02.09.19р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "17" вересня 2019 р. об 11:00 год.

Підготовче засідання у справі №922/2562/19 було відкладено протокольною ухвалою суду, яка занесена до протоколу підготовчого засідання від 17.09.19р. та підготовче засідання відкладено на "21" жовтня 2019 р. об 11:00 год.

Підготовче засідання у справі №922/2562/19, яке було призначено на "21" жовтня 2019 р. об 11:00 год. не відбулось у зв`язку з перебування судді Шарко Л.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 24.10.19р. продовжено строк проведення підготовчого судового засідання на 30 днів до "01" грудня 2019 р. (неділя)

Підготовче засідання у справі №922/2562/19 було відкладено протокольною ухвалою суду на "02" грудня 2019 р. об 11:30 год., яка занесена до протоколу підготовчого засідання від 26.11.2019р.

Ухвалою суду від 02.12.19р. закрито підготовче провадження по справі №922/2562/19. Призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на "16" грудня 2019 р. 10:00 год.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення судового засідання для надання часу ознайомитись з матеріалами справи у зв`язку зі зміною представника відповідача.

Представник позивача заперечував проти клопотання відповідача про відкладення судового засідання, зазначив про те, що дане клопотання є затягуванням судового процесу.

Суд, вважає усне клопотання представника відповідача необґрунтованим, оскільки сторонам було надано достатньо часу для сформування своє правової позиції щодо суті спору, оскільки, саме за клопотанням представників відповідача розгляд справи відкладався два рази. Також, суд зазначає про те, що чинним Господарським процесуальним кодексом не передбачено відкладення розгляду справи з підстав зміни представника сторони.

Представник позивача в судовому засіданні 16.12.19р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.12.19р. покладає вирішення справи на розсуд суду. Відзив на позовну заяву не надано.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

18 травня 2018 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАГМА» (надалі - Позивач або ОСОБА_1 ) та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ХАРКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «СВІТЛО ШАХТАРЯ» (надалі - Відповідач або АТ «СВІТЛО ШАХТАРЯ») був укладений Договір на виконання робіт № 1/05 (надалі - Договір № 1/05).

Згідно до п.п. 1.1., 2.1 Договору № 1/05 позивач, як виконавець, зобов`язався виконати з матеріалів замовника роботи та передати відповідачу результат виконання, визначений в додатках до договору - специфікаціях. Відповідач, як Замовник, в свою чергу був повинний прийняти та сплатити узгоджену ціну робот в порядку та строки визначені Договором та додатками то нього - специфікаціями.

Специфікацією № 1 до Договору №1/05 сторони узгодили найменування робот з обробки деталей, її кількість, строки, ціну та загальну вартість робот, яка склала 710 160,00 грн. з урахуванням ПДВ в розмірі 118 360,00 грн.

Пунктом 3 Специфікації № 1 визначено, що строки виконання робіт складають 130 днів з дня поставки заготовок, с правом дострокового виконання робіт.

Згідно до п.п. 2.2,, 2.3., 2.7. Договору №1/05 Виконані роботи Виконавець (ТОВ «МАГМА») передає Замовнику (АТ «СВІТЛО ШАХТАРЯ») згідно з актами приймання-передачі виконаних робіт. Замовник зобов`язується протягом 3-х календарних днів направити на адресу Виконавця підписаний акт прийому-передачі виконаних робіт. У разі неповернення у встановлений строк підписаного акту, роботи вважаються прийнятими без заперечень. По закінченню виконання робіт Виконавець надає Замовнику наступні документи: акт прийому - передачі виконаних робіт; товарно-транспортну накладну на отримання готового виробу після виконання робіт; рахунок-фактуру.

26 жовтня 2018 р. сторонами був підписаний Акт приймання-передачі обладнання - 2 (двох) водил УКД 200-500.11.01.130СБ за ціною 44 400,00 грн. з ПДВ за зальну суму 106 560,00 грн. з ПДВ. До Акту виставлені рахунки №№ 767. листопада 2018 року обладнання було відвантажене Замовнику, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 188 М.

06 листопада 2018 р. Сторонами був підписаний Акт приймання-передачі обладнання на загальну суму з ПДВ 603 600,00 грн.

06 листопада 2018 року ця партія деталей було відвантажене Замовнику, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 197 М.

До Акту прийому-передачі обладнання виставлено рахунок № 841.

03 грудня 2018 року АТ «СВІТЛО ШАХТАРЯ» повернуло ТОВ «МАГМА» один вал УКД200-500.11.01.401-04 для виправлення виявлених недоліків, про що був складений акт приймання-передачі. Ціна такого валу склала - 33 300,00 грн.

Таким чином загальна вартість прийнятої Відповідачем роботи, за вирахування повернутого валу, складає 676 860,00 грн. з ПДВ.

Порядок розрахунків за виконану роботу по виготовленню деталей встановлений пп. 4.3. Договору № 1/05 та п. 4 Специфікації № 1 а саме, 50 відсотків вартості робот сплачуються Замовником протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту повідомлення про готовність робот, остаточний розрахунок - протягом 14 календарних днів з моменту повідомлення про готовність робот.

Тобто оплата робот по виготовленню деталей повинна була здійснена замовником до відвантаження деталей.

У зв`язку з тим, що передача результату роботи між Сторонами була фактично здійснена до її оплати, позивач вважає, що строк оплати настає протягом 14 календарних днів з дати підписання сторонами відповідних Актів приймання-передачі обладнання.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу Претензію №08/02 від 08.02.19р. за вих.№02-153 про сплату заборгованості.

Дана претензія залишена відповідачем без належного реагування.

Оскільки, відповідачем не сплачено за виконані роботи, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 4 специфікації № 1 до договору від 18.05.2018р. передбачені умови оплати: 50% передоплати у продовж 3 банківських днів з моменту повідомлення про готовність продукції, 50 % у продовж 14 календарних днів з моменту повідомлення про готовність продукції.

Таким чином, оскільки порядок оплати передбачений в договорі від 18.05.2018р. різниця з порядком оплати наведеного в специфікації № 1 до нього, то з урахуванням вимог п. 4.3 Договору, до спірних правовідносин підлягає застосуванню порядок оплати передбачений п. 4 специфікації № 1 до договору від 18.05.2018р.

У той же час, яке вже зазначалось вище, п. 4 специфікації № 1 до договору від 18.05.2018р. встановлює момент виникнення у Відповідача обов`язку оплатити Позивачу виконані роботи - з моменту отримання повідомлення про готовність продукції.

При цьому, форма такого повідомлення (письмова, усна, електронна, факсиміле) ані умовами договору від 18.05.2018р., ані специфікацією № 1 до нього, не встановлена.

Відсутність узгодженої і обов`язково дотриманої відповідної форми повідомлення про готовність продукції та довгострокові господарські правовідносини обумовило у сукупності виникнення між сторонами по справі звичаю ділового обороту (ст. 7 ЦК України) з того приводу, що повідомлення про готовність продукції здійснюється Позивачем в усній формі.

До того ж, жодна із сторін даної справи, проти здійснення повідомлення про готовність продукції в усній формі (і як наслідок виникнення моменту оплати саме з дати такого повідомлення) не заперечувала.

Як зазначав позивач, саме внаслідок довгострокових партнерських взаємостосунків позивач пішов на поступки відповідачу та за його проханням здійснив відвантаження готової продукції без отримання оплати.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем готової продукції та всього (розрахункового) пакету документів, що саме по собі є свідченням наявності у відповідача зобов`язання з оплати за отриману готову продукцію.

Зокрема, з товарно-транспортної накладної №188 М від 01.11.2018р. вбачається, що відповідач (його уповноважений представник) разом з вантажем отримав рахунок №767 та №786 від 26.10.2018р., акт наданих послуг №35 від 26.10.2018р., звіт про перероблену сировину № 35 від 26.10.2018р., видаткову накладну №672 від 26.10.2018р. та сертифікат якості.

У відповідності до товарно-транспортної накладної №197 М від 06.11.2018р., відповідачу (його уповноваженому представник) разом з вантажем були надані: рахунок №841 та № 842 від 06.11.2018р., акт наданих послуг №36 та №37 від 06.11.2018р., звіт про перероблену сировину №36 та №37 від 06.11.2018р., сертифікат якості та акт приймання - передачі.

До того ж, вищенаведені первинні документи були підписані з боку уповноваженої особи відповідача і повернуті позивачу, що підтверджує факт належного виконання позивачем взятих на себе зобов`язань та як наслідок - обізнаність відповідача здійснити оплату за надані йому послуги.

Так, відповідно до пункту 2.2. Договору від 18.05.2018р., виконані роботи Позивач передає Відповідачу згідно акту приймання - передачі виконаних робіт.

Датою виконання робіт вважається дата підписання акту приймання - передачі робіт (п. 2.8. Договору).

Тобто, на погляд позивача, саме з дати підписання актів надання послуг з переробки (26.10.2018р. та 06.11.2018р.) підлягає відраховуватися 14 денний строк (визначений п. 4 специфікації № 1) для здійснення відповідачем оплати за надані послуги.

З зазначеного слідує, що суму у розмірі 106 560,00 гри. (акт надання послуг з переробки №35 від 26.10.2018р.) Відповідач повинен був оплатити строком до 09.11.2018р. (включно), а суму у розмірі 603 600,00 грн. (акт надання послуг з переробки від 06.11.2018р.) Відповідач повинен був оплатити строком до 20.11.2018р. (включно).

У той же час, оскільки 03.12.2018р. відповідач здійснив повернення позивачу одного валу, вартість якого становила 33 300,00 грн. і який був переданий відповідачу у відповідності до акту надання послуг з переробки від 06.11.2018р., то загальна сума заборгованості (за даним актом) становить 676860,00 грн.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 676860,00 грн. заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором у сумі 676860,00 грн., суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 676860,00 грн. заборгованості, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Пунктом 5.3 Договору від 18.05.2019р. передбачено, що замовник несе відповідальність за дотримання строків оплати виконаних робіт. За неоплачені або несвоєчасно оплачені роботи замовник оплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплачених або несвоєчасно оплачених робіт за кожен день прострочення, починаючи з дня прострочення. Неустойка нараховується до моменту фактичного припинення порушення договірного зобов`язання. Сплата штрафу не звільняє замовника від виконання своїх зобов`язань по договору.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме п. 5.3. Договору, сторонами збільшено період нарахування неустойки.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочення платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 154 311,85 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства та не заперечується відповідачем.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов`язань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про стягнення на користь позивача пені у сумі 154 311,85 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 12 976,77 грн. та інфляційних втрат в розмірі 50 967,56 грн., суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі в сумі 12 976,77 грн.

Що стосується заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 50967,56 грн. суми інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат визнав їх вірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та стягненню підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 50 967,56 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 526, 546, 548, 549, 610-612, 623-625, 629, 631 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 224, 225 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" (; 61001, Харківська обл., м. Харків, вул. Світло Шахтаря, буд. 4/6) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Магма" (; 87504, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Ілліча, буд. 75А) 676 860,00 грн. - основну заборгованість; 154 311,85 грн. - неустойки; 12 976,77 грн. - 3% річних; 50 967,56 грн. - інфляційні втрати; судовий збір в сумі 13 426, 74 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 26.12.19р.

Суддя Л.В. Шарко