ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.12.2019 м. Ужгород Справа № 907/625/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/625/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ», м. Мукачево

до приватного підприємства госпрозрахункова фірма «КАМАЗ-ТРАНС-МУКАЧЕВО», м. Мукачево про стягнення суми 81 633,99грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ», м. Мукачево звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до приватного підприємства госпрозрахункова фірма «КАМАЗ-ТРАНС-МУКАЧЕВО», м. Мукачево про стягнення суми 81 633,99грн., у тому числі 50 000,00грн. основного боргу по оплаті вартості придбаної продукції за договором поставки №4/03 від 06.03.2015, суму 13 152,83 грн. штрафних санкцій, 14 439,40 грн. інфляційних втрат та 4 041,76 грн. три відсотки річних, посилаючись на порушення відповідачем умов договору та чинного законодавства стосовно проведення повного та своєчасного розрахунку по оплаті придбаного товару.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленого товару, чим порушено вимоги ст.ст. 526, 530, 692 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, внаслідок чого в нього виникла та рахується заборгованість за поставлений товар, яка станом на момент звернення до суду з даним позовом складає суму 50 000,00грн.

Крім того, позивач керуючись п.п. 6.1 та 6.3 Договору, а також ст. 625 ЦК України та ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» заявив до стягнення суму 13 152,83 грн. штрафних санкцій, 14439,40 грн. інфляційних втрат та 4 041,76 грн. три відсотки річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.10.2019 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, та, встановлено сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачем) та заперечень (відповідачем) (якщо такі будуть подані) не пізніше 01.12.2019 р.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 21.10.2019 була надіслана відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 89600, Закарпатська обл., місто Мукачеве, вулиця Духновича, будинок 93/1, та як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримана відповідачем 26.10.2019.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався. У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ» (надалі - Позивач) та Приватним підприємством госпрозрахункова фірма «КАМАЗ-ТРАНС-МУКАЧЕВО» (надалі - Відповідач) було укладено Договір поставки № 4/03 від 06.03.2015р., відповідно до п. 1.1. ст. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник (Позивач) зобов`язується передати у власність (поставити), а Покупець приймати та оплачувати нафтопродукти далі «Товар», загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена у Додатках або рахунках, накладних.

Згідно з умовами п. 1.7. ст. 1 Договору поставки, як додатки сторони приймають: Рахунки (рахунки-фактури), сплачені Покупцем, згідно п. 4.1 Договору; Видаткові накладні за Товар; Інші письмові додаткові угоди сторін до договору.

Згідно з умовами п. 2.1. ст. 2 Договору поставки № 4/03 від 06.03.2015р. (надалі - Договір), ціна одиниці виміру Товару та загальна вартість кожної партії Товару визначаються Сторонами в рахунках, накладних та Додатках, які є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Договору право власності на Товар виникає у Покупця: у випадку поставки автотранспортом Постачальника (базис поставки СРТ) - в момент передачі Товару покупцю, що фіксується накладною про прийомку товару або Актом прийомки-передачі Товару.

Поставка Товару здійснюється окремими партіями залізничними цистернами або автомобільним транспортом Покупця. За домовленістю Сторін поставка Товару може здійснюватися автомобільним транспортом Постачальника (конкретизується у відповідному Замовленні), що обумовлено умовами п. 4.3 ст. 4 Договору. Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Договору Сторони домовились, що всі документи (підписані уповноваженими представниками Сторін та скріплені печатками), які стосуються даного Договору і передані засобами факсимільного зв`язку - мають силу оригіналу до передачі оригіналів другій Стороні.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Договору постачання Товару здійснюється на умовах самовивозу Покупцем Товару за адресою: вул. Лісна, 21, с. Павшино, Мукачівського р-ну, Закарпатська області.

Пунктом 4.2 ст. 4 Договору встановлено що, загальна кількість Товару, що поставляється згідно умов даного Договору не обмежена. При цьому фактична кількість Товару, що поставляється згідно кожної погодженої Сторонами Заявки може відрізнятись від зазначеної в цій Заявці загальної кількості Товару, але не більше/менше ніж на 10 (десять) відсотків від усього Товару, що поставляється по такій Заявці.

Статтею 3 Договору, у пункті 3.3 встановлено що, розрахунок за фактично одержану партію Товару здійснюється Покупцем на підставі відповідної накладної на постачання партії Товару та/або належним чином оформлених Актів прийомки- передачі Товару та/або товарно-транспортних (видаткових) накладних та/або залізничних накладних (в залежності від умов поставки Товару) і рахунків-фактур Постачальника (в залежності від умов поставки). Також пунктом 3.1 встановлено що, розрахунки за кожну поставлену партію Товару, в тому числі відшкодування вартості транспортних витрат Постачальника (у разі транспортування Товару за рахунок Постачальника) здійснюються в безготівковому порядку по 100% попередньої оплаті, у терміни 1 -го банківського дня з моменту отримання рахунку, якщо інше не передбачено Додатками до даного Договору.

На виконання умов договору поставки № 4/03 від 06.03.2015 року Позивач поставив, а Відповідач прийняв Товар згідно видаткової накладної № 389 від 26.05.2017р. та товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) № Н1020 від 26.05.2017р. на загальну суму 130 620,00 (сто тридцять тисяч шістсот двадцять) гривень 00 коп. з ПДВ.

Позивач свої обов`язки по поставці Товару виконав належним чином, та надав Відповідачу рахунок-фактури на оплату товару від 26.05.2017 р. за № 458, одночасно з підписанням видаткової накладної на поставку конкретної партії товару та товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти), а Відповідач прийняв та оплачував Товар (паливо дизельне).

Кінцевою датою виконання грошового зобов`язання відповідно до умов Договору щодо оплати отриманого Товару є 27.05.2017р. (картка рахунку 361 по Договору поставки № 4/03 від 06.03.2015р. за період з 26.05.2017р. - 30.09.2019р. додається).

На виконання умов договору позивач частково здійснював оплату за поставлений Товар, у зв`язку з чим станом на 11.10.2019р. заборгованість Відповідача перед Позивачем по договору поставки № 4/03 від 06.03.2015р. складає 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень.

3а доводами позивача, з метою досудового врегулювання спору Позивач на неодноразових переговорах звертався до Відповідача з претензією та вимогою негайно провести розрахунок за поставлені нафтопродукти. Однак, відповідачем дані вимоги залишені без задоволення.

В зв`язку з порушенням Відповідачем умов договору, в частині повної, та своєчасної оплати поставленого товару, Позивач звернувся до суду з метою стягнення суми боргу.

Також, позивач, керуючись п.п. 6.1 та 6.3 Договору, а також ст. 625 ЦК України та ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» заявив до стягнення суму 13 152,83 грн. штрафних санкцій, 14 439,40 грн. інфляційних втрат та 4 041,76 грн. три відсотки річних.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір поставки товарів Договір поставки № 4/03 від 06.03.2015р., а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського Кодексу України та параграфів 1 і 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Спір у даній справі виник у зв`язку з порушенням виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині повної оплати за поставлений позивачем товар згідно видаткової накладної № 389 від 26.05.2017р. та товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) № Н1020 від 26.05.2017р., внаслідок чого у приватного підприємства госпрозрахункова фірма «КАМАЗ-ТРАНС-МУКАЧЕВО», м. Мукачево виникла заборгованість перед товариства з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ», м. Мукачево у розмірі 50 000,00 грн., яка станом на день розгляду даної справи є непогашеною, відповідачем у встановленому законом порядку не спростована та не заперечена.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно- розпорядчого документа на майно.

На виконання умов договору поставки № 4/03 від 06.03.2015 року Позивач поставив, а Відповідач прийняв Товар згідно видаткової накладної № 389 від 26.05.2017р. та товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) № Н1020 від 26.05.2017р. на загальну суму 130 620,00 (сто тридцять тисяч шістсот двадцять) гривень 00 коп. з ПДВ.

Позивач свої обов`язки по поставці Товару виконав належним чином, та надав Відповідачу рахунок-фактури на оплату товару від 26.05.2017 р. за № 458, одночасно з підписанням видаткової накладної на поставку конкретної партії товару та товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти), а Відповідач прийняв та оплачував Товар (паливо дизельне).

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Кінцевою датою виконання грошового зобов`язання відповідно до умов Договору щодо оплати отриманого Товару є 27.05.2017р. (картка рахунку 361 по Договору поставки № 4/03 від 06.03.2015р. за період з 26.05.2017р. - 30.09.2019р. додається).

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості у Відповідача та ним не надано суду жодних доказів у спростування цієї заборгованості перед Позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача в частині стягнення вартості неоплаченого товару в сумі 50 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки, оскільки вартість отриманого товару відповідачем повністю не сплачена, що в свою чергу надає позивачеві право на нарахування відповідачеві відсотків річних, інфляційних нарахувань, та штрафних санкцій, передбачених умовами договору.

З посиланням на приписи п.п. 6.1 та 6.3 Договору, а також ст. 625 ЦК України та ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» заявлено також позовні вимоги про стягнення суму 13 152,83 грн. штрафних санкцій, 14439,40 грн. інфляційних втрат та 4 041,76 грн. три відсотки річних.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. З вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно до п. 6.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному договору винна Сторона несе відповідальність згідно чинному законодавству України. Пункту 6.3 договору поставки № 4/03 від 06.03.2015р. Відповідач, у випадку прострочення оплати за поставлену партію Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню із розрахунку за кожен день прострочення 30% річних від простроченої неоплаченої суми.

Розмір пені визначений позивачем розрахований у відповідності з вимогами ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" якою, передбачено, що пеня обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

З огляду на те, що факт порушення відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати вартості продукції позивачу є доведеним, тобто мало місце порушення відповідачем строків оплати товару, встановлених в договорі, врахувавши те, що в договорі передбачено право позивача на нарахування штрафних санкцій (пені, штрафу), як захід відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача пені заявлена позивачем обґрунтована та правомірна.

З огляду на наведене вище, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми пені в розмірі 13 152,83 грн, у відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми, що складає 4 041,76 грн., а також суму 14 439,40 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку трьох відсотків річних, та інфляційних втрат на підставі вимог ст. 625 ЦК України вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ», м. Мукачево

до приватного підприємства госпрозрахункова фірма «КАМАЗ-ТРАНС-МУКАЧЕВО», м. Мукачево про стягнення суми 81633,99грн. підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України Судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з приватного підприємства госпрозрахункова фірма «КАМАЗ-ТРАНС-МУКАЧЕВО», (Код , 89600, м. Мукачево, вул. Духновича, буд. 93/1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ» (Код ЄДРПОУ 39187782, 89600, м. Мукачево, вул. Пряшівська, буд.11) суму 81 633,99 (Вісімдесят одна тисяча шістсот тридцять три) гривні 99 коп. в т. ч. 50 000,00 (П`ятдесят тисяч) гривень 00 коп. заборгованості по оплаті вартості поставленого товару, а також суми 13 152,80 (Тринадцять тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 80 коп. пені за несвоєчасний розрахунок, 14 439,40 (Чотирнадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 40 коп. інфляційних втрат та 4 041,76 (Чотири тисячі сорок одна) гривня 76 коп. три відсотки річних, а також суму 1 921,00 (Одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 23.12.2019.

Суддя О.Ф. Ремецькі