УХВАЛА

27 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 17/284/08

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Миколаївської міської ради на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 (головуючий суддя Поліщук Л.В., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 17/284/08

за позовом Фізичної особи-підприємця Теселька Володимира Миколайовича

до Комунального підприємства "Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації"

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2019 Миколаївська міська рада надіслала безпосередньо на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 у справі № 17/284/08.

Дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі, виходячи з такого.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.07.2008 року у справі № 17/284/08 на підставі статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, Миколаївська міська рада звернулася до касаційного суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 у справі № 17/284/08 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 у справі № 17/284/08 винесено з порушенням вимог чинного законодавства України, при цьому судом не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, які мають значення для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, що призвело до невірного застосування судом норм процесуального права. Скаржник зазначає, що зміст спірних правовідносин виник у зв`язку із спорудження позивачем на земельній ділянці, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва торгівельного кіоску. Миколаївська міська рада, як орган місцевого самоврядування, що представляє інтереси територіальної громади м. Миколаєва у тому числі при реалізації останнього право власності на землі комунальної власності, не була учасником справи, а тому відповідно копія оскаржуваного рішення судом першої інстанції міській раді не направлялося.

Дослідивши доводи касаційної скарги та зміст оскарженого судового рішення у даній справі, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі, виходячи з такого.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Мотивуючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів апеляційного господарського суду виходила з того, що у даному випадку на Миколаївську міську раду, як орган місцевого самоврядування поширюється присічний річний строк для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017), що, у свою чергу, передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження.

При цьому, суд апеляційної інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу послався на аналогічну правову позицію, викладеної в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г.

Касаційний господарський суд у складі об`єднаної палати в постанові від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г зазначив, що апеляційним судом у постановленні оскаржуваної ухвали не було враховано, що згідно з підпунктом 13 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, судові рішення, що ухвалені до набрання чинності цією редакцією Господарського процесуального кодексу України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, однак до розгляду таких скарг застосовуються правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 93 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) норми щодо річного присічного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції розповсюджувались на апеляційні скарги, подані прокурором або органом державної влади, або органом місцевого самоврядування.

За результатами системного аналізу вказаних норм процесуального права Касаційний господарський суд у складі об`єднаної палати дійшов висновку, що у даному випадку передумовою вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи (яка є органом державної влади), поданою після 15.12.2017, на рішення, ухвалене судом до набрання чинності редакцією ГПК України з 15.12.2017, є розгляд та вирішення питання розповсюдження присічного річного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017).

Тобто у даному випадку на орган державної влади поширюється присічний річний строк для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017), що, у свою чергу, передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи, які викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції під час прийняття оскарженої ухвали та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладених у постанові від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права - Господарського процесуального кодексу України.

Згідно до пункту 1 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Отже, враховуючи правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г щодо правильного застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах та те, що суд апеляційної інстанції прийняв оскаржену ухвалу про відмову у відкриті провадження у справі відповідно до такого правового висновку, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 17/284/08 за касаційною скаргою Миколаївської міської ради на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 на підставі пункту 1 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акту законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Керуючись статтями 234, 287, пунктом 1 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 17/284/08 за касаційною скаргою Миколаївської міської ради на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 у вказаній справі.

2. Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, а іншим учасникам справи - копію ухвали.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.