ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

24.12.2019 Справа № 905/2295/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Папакіної Б.О., розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенко Сергія Олексійовича у справі №905/2295/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" про стягнення вартості частини майна,

За участю представників сторін:

від позивача - Макаренко М.І. (за ордером);

від відповідача - Нещерет О.С. (за ордером);

від приватного виконавця - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" про стягнення оціненої ринкової вартості частини майна товариства, відповідно до проведеної комплексної комісійної будівельно-технічної експертизи, пропорційно його частці у статутному капіталі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.12.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/2295/18, підготовче судове засідання призначено на 10.01.2019.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.01.2019 у справі №905/2295/18 призначено комплексну судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

16.09.2019 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуті матеріали справи, у зв`язку з неможливістю надання висновку від 11.09.2019 № 4318/19-71/17385/19-53 в господарській справі №905/2295/18 з причини недостатності документів.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.10.2019 поновлено провадження у справі 905/2295/18.

22.10.2019 до господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява про забезпечення позову з вимогами:

- накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно Приватного вищого навчального закладу "Краматорського економіко-гуманітарного інституту", у тому числі на всі рахунки в банківських установах.

- заборонити Приватному вищому навчальному закладу "Краматорського економіко-гуманітарного інституту" здійснювати відчуження будь-якого майна.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.10.2019 суд частково задовольнив заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову обґрунтовуючи прийняте рішення наступним.

18.11.2019 до господарського суду Донецької області від Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенко Сергія Олексійовича у справі №905/2295/18.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.11.2019 призначено до розгляду скаргу Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенко Сергія Олексійовича в судовому засіданні на 28.11.2019.

26.11.2019 до господарського суду Донецької області від представника позивача надійшли заперечення на скаргу.

Листом господарського суду Донецької області від 27.11.2019 повідомлено сторін про те, що розгляд скарги Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенко Сергія Олексійовича, яка призначена на 28.11.2019 не відбудеться. Про дату та час наступного засідання буде повідомлено в терміновому порядку після виходу судді Е.В.Зекунова із відпустки.

28.11.2019 до господарського суду Донецької області від приватного виконавця Лисенко С.О. надійшли заперечення на скаргу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.12.2019 призначено розгляд скарги Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенко Сергія Олексійовича в судовому засіданні на 24.12.2019 року.

24.12.2019 до господарського суду Донецької області від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

24.12.2019 до господарського суду Донецької області від представника відповідача

надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представники позивача до судового засідання з`явився, просив відмовити у задоволенні скарги.

Представник заявника (відповідач) у судовому засіданні просив задовольнити скаргу у повному обсязі.

Приватний виконавець у судове засідання призначене на 24.12.2019 не з`явився.

Так, відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 3, 4 ст.140 Господарського процесуального кодексу України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (відповідачами) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилався на те, що Відповідач порушує його права шляхом невиплати належної частини вартості майна у зв`язку із виходом зі складу засновників та ухиленням від виконання рішень суду, якими неодноразово було зобов`язано Відповідача надати документи фінансової звітності експерту для проведення судової експертизи.

Позивач зазначив, що в червні місяці 2019 року Відповідачем було подаровано чотири з п`яти наявних у нього об`єкти нерухомості, відповідні договори дарування посвідчені одним і тим же нотаріусом - приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Баженовою Л. В., а саме:

-нежитлове приміщення у м. Краматорськ, вул. Паркова, 43а, площею 1723,3 кв. м, було подароване 05.06.2019 ТОВ "БІЛА ПАГОДА" (ідентифікаційний код 42793193);

-нежитлове приміщення у м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, 63а, площею 1725,1 кв. м., було подароване 05.06.2019 ТОВ "БІЛА ПАГОДА" (ідентифікаційний код 42793193);

-нежитлове приміщення у м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, 47, площею 3281,3 кв. м., було подароване 05.06.2019 ТОВ "БІЛА ПАГОДА" (ідентифікаційний код 42793193);

-67/1000 нежитлового приміщення (будівля інституту, площею 2570,7 кв.м.) у м. Краматорськ, вул. Олекса Тихого, 10, було подароване 05.06.2019 ТОВ "ТОРІЙ" (ідентифікаційний код 42793300).?

Станом на жовтень 2019 року у власності Відповідача залишився лише один об`єкт нерухомості: 43/100 нежитлового приміщення у м. Краматорськ на бульварі Машинобудівників, 53, площею 1391,7 кв. м.

На думку позивача заходи забезпечення позову мають сприяти запобіганню порушенню прав позивача на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення. Факт відчуження частки відповідача підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Виходячи з обставин справи № 905/2295/18 та змісту заявлених позовних вимог суд дійшов висновку, що вимоги позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Приватного вищого навчального закладу "Краматорського економіко - гуманітарного інституту" та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про накладення арешту на грошові кошти на рахунках Приватного вищого навчального закладу "Краматорського економіко - гуманітарного інституту" в банківських установах, то дослідивши матеріали справи суд встановив, що відчуження майна відповідачем відбулось у безоплатний спосіб. Це спростовує факт надходження на розрахункові рахунки Приватного вищого навчального закладу "Краматорського економіко - гуманітарного інституту" коштів від реалізації майна та можливості їх незаконного використання.

Позивач не довів належними та допустимими доказами наявності фактів зловживань посадовими особами відповідача використання коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках навчального закладу, що порушує права та інтереси заявника.

З урахуванням зазначеного суд відмовив позивачу у задоволенні вимоги про забезпечення позову в частині арешту коштів, що знаходяться на рахунках відповідача в банківських установах.

Ухвалою від 29.10.2019 господарський суд заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 905/2295/18 задовольнив частково. Наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут".

До набрання законної сили рішення господарського суду Донецької області у даній справі заборонив Приватному вищому навчальному закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" (84301, Донецька обл., місто Краматорськ, вул. Паркова, будинок 43А, код за ) здійснювати відчуження будь-якого майна.

У решті вимог заяви ОСОБА_1 відмовив.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання - 29.10.2019, в апеляційному порядку сторонами справи не оскаржувалася.

05 листопада 2019 року Позивач звернулась із заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича.

06 листопада 2019 року приватним виконавцем Лисенком С.О. на виконання ухвали господарського суду Донецької області від 29.10.2019 року у справі № 905/2295/18 було винесено постанови про

- відкриття виконавчого провадження № 60518664;

- арешт коштів, що знаходяться на рахунках Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" у банківських установах;

- арешт рухомого та нерухомого майна боржника.

18.11.2019 відповідач звернувся до господарського суду Донецької області зі скаргою на рішення приватного виконавця Лисенком С.О., якою просить визнати неправомірними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергія Олексійовича (посвідчення № 0127 від 17.11.2017 року), прийняті у виконавчому провадженні № 60518664, а саме:

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2019 року, якою відкрито виконавче провадження № 60518664 з виконання ухвали Господарського суду Донецької області по справі 905/2295/18 від 29.10.2019 року;

- постанову про арешт коштів боржника від 06.11.2019 року, якою накладено арешт на грошові кошти Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко- гуманітарний інститут», які містяться на всіх рахунках: АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, АТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 300335 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

- постанову про арешт майна боржника від 06.11.2019 року, якою накладено на все рухоме та нерухоме майно, що належить Приватному вищому навчальному закладу «Краматорський економіко-гуманітарний інститут».

Скарга мотивована відсутністю у приватного виконавця Лисенко С.О., який відповідно до даних Єдиного реєстру приватних виконавців України діє в межах виконавчого округу в місті Києві, повноважень здійснювати примусове виконання ухвали від 29.10.2019, оскільки боржник - Відповідач, має юридичне та фактичне місцезнаходження, а також все його майно розташоване за межами виконавчого округу вказаного приватного виконавця - в місті Краматорську Донецької області, а тому приватний виконавець діяв всупереч положень частини 2 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, відповідач зазначив, що ухвалою від 29.10.2019 по справі 905/2295/18 суд відмовив позивачу у вимозі арешт коштів на рахунках Приватного вищого навчального закладу "Краматорський економіко-гуманітарний інститут" у банківських установах.

Проте, приватний виконавець Лисенко С.О. 06.11.2019 року виніс постанову якою наклав арешт на грошові кошти Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко- гуманітарний інститут», які містяться на всіх рахунках: АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, АТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 300335 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Позивач заперечував проти задоволення скарги відповідача, оскільки вважає, що приватний виконавець Лисенко С.О. 06.11.2019 року виніс оскаржувані постанови на виконання вимог ухвали господарського суду від 29.10.2019 по справі 905/2295/18, та діяв в межах своїх повноважень у відповідності до приписів статті Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та Закону України "Про виконавче провадження".

Приватний виконавець Лисенко С.О. також заперечував проти задоволення скарги відповідача. Обгрунтовуючи правомірність винесення оскаржуваних постанов він зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Оскільки у Боржника наявні кошти на банківських рахунках, які відкриті у Райфайзенбанку «АВАЛЬ» (місцезнаходження головного офісу банку за адресою м. Київ, вул. Лескова 9), то за місцезнаходженням майна боржника 06.11.2019 року він виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 60518664 з виконання ухвали господарського суду Донецької області по справі 905/2295/18 від 29.10.2019 року.

На підставі цієї ухвали, приватним виконавцем Лисенко С.О. після відкриття виконавчого провадження № 60518664 винесено постанову про арешт майна боржника від 06.11.2019 року, якою накладено на все рухоме та нерухоме майно, що належить Приватному вищому навчальному закладу «Краматорський економіко-гуманітарний інститут».

Також приватний виконавець Лисенко С.О. повідомив, що постановою від 06.11.2019 він наклав арешт на грошові кошти Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко- гуманітарний інститут», які містяться на всіх рахунках: АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, АТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 300335 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Вказана постанова була винесена задля належного виконання забезпечення позову, оскільки уже протягом тривалого часу Відповідач не лише грубо порушує права Позивача шляхом невиплати належної частини вартості майна у зв`язку із виходом зі складу засновників. Статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Згідно ч. 2 цієї статті, стягнення за виконавчим документом звертається в першу чергу на кошти у банках та банківських установах.

З огляду на зазначене, приватний виконавець Лисенко С.О. вважає, що при винесені оскаржуваних постанов він діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Позиція господарського суду щодо відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням безготівкових коштів.

Згідно з частиною 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, вирішуються в порядку, передбаченому нормами ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження". Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження", яким врегульовані питання щодо порядку, умов та підстав здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень. Поряд з цим Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон) визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 частини 2 цієї статті Закону у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України "Про виконавче провадження" і Закон визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною 3 статті 25 Закону право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії - без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (частина 6 статті 25 Закону та абзац 2 частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження").

Зі змісту наведеної норми частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" випливає, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Судом встановлено, що Відповідач оскаржує дії приватного виконавця з виконання ухвали суду у цій справі від 29.10.2019 про вжиття заходів до забезпечення позову.

Підставою оскарження Відповідачем дій приватного виконавця Лисенко С.О. з виконання ухвали від 29.10.2019 є, на думку Відповідача, порушення виконавцем вимог щодо територіальної компетенції з відкриття ним виконавчого провадження з виконання вказаного судового рішення та вчинення ним у межах цього виконавчого провадження виконавчих дій.

Судом встановлено, що згідно з метою виконання ухвали господарського суду Донецької області по справі 905/2295/18 від 29.10.2019 року приватним виконавцем Лисенко С.О., який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2019 року № 60518664.

Частиною 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію, як того вимагає скаржник (пункти 11, 12), у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України "Про виконавче провадження", у якому йдеться про "кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках".

В частині 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Приймаючи до уваги, що у Боржника наявні банківські рахунки відкриті у Райфайзенбанку «АВАЛЬ» (місцезнаходження головного офісу банку за адресою м. Київ, вул. Лескова 9), суд вважає, що дії приватного виконавця Лисенко С.О., який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, з відкриття виконавчого провадження № 60518664 шляхом винесення постанови від 06.11.2019 не суперечать наведеним нормам законодавства, а тому суд відхиляє протилежні доводи скаржника в цій частині.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що подальші виконавчі дії приватного виконавця Лисенко С.О. з винесенням постанови від 06.11.2019 у виконавчому провадженні № 60518664 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить Приватному вищому навчальному закладу «Краматорський економіко-гуманітарний інститут» вчинені у відповідності до діючого законодавства України та в межах своїх повноважень, та на виконання вимог ухвали господарського суду Донецької області від 29.10.2019 про забезпечення позову у справі №905/2295/18. Тому суд відхиляє протилежні доводи скаржника в цій частині, як неправомірні та необґрунтовані.

Позиція господарського суду щодо постанови від 06.11.2019 року про накладення арешту на грошові кошти Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко- гуманітарний інститут», які містяться на рахунках банківських установ.

Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

У відповідності до ч.ч. 2, 4 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

За змістом статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частинами 1, 4 статті 144 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави дійти висновку, що на приватного виконавця покладено обов`язок прийняти до виконання виконавчий документ за місцем знаходження майна боржника та наділяє його правом вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Зокрема, приватний виконавець виконуючи судове рішення про забезпечення позову має вчинити заходи зазначені судом у відповідній ухвалі.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою від 29.10.2019 господарський суд Донецької області відмовив позивачу у задоволенні вимоги про забезпечення позову у справі № 905/2295/18 в частині арешту коштів, що знаходяться на рахунках відповідача в банківських установах.

Проте, приватний виконавець Лисенко С.О. 06.11.2019 року виніс постанову якою наклав арешт на грошові кошти Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко- гуманітарний інститут», які містяться на всіх рахунках: АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, АТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 300335 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

У відповідності до статті 19 Конституцій України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Приймаючи до уваги, що приймаючи спірну постанову про арешт коштів відповідача приватний виконавець Лисенко С.О. вийшов за межі своїх повноважень, суд дійшов висновку, що вказана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.234, 342-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко- гуманітарний інститут» до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергія Олексійовича про визнання неправомірними та скасування постанов від 06.11.2019 року - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергія Олексійовича (посвідчення № 0127 від 17.11.2017 року) прийняту у виконавчому провадженні № 60518664 від 06.11.2019 року про накладення арешту на грошові кошти Приватного вищого навчального закладу «Краматорський економіко- гуманітарний інститут», які містяться на всіх рахунках: АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, АТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 300335 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті, її вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 24 грудня 2019 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.12.2019 грудня.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов