РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.12.2019Справа № 910/14988/19

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

(87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

(03680, м. Київ, вул. Тверська, 5)

про стягнення 71 332 грн. 62 коп.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 71 332 грн. 62 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим вагони № 56349129 з вантажем (кокс доменний), прибули з недостачею на загальну суму 71 332 грн. 62 коп.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 247 ГПК України суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження у зв`язку з її малозначністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 29.10.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, для місцезнаходження відповідача - Акціонерного товариства "Українська залізниця" - 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5.

Станом на дату розгляду справи в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №232, з якого вбачається що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 29.10.2019 була вручена представнику відповідача за довіреністю 04.11.2019.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

29.04.2019 р. вантажовідправник ПРАТ «АКХЗ» - зі станції «Авдіївка Дон» по залізничній накладній №49540214 відправив на адресу ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» кокс доменний насипом (вологий) у вагоні №52302601 загальною масою вантажу 43 150 кг.

Вищевказаний вагон №52302601 прибув на адресу Позивача згідно з договором перевезення вантажу, що зокрема підтверджується складанням транспортної накладної №49540214 від 29.04.2019 р.

Відповідно до Статуту ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» є правонаступник у повному обсязі, майна прав та обов`язків ПАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА».

На станції призначення 01.05.2019 р. вантаж було видано з комерційним актом №485604/488 від 01.05.2019 р., складеного на станції «Маріуполь - Сортувальний», який свідчить про недостачу коксу доменного насипом (вологого) у вагоні №52302601 загальною масою вантажу 43 150 кг. у кількості 2 900,00 кг.

Як вбачається з матеріалів справи, в комерційному акті № 485604/488 від 01.05.2019 р. вказано, що за документом значиться: вантаж кокс домений (вологий). Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 24 000 кг, нетто - 43 150 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 64250 кг, тара з брусу - 24 000 кг. нетто - 40250 кг. що менше документа на 2900 кг. При комерційному огляді виявлено: навантаження в вагоні вище рівня бортів на 400- 500 мм, шапкообразне. Вантаж маркований вапном по центру вагону однією поздовжньою смугою 400-500 мм. З лівого боку над 1-2-3-4-5-6 люками є виїмка розміром 10500 мм х 2000 мм х 500 мм в глибину вагону, що відповідає попутному акту загальної форми №10907 від 30.04.19 р. станції Волноваха Донецької залізниці. У районі виїмки маркування порушено. Вагон у технічному стані справний, просипання вантажу немає.

В комерційному акті № 485604/489 від 01.05.2019 р. вказано, що за документом у вагоні №56349129 значиться: вантаж кокс домений (вологий). Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 24 000 кг, нетто - 49 950 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 70 850 кг, тара з брусу - 24 000 кг, нетто - 46 850 кг, що менше документа на 3100 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження в вагоні вище рівня бортів на 400- 500 мм, «шапка». Поверхня вантажу маркована вапном по центру вагону повздовжньою смугою шириною 400-600 мм. По ходу потягу з правого боку над 1-7 люками є виїмка розміром 12000 мм х 2000 мм х 500 мм в глибину вагону. Маркування порушено, що відповідає попутному акту загальної форми №10909 станції Волноваха Донецької залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний, просипання вантажу немає.

01.05.2019 р. на підставі попутного акту загальної форми №10906 від 30.04.19 р. станції Волноваха Донецької залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №56357353 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній № 49540214 від 29.04.2019 p., та складено комерційний акт, який свідчить про недостачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485604/490 від 01.05.2019 р. вказано, що за документом у вагоі №56357353 значиться: вантаж кокс домений (вологий). Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 24 000 кг, нетто - 44 500 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 64 900 кг, тара з брусу - 24 000 кг, нетто - 40 900 кг, що менше документа на 3600 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження в вагоні вище рівня бортів на 400- 500 мм, «шапка». Поверхня вантажу маркована вапном по центру вагону повздовжньою смугою шириною 400-600 мм. По ходу потягу з правого боку над 1-7 люками є виїмка розміром 12000 мм х 2000 мм х 500 мм в глибину вагону. Маркування порушено, що відповідає попутному акту загальної форми №10906 станції Волноваха Донецької залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний, просипання вантажу немає.

З пояснень позивача вбачається, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість недостачі вантажу в 71 332,62 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу у вагонах №№56357353, 56349129, 52302601 згідно із залізничною накладною №49540214 від 01.05.2019 р.

За таких обставин Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 71 332,62 грн. вартості недостачі вантажу, у зв`язку з його незбереженням під час перевезення.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Матеріалами справи підтверджується прийняття вантажу до перевезення Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) від Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вантажовідправник) та здійснення його перевезення зі станції відправлення - «Авдіївка Дон» до станції призначення - «Маріуполь - Сортувальний».

За приписами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (надалі - Статут залізниць України), передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У статті 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ч.1 ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна стороні (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст. 909 ЦК України та ч. 2 ст. 307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до статті 6 Статуту та п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів (затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року) накладна - основний перевізний документ, встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна (залізнична) є обов`язковою двосторонньою письмовою Формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Згідно п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Як свідчить запис у залізничній накладній №49540214 від 01.05.2019 «кокс доменний (вологий) насипом; вантаж розміщено й закріплено згідно з п.1-4 глава 17 додатка 3 до СМГС». Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу Кузьміна А. Власний вагон. Вагон був прийнятий дорогою до перевезення без зауважень.

Як зазначає позивач, на шляху прямування даних вагонів №52302601, 56357353, 56349129 на станції «Маріуполь - Сортувальний» у вагоні була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній № 549540214 та комерційних актах №485604/488, №485604/490, №485604/489 від 01.05.2019.

Згідно п. 2 Правил складання актів (затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року) комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частинами 1, 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. (ст. ст. 113, 114 Статуту залізниць України).

За приписами ст.22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За висновками суду, всупереч викладеним вище нормам закону, враховуючи обставини, встановлені у комерційних актах №485604/488, №485604/490, №485604/489 від 01.05.2019 відповідачем не було спростовано надані позивачем докази та не доведено суду, що втрата вантажу сталася не з вини перевізника.

Статтею 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом "а" статті 114 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрачу чи недостачу вантажу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано копію рахунку-фактури №92536363 від 29.04.2019 та копію сертифіката якості на партію №151778, що прийняті судом у якості належних та допустимих доказів.

У пункті 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 зазначено, що згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України, 314 Господарського кодексу України і ст. ст. 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

Суд відзначає, що при здійсненні розрахунку нестачі чорного металу, позивачем не враховано враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. "г" ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

У наведено розрахунку вартості недостачі прокату чорного металу, позивачем всупереч наведеним вище вимогам чинного законодавства не застосовано коефіцієнт норми природних втрат вантажу.

З урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, враховуючи, що втраченим вантажем був прокат чорних металів, відповідачем у наведеному у відзиві контррозрахунку нестачі товару обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 0,5% від маси вантажу, зазначеної в перевізних документах при розрахунку збитків.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену у Постанові Вищого господарського суду України від 03 квітня 2008 № 17/301, з якої вбачається, що юридичний аналіз наведеного правового положення свідчить про те, що у встановлений відсотковий показник входить не тільки природна втрата, а й граничне розходження у визначенні маси нетто (похибка вагів), а отже недостача маси вантажу, за які відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням такого граничного розходження.

Згідно ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Таким чином, обґрунтованим розрахунком розміру позовних вимог суд вважає розрахунок позивача, з котрого вбачається.

Вартість 1 тони вантажу у вагоні № 52302601 відповідно до рахунку вантажовідправника № 92536363 від 29.04.2019р та сертифікату якості 15177 складає 10 554,65 грн. (в т.ч. ПДВ), виходячи з розрахунку: 770 929,42 грн. х 1,2(загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ) : 87,65т (загальна кількість вантажу згідно рахунку) = 10 554,65 грн. (в т.ч. ПДВ).

Згідно комерційного акту № № 485604/488 від 01.05.2019 року недостача склала 2900 кг.

Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2% (від маси нетто 43,15 тн):

43150 кг * 2% = 863,0 кг

Таким чином, кількість фактичної недостачі складає:

2900 кг - 863,0 кг = 2037,0 кг (2,04 тн)

Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 52302601 складає:

2,04 тн * 10554,65 грн. - 21 531,49 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагоні № 56349129 відповідно до рахунку вантажовідправника № 92536363 від 29.04.2019р та сертифікату якості 22503 складає 10 094,30 грн. (в т.ч. ПДВ), виходячи з розрахунку: 1 251 692,74 грн. х 1,2(загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ) : 148,80т (загальна кількість вантажу згідно рахунку) = 10 094,30 грн. (в т.ч. ПДВ).

Згідно комерційного акту № № 485604/489 від 01.05.2019 року недостача склала 3100 кг.

Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2% (від маси нетто 49,950 тн):

49950 кг * 2% = 999,0 кг

Таким чином, кількість фактичної недостачі складає:

3100 кг - 999,0 кг = 2101,0 кг (2,10 тн)

Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 56349129 складає:

2,10 тн * 10094,30 грн. = 21 198,03 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагоні № 56357353 відповідно до рахунку вантажовідправника № 92536363 від 29.04.2019р та сертифікату якості 15177 складає 10 554,65 грн. (в т.ч. ПДВ), виходячи з розрахунку: 770 929,42 грн. х 1,2(загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ) : 87,65т (загальна кількість вантажу згідно рахунку) = 10 554,65 грн. (в т.ч. ПДВ).

Згідно комерційного акту № № 485604/488 від 01.05.2019 року недостача склала 3600 кг.

Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2% (від маси нетто 44,50 тн):

44500 кг * 2% = 890,0 кг

Таким чином, кількість фактичної недостачі складає:

3600 кг - 890,0 кг = 2710,0 кг (2,71 тн)

Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 56357353 складає:

2,71 тн * 10554,65 грн. = 28 603,10 грн.

Загальний розмір недостачі (вартість втраченого вантажу) складає: 71 332,62грн.

(21 531,49 грн. + 21 198,03 грн. + 28 603,10 грн.)

Позивач свої зобов`язання за договором №245/108/16С6 виконав, оплативши виставлений вантажовідправником рахунок № 92536363 від 29.04.2019 р. у повному обсязі платіжним дорученням № від 20.06.2019 р.

Суд погоджується із розрахунком позивача, відповідно до котрого сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 71 332,62 грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах № 52302601, 56349129, 56357353 завданої шкоди - нестачі товару на загальну суму 71 332,62 грн. та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вагоні № 52302601, 56349129, 56357353 сталась не з вини відповідача відповідно до ст. 127 Статуту залізниць України.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місцезнаходження: 03680 м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (місцезнаходження: 87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ) 71 332 грн. 62 коп. збитків у зв`язку з втратою вантажу та судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Лиськов