ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Справа№ 910/5366/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Алданової С.О.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 10.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Єгорова Павла Олександровича

на ухвалу Господарського суду міста Києва

про затвердження мирової угоди

від 26.06.2019 (повний текст складено - 08.07.2019)

у справі №910/5366/19 (суддя - Баранов Д.О.)

за позовом Комунального підприємства "Міський магазин"

виконавчого органу Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації)

до Фізичної особи-підприємця Єгорова Павла Олександровича

про стягнення 220 499,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 спільну заяву Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Фізичної особи-підприємця Єгорова Павла Олександровича про затвердження мирової угоди у справі №910/5366/19 задоволено.

Вирішено затвердити мирову угоду, укладену між Комунальним підприємством "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Фізичною особою-підприємцем Єгоровим Павлом Олександровичем у наступній редакції:

Мирова угода

у справі № 910/5366/19, яка знаходиться в провадженні Господарського суду міста Києва

м. Київ 26 червня 2019 р.

Комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), іменоване надалі "Позивач", в особі директора Андрущенка Андрія Валерійовича, який діє на підставі Статуту, та

фізична особа-підприємець Єгоров Павло Олександрович, іменований надалі "Відповідач", який діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, які є Сторонами у справі № 910/5366/19, яка розглядається Господарським судом міста Києва, керуючись ст. 192 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи майнові інтереси один одного та з метою реального виконання Відповідачем своїх обов`язків, домовились про укладення мирової угоди на наступних умовах:

1. Сторони домовились врегулювати спір по справі № 910/5366/19 шляхом підписання та виконання мирової угоди.

2. Відповідач визнає свої зобов`язання перед Позивачем, в частині основного боргу в сумі 46369 грн 31 коп. (сорок шість тисяч триста шістдесят дев`ять грн 31 коп.), втрати від інфляції - 9405 грн 89 коп. (дев`ять тисяч чотириста п`ять гривень 89 коп.) та 3 проценти річних - 2664 грн 00 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят чотири гривні 00 коп.), що в загальному розмірі становить 58439 грн 20 коп. (п`ятдесят вісім тисяч чотириста тридцять дев`ять гривень 20 коп.) і судового збору - 3307 грн. 50 коп. (три тисячі триста сім гривень 50 коп.) та зобов`язується сплатити вказану суму заборгованості та судовий збір за наступними реквізитами, в порядку передбаченому п.2.1. даної Угоди:

РОЗРАХУНКОВИЙ РАХУНОК № НОМЕР_1 в ПАТ "АЛЬФА-БАНК", МФО № 300346, ,

2.1. Перший платіж у розмірі 20% від загальної суми заборгованості та судового збору, передбаченого п. 2 сплачується в строк до 03 липня 2019 року (включно);

Другий платіж у розмірі 20% від загальної суми заборгованості та судового збору, передбаченого п. 2 сплачується в строк до 03 серпня 2019 року (включно);

Третій платіж у розмірі 20% від загальної суми заборгованості та судового збору, передбаченого п. 2 сплачується в строк до 03 вересня 2019 року (включно);

Четвертий платіж у розмірі 20% від загальної суми заборгованості та судового збору, передбаченого п. 2 сплачується в строк до 03 жовтня 2019 року (включно).

П`ятий платіж у розмірі 20% від загальної суми заборгованості та судового збору, передбаченого п. 2 сплачується в строк до 03 листопада 2019 року (включно).

3. Позивач погоджується відмовитися від вимог щодо стягнення з Відповідача:

3.1. Штрафної санкції/пені в сумі 162 060 грн 74 коп. (сто шістдесят дві тисячі шістдесят гривень 74 коп.).

4. Позивач заявляє, що з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання Відповідачем, не матиме жодних майнових претензій по справі №910/5366/19 за позовом комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до фізичної особи-підприємця Єгорова Павла Олександровича з приводу заборгованості в сумі 46369 грн 31 коп. (сорок шість тисяч триста шістдесят дев`ять грн 31 коп.) по договору № СЛ-П-00217/1115 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 08.11.2016, погашення якої є предметом цієї Мирової угоди.

5. У разі невиконання або неповного виконання Відповідачем п.2, 2.1 Мирової угоди, або виконання Відповідачем п.2, 2.1 Мирової угоди з порушенням строків вказаних в п.2.1., Позивач має право на пред`явлення Ухвали про затвердження Мирової угоди до виконання про стягнення з Відповідача:

5.1. Основної суми заборгованості в сумі 46369 грн 31 коп. (сорок шість тисяч триста шістдесят дев`ять грн 31 коп.)

5.2. Пені в сумі 162 060 грн 74 коп. (сто шістдесят дві тисячі шістдесят гривень 74 коп.).

5.3. Трьох процентів річних в сумі 2664 грн 00 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят чотири гривні 00 коп.)

5.4. Інфляційних втрат в сумі 9405 грн 89 коп. (дев`ять тисяч чотириста п`ять гривень 89 коп.)

5.5. Судовий збір в розмірі 3307 грн. 50 коп. (три тисячі триста сім гривень 50 коп.) на рахунок Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № НОМЕР_1 в ПАТ "АЛЬФА-БАНК", МФО № 300346, .

6. Відповідач і Позивач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

7. Ця Мирова угода укладена у трьох автентичних примірниках українською мовою, які мають однакову юридичну силу, перший - для Позивача, другий - для Відповідача, третій - для Господарського суду міста Києва.

8. Сторони усвідомлюють, що відповідно до вимог статті 193 Господарського процесуального кодексу України ухвала про затвердження цієї Мирової угоди є виконавчим документом і у разі її невиконання будь-ким із Сторін дана Мирова угода може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

9. Дана угода підлягає затвердженню господарським судом та набирає чинності з моменту набрання чинності ухвалою суду про її затвердження та діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою. Ухвала про затвердження даної Мирової угоди є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х років.

РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ ПРЕДСТАВНИКІВ СТОРІ Н

Позивач (Стягувач) Комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Код Місцезнаходження: вул. Басейна, буд. 1/2А, м. Київ, 01004 Банківські реквізити в гривнях: р/р № НОМЕР_1 в ПАТ "Альфа-Банк" в м. Києві, МФО 300346 Відповідач (Боржник) Фізична особа-підприємець Єгоров Павло Олександрович Паспорт МВ НОМЕР_2 , виданий Глухівським МВ УМВС в Сумській області 25.11.2005 Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 Місцезнаходження: провулок АДРЕСА_1 Банківські реквізити в гривнях: р/р НОМЕР_4 в ПАТ КБ "ПриватБанк" в м. Києві, МФО 337546 ЄДРПОУ 320649
Директор Підпис_______________ А.В. Андрущенко Фізична особа-підприємець Підпис ______________ П.О. Єгоров

Провадження у справі №910/5366/19 закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що мирова угода подана сторонами стосується виключно прав і обов`язків сторін щодо предмету позову і спору у даній справі, а її умови не суперечать закону і не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб та є виконуваними.

Крім того, суд зазначив, що мирова угода підписана уповноваженими особами та відповідає нормам чинного законодавства, а тому наявні підстави для її затвердження.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Стягнути з позивача судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено загальновизнані процесуальні принципи здійснення правосуддя, якими є верховенство права, рівність учасників судового процесу перед законом і судом. Відтак оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при затвердженні мирової угоди місцевим господарським судом було порушено принцип застосування штрафних та фінансових санкцій, при цьому спір у цій справі, по стягненню боргу, повинен розглядатись за підсудністю у Господарському суді Київської області.

Окрім того, в тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Єгорова Павла Олександровича передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Калатай Н.Ф., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2019 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали суду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Єгорова Павла Олександровича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 та призначено до розгляду на 10.12.2019.

Роз`яснено позивачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

02.12.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Зокрема, позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що сторони за взаємною згодою уклали мирову угоду, підписавши її, та повідомили про це суд першої інстанції, зробивши спільну письмову заяву, відповідно оскаржувана ухвала винесена з дотриманням норм чинного законодавства України, а відтак є законною та обґрунтованою.

10.12.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що останній не може забезпечити участь представника в судовому засіданні, призначеного на 10.12.2019, оскільки повноважний представник з 09.12.2019 по 10.12.2019 включно перебуває у відпустці.

У судове засідання 10.12.2019 з`явився представник відповідача, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Позивач у судове засідання 10.12.2019 представників не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядову справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, нез`явлення представника позивача у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 10.12.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2019 року Комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Єгорова Павла Олександровича про стягнення 220 499, 94 грн., з яких 46 369, 31 грн. суми основного боргу, 162 060, 74 грн. неустойки, 2 664, 00 грн. 3% річних та 9 405, 89 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами Договору №СЛ-П-00217/1115 щодо розміщення засобу пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі від 08.11.2016, оскільки не у повному обсязі сплатив позивачу плату за облаштування та утримання, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 220 499, 94 грн.

В подальшому, у зв`язку із добровільним врегулюванням спору та підписанням мирової угоди, сторони звернулися до Господарського суду міста Києва із заявою про затвердження мирової угоди.

Місцевий господарський суд задовольняючи спільну заяву про затвердження мирової угоди дійшов висновку, що мирова угода підписана уповноваженими на це особами, зміст укладеної між сторонами мирової угоди не суперечить чинному законодавству України і не зачіпає інтересів інших осіб, сторонам відомі наслідки затвердження судом мирової угоди.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення спільної заяви про затвердження мирової угоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов`язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов`язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета. У зв`язку з цим, зокрема, не можуть включатися до мирової угоди умови щодо застосування неустойки (штрафу, пені) за невиконання її умов.

Так, умовами мирової угоди передбачено, що позивач та відповідач на підставі цієї мирової угоди беруть на себе взаємні зобов`язання щодо позовних вимог у судовій справі №910/5366/19, а саме: відповідач визнає свої зобов`язання перед позивачем, в частині основного боргу в сумі 46 369, 31 грн, втрати від інфляції - 9 405, 89 грн. та 3 % річних - 2 664, 00 грн., що в загальному розмірі становить 58 439, 20 грн. і судового збору - 3 307, 50 грн. та зобов`язується сплатити вказану суму заборгованості. Позивач в свою чергу погоджується відмовитися від вимог щодо стягнення з відповідача штрафної санкції/пені в сумі 162 060, 74 грн.

Крім того, з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання відповідачем, позивач не матиме жодних майнових претензій по справі №910/5366/19 за позовом Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до фізичної особи-підприємця Єгорова Павла Олександровича з приводу заборгованості в сумі 46 369, 31 грн. по Договору №СЛ-П-00217/1115 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 08.11.2016, погашення якої є предметом цієї Мирової угоди.

Мирова угода б/н від 26.06.2019 підписана від позивача - директором підприємства Андрущенко Андрієм Валерійовичем, який діє на підставі статуту підприємства та відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань має право вчиняти юридичні дії особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, а від відповідача - фізичною особою-підприємцем Єгоровим Павлом Олександровичем, який діє на підставі державної реєстрації фізичної особи-підприємця від 23.03.2007, номер запису: 0001713.

На момент затвердження судом першої інстанції мирової угоди, сторони заявили, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й Держави. Сторони усвідомлюють, що відповідно до вимог ст. 193 ГПК України ухвала про затвердження цієї мирової угоди є виконавчим документом і у разі її невиконання будь-ким із сторін дана мирова угода може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Дослідивши умови мирової угоди, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зі змісту поданої мирової угоди вбачається, що вона стосується лише прав і обов`язків сторін щодо предмету спору у даній справі і її умови не суперечать закону і не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб та є виконуваними.

З огляду на викладене, визнання сторонами факту наявності заборгованості, наявність волі сторін на урегулювання спору, а також наявність у осіб, що підписали мирову угоду повноважень на її укладення, свідчить про правомірність задоволення заяви про затвердження мирової угоди судом першої інстанції.

Колегія суддів наголошує, що виключний перелік обставин, які можуть бути підставою для відмови у затвердженні мирової угоди визначено в ч. 5 ст. 192 ГПК України, однак апелянтом не доведено існування вказаних обставин, а отже суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу діяв у відповідності до норм чинного законодавства.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Отже, перевіривши повноваження осіб, які підписали мирову угоду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

З приводу тверджень відповідача про те, що спір у цій справі, по стягненню боргу, повинен розглядатись за підсудністю в іншому Господарському суді, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування (ст. 27 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правило територіальної підсудності, закріплене у ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Визначена ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст.532 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Правила ст. 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Як вбачається зі змісту Договору №СЛ-П-00217/1115 від 08.11.2016 (далі - Договір), сторона 2 (відповідач) на підставі протоколу про результати торгів від 13.10.2016 №47 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно з пунктами 1.2 та 1.3 цього Договору місці (далі - Місце), відповідає вимогам, що зазначені в п. 1.4 цього Договору, та отримує послуги з облаштування і утримання Місця, а сторона 1 (позивач) надає послуги з облаштування та утримання Місця на умовах, визначених цим Договором (пункт 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору визначено, що Місце визначене відповідно до схеми розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, затвердженої розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.09.2015 №952, від 23.07.2015 №731, від 27.04.2016 №291.

Згідно з пунктом 1.3 Договору Місце знаходиться за адресою: вулиця Гетьмана Вадима, буд. 3.

З врахуванням вищевикладеного, Договір не може бути виконаний за іншим місцем, виходячи з особливостей даного Договору, так як фактично Місце, визначене в Договорі є місцем здійснення господарської діяльності відповідача.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (Фізичну особу-підприємця Єгорова Павла Олександровича).

Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Єгорова Павла Олександровича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 у справі №910/5366/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 у справі №910/5366/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Фізичною особою-підприємцем Єгоровим Павлом Олександровичем.

4. Матеріали справи №910/5366/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 27.12.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

С.О. Алданова