ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 905/944/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Губенко Н.М., Огородніка К.М.,

за участі секретаря судового засідання Озерчук М.М.

розглянув касаційну скаргу East-West Bank S.A. (Іст. Вест Юнайтед Банк Ес. Ей.)

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду (головуючий - О.А. Пуль, судді О.О. Крестьянінов, О.В. Шевель) від 01.04.2019

за позовом Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Глорі" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Інвестиційний капітал Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" -Металургійний завод"

про стягнення заборгованості в розмірі 17 344 527 грн 27 коп. та 1 555 697, 79 рос. руб.

Учасники справи:

представник позивача - Келембет О.М., адвокат,

представник відповідача - Сухацький А.В., адвокат,

представник скаржника - (East-West United Bank S.A. (Іст Вест Юнайтед Банк Ес. Ей.) - Блажко Р.П., адвокат, Григоришен О.О., адвокат.

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 18.05.2018 Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Глорі" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Інвестиційний капітал Україна" (далі - Позивач) подало позовну заяву про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - Металургійний завод" (далі - Відповідач) 17 344 527 грн 27 коп. та 1 555 697, 79 рос. руб.

1.2 Позовна заява мотивована невиконанням Відповідачем як позичальником зобов`язань за кредитним договором № 4 від 18.02.2011 (далі - Кредитний договір), укладеним із Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк", право вимоги до Відповідача за яким Позивач як новий кредитор набув за укладеним 04.08.2017 Позивачем з Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" договором про відступлення права вимоги за Кредитним договором, про що окремо повідомив Відповідача. Позивач зазначає, що він звернувся до суду із позовом про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором, нарахованої до моменту набуття ним права вимоги за договором акредитивів у справі Господарського суду Донецької області № 905/2503/17, а вимоги у цій справі стосуються заборгованості Відповідача, нарахованої з моменту набуття Позивачем як новим кредитором права вимоги за Кредитним договором.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2.1 19.09.2018 Господарський суд Донецької області ухвалив затвердити мирову угоду від 18.09.2018, укладену між Позивачем і Відповідачем, відповідно до умов якої Відповідач зобов`язався повністю виплатити Позивачу протягом місяця з моменту затвердження цієї угоди грошові кошти, сума яких є предметом спору у цій справі; та закрити провадження у справі.

2.2 Рішення суду мотивоване поданням сторонам у справі спільної заяви про укладення мирової угоди, яка підписана уповноваженими на те представниками, не суперечить діючому законодавству, інтересам сторін та фактичним обставинам справи.

3. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.

3.1 01.04.2019 Східний апеляційний господарський суд ухвалив закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою East-West Bank S.A. на ухвалу Господарського суду Донецької області від 19.09.2018.

3.2 Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції не вирішувалось питання про права та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги, а у спірних правовідносинах відсутній правової зв`язок між заявником апеляційної скарги і сторонами у справі, оскільки заперечення скаржником ухвали про затвердження мирової угоди зводяться до існування певної черговості у разі погашення Відповідачем заборгованості перед контрагентами, зокрема перед Позивачем та East-West Bank S.A.

4. Встановлені судами обставини

4.1 19.09.2018 через канцелярію суду надійшла спільна заява представників сторін про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

4.2 За умовами мирової угоди:

Мирова угода укладена сторонами з метою врегулювання спору у цій справі про стягнення заборгованості за Кредитним договором в сумі 17 344 527,28 грн. та 1 555 697,79 російських рублів (що еквівалентно 651 681,80 (шістсот пятдесят одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 80 коп.) гривень за курсом НБУ станом на 04.09.2018 року 0,41890 грн. за 1 російський рубль), а саме:

- заборгованість по нарахованим простроченим процентам за Кредитним договором за період з 30.08.2017 (дата набуття права вимоги за кредитом Новим кредитором) по 30.04.2018 включно в сумі 3 350 778 грн. 86 коп.;

- пеня на прострочену суму основної простроченої заборгованості за період з 02.06.2017 по 30.04.2018 включно в сумі 6 002 092 грн. 23 коп.;

- пеня на прострочену суму процентів за період з 02.06.2017 по 30.04.2018 включно в сумі 3 190 116 грн. 26 коп. та 1 405 537,97 російських рублів (що еквівалентно 588 779 грн. 85 коп. (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят дев`ять грн. 85 коп.) гривень за курсом НБУ станом на 04.09.2018 0,41890 грн. за 1 російський рубль);

- сума 3% річних на прострочену суму кредиту згідно зі статтею 625 ЦК України за період з 02.06.2017 по 30.04.2018 включно - 641 230 грн. 03 коп.;

- сума 3% річних на прострочену суму процентів згідно зі статтею 625 ЦК України за період з 02.06.2017 по 30.04.2018 включно - 337 435 грн. 36 коп. та 150 159,83 російських рублів (що еквівалентно 62 901 грн. 95 коп. (шістдесят дві тисячі дев`ятсот одна грн. 95 коп.) гривень за курсом НБУ станом на 04.09.2018 0,41890 грн. за 1 російський рубль);

- сума інфляційних нарахувань на прострочену суму кредиту за період з 02.06.2017 по 30.04.2018 включно - 2 516 143 грн. 11 коп.;

- сума інфляційних нарахувань на прострочені проценти за період з 02.06.2017 року по 30.04.2018 року включно - 1 306 731 грн. 43 коп.

та компенсацію витрат Позивача зі сплати судового збору в сумі 269 968 грн. 81 коп.

Сторони за взаємною згодою домовилися, що Відповідач бере на себе обов`язок сплатити на користь Позивача грошові кошти у сумі 17 344 527 грн. 28 коп. та 1 555 697,79 російських рублів (що еквівалентно 651 681 грн. 80 коп. (шістсот п`ятдесят одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 80 коп.) гривень за курсом НБУ станом на 04.09.2018 0,41890 грн. за 1 російський рубль).

Крім того, Відповідач компенсує Позивачу витрати зі сплати судового збору в сумі 269 968 грн. 81 коп.

Протягом одного місяця з моменту затвердження Господарським судом Донецької області мирової угоди, Відповідач зобов`язується повністю виплатити Позивачу грошові кошти в сумі 17 344 527 грн. 28 коп. та 1 555 697,79 російських рублів (що еквівалентно 651 681 грн. 80 коп. (шістсот п`ятдесят одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 80 коп.) за курсом НБУ станом на 04.09.2018 0,41890 грн. за 1 російський рубль) та компенсацію витрат по сплаті судового збору в сумі 269 968 грн. 81 коп.

Відповідач має право достроково виконати зобов`язання за цією Мировою угодою, при цьому Позивач зобов`язується приймати таке дострокове виконання.

Днем сплати Відповідачем грошових коштів та компенсації витрат зі сплати судового збору вважатиметься день зарахування коштів на банківський рахунок Позивача.

Мирова угода набуває чинності з дати її затвердження Господарським судом Донецької області і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

У випадку, якщо в процесі виконання даної мирової угоди відбудуться реорганізація, зміни підпорядкованості чи форми власності однієї зі сторін, то Мирова угода зберігає силу для правонаступника такої сторони.

4.3 Представники сторін у судовому засіданні підтримали вказану заяву, просили її задовольнити.

5. Короткий зміст вимог касаційної скарги

5.1 22.04.2019 East-West Bank S.A. подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

6. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6.1 Апеляційний суд безпідставно закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою East-West Bank S.A. на ухвалу місцевого суду про затвердження мирової угоди між сторонами у цій справі, оскільки цією ухвалою місцевого суду було вирішено питання щодо охоронюваного законом інтересу East-West Bank S.A., який полягає у прагненні до користування конкретним матеріальним благом, а саме грошовими коштами в сумі 500 000 000 доларів США, які Відповідач має повернути за укладеним 28.06.2013 ним як позичальником з East-West Bank S.A. договором позики, за яким Відповідач допустив прострочення погашення зобов`язань.

6.2 Незаконне затвердження у цій справі мирової угоди вирішує питання про інтерес скаржника щодо користування ним коштами, які Відповідач має повернути за укладеним між ними договором позики, оскільки кошти, які у безспірному порядку першочергово мають бути сплачені Позивачу за мировою угодою, могли б бути використані для погашення боргу перед скаржником, якби не мало місце незаконне затвердження мирової угоди, через що затвердження у цій справі мирової угоди ставить скаржника у нерівне становище порівняно з Позивачем.

6.3 Необґрунтованість переваги Позивача на задоволення вимог до Відповідача згідно з мировою угодою перед East-West Bank S.A. на задоволення вимог до Відповідача за договором позики полягає у тому, що East-West Bank S.A. ще 19.06.2017 ініціюював в арбітражному порядку стягнення заборгованості з Відповідача, однак досі не отримав повного задоволення вимог, тоді як Позивач, звернувшись з позовом у цій справі в травні 2018 отримав повне задоволення своїх вимог до Відповідача через затвердження мирової угоди у цій справі. Виконання умов мирової угоди погіршить існуюче складне фінансове становище Відповідача та створює ризики для East-West Bank S.A. не отримати задоволення свого боргу з боку Відповідача.

6.4 У цій справі є підстави для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду, оскільки апеляційний суд послався на правову позицію Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 5023/4734/12, яка не відповідає існуючій судовій практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з вирішення подібних спорів, та суперечить позиції Верховного Суду України, повноваження відступити від якої має лише Велика Пала Верховного Суду.

7. Позиція Позивача, викладена у відзиві на касаційну скаргу

7.1 Позивач заперечив аргументи касаційної скарги з мотивів, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.

7.2 Відсутні підстави для передачі цієї справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду через усталеність судової практики з порушеного скаржником процесуального питання - щодо питання про права, обов`язки і інтереси особи, яка не брала участь у справі.

8. Позиція Відповідача, викладена у відзиві на касаційну скаргу

8.1 Апеляційний суд правомірно закрив провадження за апеляційною скаргою East-West Bank S.A. у цій справі, оскільки не встановив, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято про її права, інтереси або обов`язки, в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції відсутні висновки про права, інтереси або обов`язки скаржника, а в резолютивній частині ухвали місцевого суду прямо не вказано про його права, інтереси або обов`язки.

8.2 Відсутні підстави для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду з огляду на вимоги частини 1 статті 302 ГПК України.

9. Касаційне провадження

9.1 Суд відхиляє клопотання скаржника від 20.06.2019 із додатковими поясненнями до нього від 09.07.2019 про передачу цієї справи на розгляд Верховного Суду складом палати для розгляду справ про банкрутство або складом об`єднаної палати Касаційного господарського суду через відсутність підстав для задоволення цього клопотання, передбачених частиною другою статті 302 ГПК України, - колегія за результатами розгляду касаційної скарги не вважає за необхідне у цій справі відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати, зокрема колегія не знаходить підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду суддів від 11.07.2018 у справі № 5023/4734/12.

9.2 Суд відхиляє клопотання скаржника від 20.06.2019 (надійшло до Суду 21.06.2019) та від 23.07.2019 про вирішення питання про процесуальне правонаступництво - щодо заміни Позивача його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пріоритет" чи іншими особами після з`ясування обставин щодо переходу прав та обов`язків Позивача у спірних правовідносинах, оскільки:

- це клопотання ґрунтується на припущеннях скаржника щодо існування підстав для заміни Позивача правонаступником,

- скаржник не надав доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин,

- клопотання не підтримано ні Позивачем, ні Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пріоритет" - особою, яку скаржник вважає правонаступником у правовідносинах у цій справі,

- зокрема, Позивач не підтвердив існування стверджуваних скаржником обставин правонаступництва у цій справі.

9.3 Суд не бере до уваги доводи у додаткових поясненнях скаржника до касаційної скарги з огляду на подання ним цих додаткових пояснень 21.06.2019, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження (стаття 288 та частина 1 статті 298 ГПК України), без клопотання про поновлення строку для вчинення цієї процесуальної дії.

9.4 Суд відхиляє клопотання скаржника від 09.07.2019 про зупинення провадження у цій справі до вирішення Верховним Судом у справі № 905/945/18 за результатами розгляду клопотання про передачу справи № 905/945/18 на розгляд Верховного Суду складом палати для розгляду справ про банкрутство або складом об`єднаної палати Касаційного господарського суду, оскільки зазначені скаржником підстави про зупинення провадження у цій справі не належать до випадків, передбачених статтями 227, 228 ГПК України, коли суд зобов`язаний або має право зупинити провадження у справі, а наявні у цій справі матеріали дозволяють самостійно оцінити наявність чи відсутність підстав для передачі цієї справи на розгляд Верховного Суду складом палати для розгляду справ про банкрутство або складом об`єднаної палати Касаційного господарського суду, а також наявність чи відсутність підстав для задоволення касаційної скарги у цій справі.

9.5 Суд відхиляє клопотання скаржника від 12.11.2019 про зупинення провадження у цій справі до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи № 905/945/18 у спорі у подібних правовідносинах, оскільки ухвалою від 02.12.2019 Великої Палати Верховного Суду (оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12.12.2019) справу № 905/945/18 за позовом Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Глорі" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами "Інвестиційний капітал Україна" до Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - Металургійний завод", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерного товариства "ВТБ Банк", про стягнення 524 610,68 євро за касаційною скаргоюWest United Bank S. A. (Іст-Вест Юнайтед Банк Ес. Ей.) на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у цій справі повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

9.6 Суд відхиляє клопотання скаржника від 12.12.2019 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, зважаючи на ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 15.08.2019 у цій справі про повернення справи відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду з мотивів відсутності у цій справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідно для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики та з огляду на встановлену нормою частини 3 статті 303 ГПК України заборону на повторну передачу на розгляд Великої Палати справи, що повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати).

10. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

Щодо права осіб, які не брали участь у справі, на апеляційне оскарження

10.1 У статті 1 Конституції України закріплено, що Україна є правовою Державою. Як будь-яка правова Держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

За змістом частин 1, 2 статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Обов`язок Держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 статті 129 Конституції України).

Отже, Держава гарантує право на апеляційний перегляд справи, який здійснюється після її розгляду в суді першої інстанції, а касаційне оскарження допускається у визначених законом випадках.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункт 3 пункту 3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

10.2 Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

10.3 Відповідно до частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 254 цього Кодексу учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже частиною 1 статті 254 ГПК України визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або рішення містить судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмета та підстав позову.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, що означає, що скаржник має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним

Водночас, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

А тому в апеляційній скарзі має бути чітко зазначено, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, про які саме та яким чином прослідковується та співвідноситься правовий зв`язок вирішених правовідносин між сторонами з правами, інтересами та (або) обов`язками особи, що не брала участі у цій справі.

Доведення цих обставин покладено на скаржника, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд звертається до правової позиції, послідовно викладеної стосовно права на апеляційне особами, які не брали участі у справі, в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 11.07.2018 № 5023/4734/12, від 06.12.2018 у справі № 910/22354/15, від 09.04.2019 у справі № 916/1717/17, у справі 914/2404/17, від 09.07.2019 у справі № 905/257/18, від 12.09.2019 у справах № 905/946/18 та № 905/947/18, від 18.09.2019 у справі № 905/943/18.

10.4 У разі встановлення господарським судом відповідних обставин суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (частина 2 статті 50 Господарського процесуального кодексу України), та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження.

10.5 Пунктом 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо, зокрема, після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

10.6 Суди встановили, що спір виник між сторонами у цій справі стосовно заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором, право вимоги за яким Позивач набув згідно з укладеним 04.08.2017 Позивачем з Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" договором про відступлення права вимоги за Кредитним договором.

Суд першої інстанції, не розглядаючи по суті спір між сторонами, розглянув подану сторонами спільну заяву про укладення між сторонами у цій справі мирової угоди, встановивши, що ця угода укладена стосовно предмету спору у цій справі та не суперечить інтересам сторін та фактичним обставинам справи.

Поряд з цим обставин щодо прав та інтересів інших осіб, у тому числі прав і інтересів East-West Bank S.A. (Іст. Вест Юнайтед Банк Ес. Ей.), щодо предмету спору (заборгованості за Кредитним договором), а також обставин участі East-West Bank S.A. (Іст. Вест Юнайтед Банк Ес. Ей.) під час укладення та виконання Кредитного договору або інших угод, за якими у Позивача виникло право вимоги, а у Відповідача - зобов`язання щодо предмету спору, судами не встановлено.

10.7 Крім цього, як встановив апеляційний суд, звертаючись з апеляційною скаргою, East-West Bank S.A. (Іст. Вест Юнайтед Банк Ес. Ей.) стверджував, що прийнятим рішенням про затвердження між сторонами у цій справі мирової угоди порушений його інтерес, що полягає в прагненні скаржника користуватись матеріальним благом - грошовими коштами Відповідача, на отримання яких від Відповідача скаржник має право за укладеним між ними договором позики від 28.06.2013, за яким Відповідач допустив прострочення.

Отже наведені аргументи East-West Bank S.A. за апеляційною скаргою зводяться до апелювання щодо порушення його прав за самостійним, відмінним від Кредитного договору правочином, права та обов`язки сторін за яким (виникнення, виконання тощо) жодним чином не пов`язані з правами та обов`язками сторін за Кредитним договором та пов`язаними з цим договором угодами, а відповідно не пов`язані з правами та обов`язками сторін Мирової угоди.

10.8 У зв`язку із викладеним Суд погоджується із висновками апеляційного суду, що оскаржуваною ухвалою місцевого суду про затвердження між сторонами у цій справі Мирової угоди не вирішено про права, інтереси і обов`язки East-West Bank S.A., а правовідносини, які склалися між сторонами у цій справі, не стосуються прав, інтересів чи обов`язків скаржника - East-West Bank S.A. (Іст. Вест Юнайтед Банк Ес. Ей.).

10.9 Дійшовши викладеного висновку, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункти 6.1-6.4).

При цьому, відхиляючи аргументи скаржника щодо порушення у цій справі його інтересу з посиланням, зокрема на виникнення у Позивача через укладену та затверджену у цій справі Мирову угоду необґрунтованої переваги перед East-West Bank S.A. на задоволення його вимог до Відповідача за договором позики від 28.06.2013 та з посиланням на порушення черговості задоволення Відповідачем вимог перед його кредиторами, які мотивовані тим, що скаржник ініціював в червні 2017 року в арбітражному порядку стягнення заборгованості з Відповідача, а Позивач у цій справі - лише у 2018 році, Суд дійшов висновку про помилковість судження скаржника, що черговість вирішення спорів щодо стягнення заборгованості з Відповідача має наслідком таку ж саму черговість задоволення вимог кредиторів до боржника, у зв`язку із чим зазначає про таке.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд (стаття 44 Господарського кодексу України).

Отже, будь-який суб`єкт господарювання є вільним у своїй господарській діяльності з контрагентами, а його відносини з іншими контрагентами не створюють ні перешкод, ні черговості у погашенні заборгованості перед ними за винятком випадку, коли до суб`єкта господарювання застосовуються процедури, передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

10.10 Таким чином, установивши, що в ухвалі Господарського суду Донецької області від 19.09.2018 не вирішувалося питання про права, інтереси та (або) обов`язки East-West Bank S.A. (Іст. Вест Юнайтед Банк Ес. Ей.), суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про існування підстав для закриття апеляційного провадження відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України. Доводи скаржника щодо неправомірності закриття апеляційного провадження за його скаргою на ухвалу суду першої інстанції у цій справі не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи.

10.11 У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини 1 статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу East-West Bank S.A. (Іст. Вест Юнайтед Банк Ес. Ей.) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 у справі № 905/944/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді Н.М. Губенко

К.М. Огороднік