ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року м. Херсон Справа № 923/478/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. за участю секретаря судового засідання Кудак М.І., розглянувши справу за позовом заступника керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави

до Відповідача-1: Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області, м.Скадовськ Херсонської області, вул. Гагаріна 63,

Відповідача-2: фізичної особи-підприємця Мотринець Наталі Геннадіївни, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1

про визнання недійсними рішення, договору оренди землі та скасування державної реєстрації

за участю представника прокуратури Херсонської області Волкової Н.М.

та представників

від відповідача-1 - Мурадли Г.І., дов. від 27.11.2018 № 03-10-1127

від відповідача-2 - адвокат Ростальна І.В., ордер серії ХС № 137910 від 23.07.2019

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Заступник керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області (відповідач-1) та фізичної особи-підприємця Мотринець Наталі Геннадіївни (відповідач-2), яким просить суд:

- визнати незаконним (недійсним) пункт 1.2 рішення сесії Скадовської міської ради № 768 від 25.06.2018р.,

- визнати недійсним на майбутнє договір оренди землі від 11.07.2018, укладений між Скадовською міською радою та ФОП Мотринець Наталею Геннадіївною, в частині надання в користування земельної ділянки площею 0,0141 га з кадастровим номером :01:273:0037 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, що розташовані за адресою: м. Скадовськ, вул. Набережна/вул. Сергіївська, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.07.2018 за № 42238906.

- скасувати запис про державну реєстрацію іншого речового права за індексним номером 42238906 від 26.07.2018 щодо права оренди земельної ділянки площею 0,0141 га з кадастровим номером :01:273:0037 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, що розташовані за адресою: м. Скадовськ, вул. Набережна/вул. Сергіївська, вартістю 168 764грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 10.06.2019 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 06.08.2019 зупинено провадження у справі до перегляду судового рішення у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі № 587/430/16-ц, призначеного ухвалою від 11.03.2019. Зобов`язано прокурора надати суду результати розгляду справи № 587/430/16-ц.

17.10.2019 прокурор подав до суду клопотання про поновлення провадження у справі, додавши до нього копію постанови Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

Ухвалою від 05.11.2019 провадження у справі поновлено.

Відповідач-2 подав 14.11.2019 клопотання про закриття провадження (разом з доказами надіслання іншим учасникам), посилаючись на те, що прокурор не зазначив орган, який уповноважив представляти його інтереси у спірних правовідносинах; не обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави, а також не наведено обставин нездійснення уповноваженими органами наданих їм повноважень у сфері надання в оренду земельних ділянок.

В судовому засіданні 20.11.2019р. суд розглянув клопотання позивача про закриття провадження у справі та відхилив, як безпідставне. Ухвалою від 20.11.2019 розгляд справи відкладено.

Ухвалою від 02.12.2019 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 17.12.2019. Цією ж ухвалою суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача-2 про закриття провадження.

Після виходу з нарадчої кімнати 17.12.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд < Текст >

в с т а н о в и в:

Пунктом 1.2 рішення Скадовської міської ради (відповідач-1) № 768 від 25.06.2018 надано в оренду земельну ділянку кадастровий номер :01:273:0037 за рахунок земель житлової та громадської забудови м.Скадовська Мотринець Наталі Геннадіївні для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування площею 141.0 кв.м. під розміщення майданчику для виносу продуктів харчування біля кафе "Теремок" по вул. Набережній/Сергіївській, строком оренди до 01.06.2023.

На виконання вказаного рішення 11.07.2018 між Скадовською міською радою та фізичною особою-підприємцем Мотринець Наталею Геннадіївною (відповідач-2) укладено договір оренди двох земельних ділянок, зокрема - земельної ділянки площею 0,0141 га з кадастровим номером :01:273:0037 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, які розташовані за адресою: м. Скадовськ, вул. Набережна/вул. Сергіївська.

Нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки становить 168 764 грн (п. 5 договору).

Пунктами 9-13 договору передбачено розмір і порядок сплати орендної плати. Строк договору відповідно до п. 8 - до 01.06.2023.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Вказаний договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.07.2018 за № 42238906, що підтверджується витягом з реєстру (а.с. 26).

Крім того, вищевказаним договором ФОП Мотринець Н.Г. передано в оренду земельну ділянку площею 0,0045 га, на якій розміщено кафе "Теремок".

Щодо представництва прокурора.

Вирішуючи питання наявності підстав для представництва прокурора суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду у поставі від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (Провадження № 14-104 цс 19), що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах. в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. також висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. пункт 35 постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Підстави для звернення до суду прокурора визначені у ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до норм якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень інтересів держави необхідно виходити з того, що ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначає про порушення або загрозу порушення «інтересів держави», якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади (1), орган місцевого самоврядування (2) чи інший суб`єкт владних повноважень (3), до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (4).

Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту).

Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого - «інтересів держави», про які зазначено в ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Крім того, згідно зі ст. 140, 142 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення гарантується Державою. Держава бере участь у формуванні доходів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охорони держави.

Статтями 142 Конституції України та ст. ст. 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ст. 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, право власності на землю - це право володіти, користуватися, розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України.

Порушення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження землями, що перебувають у державній та комунальній власності, спричиняють шкоду державі і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі для звернення з позовами до суду в інтересах держави.

Закріплений Конституцією та законодавством України порядок у галузі земельних відносин, у тому числі щодо передачі земель комунальної власності у постійне користування чи оренду, спрямований на забезпечення інтересів територіальної громади, не порушуючи при цьому баланс інтересів держави, територіальної громади та окремих громадян.

За таких обставин у позові «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою про повернення земельної ділянки є задоволення суспільної потреби у відновленні не лише законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання використання землі, яка належить територіальній громаді, а також забезпечення можливості раціонального використання земель для їх забудови та покращення інфраструктури м. Скадовськ.

Таким чином, порушення вимог чинного законодавства, допущені Скадовською міською радою під час надання в користування ФОП Мотринець Н.Г. земельної ділянки комунальної власності, порушують інтереси власника землі - територіальної громади щодо розпорядження земельними ділянками, що в свою чергу призводить до порушень інтересів держави.

Згідно інформації Скадовської міської ради від 21.05.2019 (а.с. 39) спірний пункт рішення та договір оренди землі в судовому порядку не оскаржувались.

При цьому, оскільки суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, - Скадовська міська рада не вживав заходів щодо усунення зазначених порушень та приймала рішення про надання земельної ділянки в оренду, позовна заява подана прокурором в інтересах держави.

Прокурор вважає, що прийняття спірного рішення та укладення договору оренди земельної ділянки здійснено з порушеннями вимог діючого законодавства, а тому вказані рішення та договір підлягають визнанню недійсними (незаконними).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені прокурором вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування.

В ст. 155 ЗК України зазначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

При цьому, згідно норм ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Пунктом 2 роз`яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 №02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Умовами договору оренди землі від 11.07.2018 (пункти 3,4,15) передбачено розміщення на вказаній земельній ділянці майданчика для виносу продуктів харчування біля кафе «Теремок».

В той же час, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно об`єкти нерухомості на земельній ділянці з кадастровим номером :01:273:0037 не зареєстровані.

Крім того, згідно інформації виконавчого комітету Скадовської міської ради від 05.12.2018 (а.с. 27) свідоцтва про право власності, паспортів прив`язки на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, інших дозвільних документів, виданих ФОП Мотринець Н.Г. для розміщення на земельній ділянці площею 141 кв.м. (кадастровий номер :01:273:0037) у міській раді не значиться.

Факт відсутності на вищевказаній земельній ділянці нерухомого майна підтверджується матеріалами інвентарної справи Скадовського БТІ щодо належних Мотринець Н.Г. об`єктів, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 . Майданчик для виносу продуктів харчування не являється капітальною спорудою, свідоцтво на право власності на вказане майно не видавалось.

Таким чином, Скадовською міською радою за прийнятим рішенням та укладеним на його виконання договором оренди від 11.07.2018 передано в оренду земельну ділянку комунальної власності під розміщення майданчику для виносу продуктів харчування всупереч установленому ч.1 ст. 134 Земельного кодексу України обов`язку продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах).

З огляду на викладене, п. 1.2 рішення сесії Скадовської міської ради №768 від 25.06.2018 підлягає визнанню незаконним (недійсним), оскільки не відповідає вимогам законодавства.

Щодо вимоги про визнання договору оренди недійсним, то суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1,3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: в) визнання угоди недійсною; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно із п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" - правовідносини, пов`язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, регулюються ЦК України, ГК України, Земельним кодексом України, Законами України "Про оренду землі", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про іпотеку", "Про страхування", "Про банки і банківську діяльність", "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства. Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 10571 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 71 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", частини третьої статті 67 Закону України "Про запобігання корупції" тощо.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема наявність спеціальних підстав визнання недійсною угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами ст.134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

- розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

- використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів;

- використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;

- будівництва об`єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів;

- надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні;

- надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено;

- розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;

- надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

- надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону;

- надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала;

- будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);

- будівництва об`єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об`єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд);

- передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва;

- надання земельних ділянок суб`єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб`єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим;

- поновлення договорів оренди землі;

- передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності;

- надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків;

- надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- надання в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім доріг, що обмежують масив), відповідно до статті 37-1 цього Кодексу;

- надання в оренду земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами, що обслуговують масив земель сільськогосподарського призначення.

Земельні торги не проводяться також при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Суд зазначає, що відповідачі не надавали до суду будь-яких доказів існування обставин, з якими ст.134 ЗК України пов"язує можливість передати в оренду земельну ділянку комунальної власності поза конкурентними засадами, без проведення аукціону.

Таким чином, Скадовською міською радою за договором оренди від 11.07.2018 передано в оренду земельну ділянку комунальної власності під розміщення майданчику для виносу продуктів харчування всупереч установленому ч.1 ст. 134 Земельного кодексу України обов`язку продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах).

З огляду на викладене, підлягає визнанню недійсним на майбутнє договір оренди землі від 11.07.2018, укладений між Скадовською міською радою та фізичною особою-підприємцем Мотринець Наталею Геннадіївною в частині надання в користування земельної ділянки площею 0,0141 га з кадастровим номером :01:273:0037 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, що розташовані за адресою: м. Скадовськ, вул. Набережна/вул. Сергіївська, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.07.2018 за № 42238906.

Договір оренди землі від 11.07.2018 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.07.2018 за № 42238906, що підтверджується витягом з реєстру (а.с. 26). Підставою для виникнення права оренди землі визначено рішення сесії Скадовської міської ради № 768 від 25.06.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Ураховуючи, що підстава, за якою ФОП Мотринець Н.Г. набуто право оренди на земельну ділянку, а саме: п. 1.2 рішення сесії Скадовської міської ради № 768 від 25.06.2018 прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, до Державного реєстру речових прав підлягає внесенню запис про скасування державної реєстрації іншого речового права за індексним номером 42238906 від 26.07.2018 щодо права оренди земельної ділянки площею 0,0141 га з кадастровим номером :01:273:0037 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, що розташовані за адресою: м. Скадовськ, вул. Набережна/вул. Сергіївська, вартістю 168 764 грн.

У зв`язку з задоволенням позову витрати, понесені прокуратурою Херсонської області у вигляді сплати 5763 грн судового збору, покладаються на відповідачів порівну, стягуючи по 2881,50 грн з кожного, відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 233, 238, 239, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним (недійсним) пункт 1.2 рішення сесії Скадовської міської ради №768 від 25.06.2018.

3. Визнати недійсним на майбутнє договір оренди землі від 11.07.2018, укладений між Скадовською міською радою та фізичною особою-підприємцем Мотринець Наталею Геннадіївною в частині надання в користування земельної ділянки площею 0,0141 га з кадастровим номером :01:273:0037 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, що розташовані за адресою: м. Скадовськ, вул. Набережна/вул. Сергіївська, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.07.2018 за № 42238906.

4. Скасувати запис про державну реєстрацію іншого речового права за індексним номером 42238906 від 26.07.2018 щодо права оренди земельної ділянки площею 0,0141 га з кадастровим номером :01:273:0037 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, що розташовані за адресою: м. Скадовськ, вул. Набережна/вул. Сергіївська, вартістю 168 764 грн.

5. Стягнути з Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області, (м.Скадовськ Херсонської області, вул. Гагаріна 63, ) на користь прокуратури Херсонської області (м. Херсон вул. Михайлівська, 33, код 04851120) 2881,50грн (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню 50 копійок) витрат зі сплати судового збору.

6. Стягнути з фізичної особи-підприємця Мотринець Наталі Геннадіївни, ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Херсонської області (м. Херсон вул. Михайлівська, 33, код 04851120) 2881,50грн (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню 50 копійок) витрат зі сплати судового збору.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 21.12.2019.

Суддя Т.Г. Пінтеліна