ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"19" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3093/19

За позовом: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

до відповідача: Фірми "ЛЕБІДЬ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (вул.Маловського, буд.3-А, м.Одеса, 65006; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.
Секретар с/з Ісак Д.П.

Представники:

Від позивача: Черненко В.В. згідно довіреності від 02 01.2019р.

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Військова частина НОМЕР_1 (далі- В/ч НОМЕР_1 ), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фірми «ЛЕБІДЬ» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі Фірма «ЛЕБІДЬ») про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі у розмірі 85 903 грн. 06 коп., нарахованої за період з 01.12.2015р. по 31.01.2016р., та пені у розмірі 16 902 грн. 35 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.10.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3093/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання.

Ухвалами Господарського суду Одеської області від 12.11.2019р. та від 03.12.2019р. судові засідання відкладалися у зв`язку із неявкою представника відповідача.

Представник позивача в судових засіданнях позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення кореспонденції. Але, представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

За таких обставин, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Позивач у справі зазначив, що 07.07.1999р. між військовою частиною НОМЕР_3 (правонаступником якої є 10 Відділення морської інженерної служби Військово-Морських Сил Збройних Сил України, правонаступником якого, в свою чергу, є В/ч НОМЕР_1 ) та Фірмою ЛЕБІДЬ укладено Договір № 133/1999/ГоловКЕУ оренди державного майна, що знаходиться в управлінні Міністерства оборони України, відповідно до умов якого військова частина НОМЕР_3 здала, а Фірма «ЛЕБІДЬ» прийняла в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 922,23 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться на балансі військової частини НОМЕР_3 : сховище інв. № 2 приміщення № 4 площею 87,71 кв.м.; амін. будинок інв. № 8 приміщення № 1, 2, 11, 12 площею 71,38 кв.м.; сховище інв. № 16 приміщення №5 площею 28.0 кв.м.; гараж інв. № 15 приміщення 3 1-5 площею 41,32 кв.м.; пилорама інв. № 17 приміщення № 1 площею 41,32 кв.м.; сховище інв. № 22 приміщення № 1 площею 12,02 кв.м.; бетоновані майданчики біля споруд загальною площею 600 кв.м.; асфальтований майданчик площею 50 кв.м. Склад орендованого майна згідно з актом інвентаризації (додаток № 1).

У даний Договір сторонами неодноразово вносилися зміни та доповнення.

01 січня 2014. В/ч НОМЕР_1 та Фірмою ЛЕБІДЬ було укладено додаткову угоду до Договору №133/1999/ГоловКЕУ, якою сторони виклали у новій редакції п.1.2 Договору стосовно складу орендованого майна ( адміністративний корпус №21 площею 326,0 кв.м, виробничі приміщення загальною площею 127,7 кв.м, майданчик з твердим покриттям площею 600 кв.м, майданчик з твердим покриттям площею 50 кв.м). Крім того, сторони домовилися, що орендна плата за січень 2014р. складає 24 055 грн 50 коп. (з ПДВ). Інші умови Договору залишилися незмінними.

Позивач зазначив, що відповідно до п.10.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору оренди, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором. З урахуванням зазначеної умови Договору, оскільки ні одна з сторін не виявила бажання про його припинення, позивач вважає, що станом на 01.02.2016р. Договір був діючим.

Факт чинності Договору у цей період, на думку позивача, також підтверджується постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.11.2015р. у справі №9163527/15 та рішенням Господарського суду Одеської області від 22.03.2018р. у справі №916/574/16. При цьому, рішенням Господарського суду Одеської області від 22.03.2018р. у справі №916/574/16, яке набрало законної сили, було встановлено також факт укладення додаткової угоди до Договору №133/1999/ГоловКЕУ від 01.01.2014р. та правомірність нарахування орендної плати у встановленому сторонами розмірі.

Відповідно до п.3.2 Договору ( у редакції додаткової угоди від 01.07.2003р.) орендна плата перераховується не пізніше 12 числа кожного місяця, з урахуванням щомісячного індексу інфляції та ПДВ.

Згідно п.5.2 Договору Орендар зобов`язався своєчасно і у повному обсязі здійснювати внесення орендної плати.

Але, Орендар - Фірма ЛЕБІДЬ своїх зобов`язань щодо своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати належним чином не виконував, у зв`язку з чим за період з грудня 2015р. по січень 2016р. за ним утворилася заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 85 903 грн. 06 коп.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з Фірми ЛЕБІДЬ заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 85 903 грн. 06 коп.

В обґрунтування позову позивач посилається на ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до п.3 додаткової угоди №2 від 27.10.2003р. орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства за весь період заборгованості з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення (включаючи день оплати).

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З урахуванням зазначених положень законодавства та договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 16 902 грн. 35 коп., яку також просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

Розглянув матеріали справи, виходячи з пояснень представника позивача, суд встановив, що 07.07.1999р. між Військовою частиною НОМЕР_3 (правонаступником якої є 10 Відділення морської інженерної служби Військово-Морських Сил Збройних Сил України, правонаступником якого, в свою чергу, є В/ч НОМЕР_1 ) (Орендодавець) та Фірмою ЛЕБІДЬ (Орендар) був укладений Договір оренди державного майна, що знаходиться в управлінні Міністерства Оборони України № 133/1999/ГоловКЕУ.

Відповідно до п.1.1 Договору Військова частина НОМЕР_3 здала, а відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходилось на балансі Військової частини НОМЕР_3 , вартість якого була визначена відповідно до експертного висновку про оцінку майна та становила 84292 грн 25 коп.

За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, виходячи з зазначених положень законодавства, правовідносини, що виникли між сторонами за Договором № 133/1999/ГоловКЕУ від 07.07.1999р. , є орендними.

Згідно п.10.1 Договору він діє з 12.05.1999р. по 01.07.2004р., строком на 5 років. Пунктом 10.7 Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору оренди, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

01 січня 2014. В/ч НОМЕР_1 та Фірмою ЛЕБІДЬ було укладено додаткову угоду до Договору №133/1999/ГоловКЕУ, якою сторони виклали у новій редакції п.1.2 Договору стосовно складу орендованого майна ( адміністративний корпус №21 площею 326,0 кв.м, виробничі приміщення загальною площею 127,7 кв.м, майданчик з твердим покриттям площею 600 кв.м, майданчик з твердим покриттям площею 50 кв.м). Крім того, сторони домовилися, що орендна плата за січень 2014р. складає 24 055 грн 50 коп. (з ПДВ). Інші умови Договору залишилися незмінними.

Факт чинності Договору станом на 01.02.2016р. було підтверджено в ході розгляду справи №9163527/15 та рішенням Господарського суду Одеської області від 22.03.2018р. у справі №916/574/16, яке набрало законної сили. Крім того, зазначеним рішенням було встановлено також факт укладення додаткової угоди від 01.01.2014р. до Договору №133/1999/ГоловКЕУ від 07.07.1999р. та правомірність нарахування орендної плати у встановленому сторонами розмірі, а саме : 24 055 грн 50 коп. (з ПДВ) за січень 2014р.

За приписами ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з положень ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п.5.2 Договору Орендар зобов`язався своєчасно і у повному обсязі здійснювати внесення орендної плати.

Відповідно до п.3.2 Договору ( у редакції додаткової угоди від 01.07.2003р.) орендна плата перераховується не пізніше 12 числа кожного місяця, з урахуванням щомісячного індексу інфляції та ПДВ.

Отже, виходячи з умов Договору у Орендаря - Фірми ЛЕБІДЬ виникло зобов`язання щодо щомісячної, не пізніше 12 числа кожного місяця, сплати орендної плати на користь Орендодавця -В/ч НОМЕР_1 , у встановленому Договором розмірі, який станом на січень 2014р. становив 24 055 грн 50 коп. (з ПДВ), з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Відповідно до ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Отже, прийнявши на себе зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати у встановленому Договором розмірі та у встановлені Договором строки відповідач мав виконувати прийняті на себе зобов`язання.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що відповідачем виконано не було.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідачем доказів належного виконання своїх зобов`язань за Договором щодо своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати до матеріалів справи не надано.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, наявні правові підстави для стягнення з Фірми ЛЕБІДЬ заборгованості по орендній платі у розмірі 85 903 грн 06 коп. за період з грудня 2015р. по січень 2016р. (42 951 грн 53 коп. +42 951 грн 53 коп.).

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором.

Згідно із п.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За умовами п.3 додаткової угоди №2 від 27.10.2003р. орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства за весь період заборгованості з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення (включаючи день оплати).

З урахуванням зазначеного пункту Договору, на думку суду, позивач правомірно нарахував відповідачу пеню у розмірі 16 902 грн. 35 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, позовна заява В/ч НОМЕР_1 до Фірми ЛЕБІДЬ про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 85 903 грн. 06 коп. та пені у розмірі 16 902 грн. 35 коп. є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у зв`язку із чим підлягає задоволенню.

За приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до Фірми «ЛЕБІДЬ» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 85 903 грн. 06 коп., нарахованої за період з 01.12.2015р. по 31.01.2016р., та пені у розмірі 16 902 грн. 35 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фірми «ЛЕБІДЬ» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65006, м.Одеса, вул.Маловського, буд.3-А, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) заборгованість з орендної плати у розмірі 85 903 грн. 06 коп. за період з 01.12.2015р. по 31.01.2016р., пеню у розмірі 16 902 грн. 35 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне рішення складено 24 грудня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога