РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.12.2019Справа № 910/10510/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши справу

за позовом Черкаської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн-холдинг»

про стягнення 3 019 372, 14 грн.

За участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 27.12.2019

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Черкаська міська рада звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн-холдинг» про стягнення на користь міського бюджету м. Черкаси 3 019 372, 14 грн безпідставно утриманих коштів у формі орендної плати.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач до моменту укладення договору оренди землі користувався спірною земельною ділянкою без достатніх правових підстав, у зв`язку з чим за рахунок власника земельної ділянки відповідач як власник нерухомої будівлі, розташованої на вказаній земельній ділянці, зберіг у себе кошти, які мав сплатити позивачу за користування землею.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 910/10510/19 позовну заяву Черкаської міської ради залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.09.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 відкладено підготовче засідання на 21.10.2019.

21.10.2019 від відповідача через канцелярію суду надійшли клопотання про доручення доказів до матеріалів справи.

Також, від відповідача через канцелярію суду 21.10.2019 надійшло клопотання про витребування доказів, від якого відповідач відмовився письмовою заявою, що була подана до канцелярії суду 19.12.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено судове засідання на 18.11.2019.

13.11.2019 року до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення безпідставно утриманих коштів.

Судове засідання 18.11.2019 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному з 25.10.2019 по 13.12.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2013 розгляд справи призначено на 23.12.2019.

В підготовче судове засідання 23.12.2019 з`явились представники сторін, які подали спільну заяву про розгляд справи по суті після закінчення підготовчого провадження, у відповідності до ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовчому засіданні 23.12.2019 суд встановив, що всі завдання підготовчого провадження у даній справі виконані, у зв`язку з чим, з урахуванням поданої сторонами заяви від 23.12.2019, на підставі ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, суд протокольно ухвалив закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні надав свої усні пояснення та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

За результатами розгляду справи судом було оголошено перерву до 27.12.2019, що підтверджується спільною розпискою сторін у даній справі.

В судовому засіданні 27.12.2019 позивач підтримав доводи позовної заяви, відповідач заперечив щодо задоволення позовної заяви.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 27.12.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2015 відповідачем за договором купівлі-продажу було придбано частину комплексу будівель за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. 14-го Грудня, буд. № 8. Право власності на нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку.

Об`єкт нерухомого майна відповідача розташований на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Черкаси.

05.02.2019 на підставі відповідного рішення Черкаської міської ради між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) було укладено Договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передає орендарю в строкове платне користування земельну ділянку площею 10, 9270 га (кадастровий номер :06:06260011), яка знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. 14-го Грудня, буд. № 8.

Відповідач з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна й до моменту укладення з позивачем договору оренди землі від 05.02.2019, укладеного на підставі відповідного рішення Черкаської міської ради від 31.01.2019 № 2-3931, користувався земельною ділянкою площею 10, 9270 га, без відповідних правовстановлюючих документів.

В наслідок чого позивач посилаючись, зокрема на ст. 120, 206 ЗК України зазначає, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення на користь міського бюджету м. Черкаси безпідставно отриманих коштів (орендної плати) у розмір 3 019 372, 14 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

Для кондиційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач з 05.06.2015 згідно договору купівлі-продажу є власником частини комплексу будівель нерухомого майна за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. 14-го Грудня, буд. № 8.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України).

За змістом глави 15 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

Матеріалами справи підтверджується, що 14.05.2009 між Черкаською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «Строммаш» (орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав орендарю земельну ділянку площею 170 959 кв.м. (кадастровий номер :06:062:0005) за адресою - Черкаська обл., м. Черкаси, вул. 14-го Грудня, буд. № 8, строком на 49 років.

Відповідно до підпункту г пункт 31 вказаного Договору оренди землі обов`язком орендаря є - у разі відчуження будівель та споруд (або їх часток), розташованих на земельній ділянці наданій в оренду, орендар зобов`язаний повідомити про це орендодавця в 10-денний термін з дня відчуження, а також повідомити нового власника про необхідність оформлення правових документів на землю. До державної реєстрації прав третіх осіб на користування земельною ділянкою орендна плата вноситься орендарем у повному обсязі з урахуванням фактичного цільового використання земельної ділянки новим власником майна.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів про розірвання договору оренди землі від 14.06.2019, укладеного між Черкаською міською радою і ТОВ «Завод «Строммаш» та доказів повернення земельної ділянки, за змістом вказаного договору оренди землі, обов`язок по сплаті орендної плати за земельну ділянку під кадастровим номером :06:062:0005 площею 17, 0959 га до моменту її фактичного поділу та державної реєстрації нової земельної ділянки за кадастровим номером :06:062:0011 (договір оренди між позивачем та відповідачем від 05.02.2019) покладається саме на ТОВ «Завод «Строммаш», а не на відповідача в даній справі.

Крім того, позивач на підтвердження своєї правової позиції в позовній заяві посилається на постанову Верховного Суду № 922/3412/17 від 20.11.2018. Однак Господарський суд міста Києва зазначає, що висновки, викладені Верховним Судом у вказаній постанові прийняті за інших обставин справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги те, що позивачем не було доведено, що саме відповідачем було збережено грошові кошти у формі орендних платежів за користування спірною земельною ділянкою за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

У разі відмови у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору за правилами ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

У задоволенні позову Черкаської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн-холдинг» про стягнення 3 019 372, 14 грн - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва