ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/493/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бородатюка Артема Ігоровича

на рішення Господарського суду Херсонської області від 27.09.2019, прийняте суддею Нікітенком С.В., м. Херсон, повний текст складено 04.10.2019,

у справі №923/493/19

за позовом: Фізичної особи-підприємця Бородатюка Артема Ігоровича

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гордійчука Андрія Івановича

про стягнення 34 247,01 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 р. Фізична особа-підприємець Бородатюк Артем Ігорович звернувся з позовом до Фізичної особи-підприємця Гордійчука Андрія Івановича, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 34247,01 грн, з яких: 20700,34 грн основної заборгованості, 4358,98 грн пені, 7513,51 грн інфляційних втрат та 1674,18 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з інформатизації та оптимізації сайту №2-07.10.16 від 07.10.2016.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 31.07.2019 відкрито провадження у справі №923/493/19.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 27.09.2019 у справі №923/493/19 (суддя Нікітенко С.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване недоведеністю позивачем факту порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати послуг, наданих останньому у жовтні 2017 року за договором про надання послуг з інформатизації та оптимізації сайту №2-07.10.16 від 07.10.2016, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів на підтвердження надання або отримання Фізичною особою-підприємцем Гордійчуком Андрієм Івановичем відповідного рахунку на суму 21840 грн, з яким узгоджені сторонами умови вищезазначеного договору пов`язують виникнення у відповідача обов`язку зі сплати вартості отриманих за цим договором послуг.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Бородатюк Артем Ігорович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 27.09.2019 у справі №923/493/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що факт надання відповідачу послуг за договором про надання послуг з інформатизації та оптимізації сайту №2-07.10.16 від 07.10.2016 у жовтні 2017 року підтверджується наявними у матеріалах справи даними статистики, доступними в електронному вигляді через сервіс "Особовий Кабінет Замовника", при цьому місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем факту надання або отримання Фізичною особою-підприємцем Гордійчуком Андрієм Івановичем відповідного рахунку на суму 21840 грн, з яким узгоджені сторонами умови вищезазначеного договору пов`язують виникнення у відповідача обов`язку зі сплати вартості отриманих за цим договором послуг, оскільки ненадання боржнику рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною десятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина сьома статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 1921 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік").

Враховуючи викладене та з огляду на ціну позову у даній справі (34247,01 грн), перегляд оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бородатюка Артема Ігоровича ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Фізична особа-підприємець Гордійчук Андрій Іванович своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи наведені вище положення процесуального закону, документи, додані скаржником до апеляційної скарги, а саме: копія адресованого Фізичній особі-підприємцю Бородатюку Артему Ігоровичу листа Дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес" №41 від 26.09.2019, копія експертного висновку Дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес" №210/2019-ЕВ від 23.10.2019, копія свідоцтва про акредитацію Дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес", копії актів надання послуг №61 від 30.11.2016 та №157 від 03.11.2017, копії рахунків на оплату №52 від 18.10.2016 та №150 від 26.09.2017, до уваги колегією суддів не беруться, оскільки відповідно до частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. При цьому колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що скаржником взагалі не порушується питання щодо можливості приєднання до матеріалів справи доказів, поданих ним разом з апеляційною скаргою.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у визначеному складі суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Херсонської області норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 07.10.2016 між Фізичною особою-підприємцем Бородатюком Артемом Ігоровичем ("Виконавець") та Фізичною особою-підприємцем Гордійчуком Андрієм Івановичем ("Замовник") укладено договір про надання послуг з інформатизації та оптимізації сайту №2-07.10.16 (далі договір №2-07.10.16 від 07.10.2016), відповідно до пункту 1.1 якого Замовник замовляє, споживає та оплачує, а Виконавець надає послуги з інформатизації та оптимізації сайту, який належить Замовнику, а саме: http//:obud.com.ua (далі - сайт Замовника) з метою залучення користувачів мережі Інтернет - осіб, які мають вільний доступ до мережі Інтернет (далі - користувач Інтернет), через пошукову систему Google (URL-адреса: www.google.com.ua), а також через інші пошукові системи (далі - послуги).

Згідно з пунктом 1.2 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 послуги за цим договором надаються та включають в себе комплекс дій, визначених Виконавцем як необхідні для просування (інформатизації та оптимізації) сайту Замовника, зокрема, Виконавцем можуть надаватись наступні послуги щодо дослідження, аналізу ефективності сайту Замовника, підготовки та надання Замовнику технічних завдань з пошукової та внутрішньої оптимізації сайту Замовника (далі - ТЗ), а також надання Замовнику консультацій із виконання останнім таких ТЗ: розробка стратегій поширення та підвищення якості бази посилань на сайті Замовника; нарощення бази посилань сайту Замовника; відстеження та аналіз ефективності впровадження модифікацій сайту Замовника, передбачених ТЗ, виконаним Замовником та доповнення, за необхідності, наступними ТЗ; надання ТЗ щодо сайту Замовника, у тому числі в формі відповідних задач у системі "ПланФікс", та перевірка результату їх виконання та впровадження Замовником відповідних передбачених ними модифікацій сайту Замовника.

Послуги надаються Виконавцем виключно на умовах їх передплати відповідно до умов договору, технічних можливостей пошукових систем та мережі Інтернет (пункт 1.3 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016).

За умовами пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 на підтвердження факту повного та/або часткового завершення надання та оплати послуг за договором сторони щомісячно не пізніше п`ятого робочого дня місяця, наступного за звітним, підписують акт здачі-приймання наданих послуг (далі - акт) у наступному порядку та строки:

-Виконавець складає та надсилає Замовнику на електрону адресу Замовника та/або через сервіс "Особовий Кабінет Замовника" проект відповідного акту, а Замовник протягом п`яти робочих днів з дня його отримання роздруковує такий проект акту у двох оригінальних примірниках без жодних змін, засвідчує їх зі свого боку підписом, печаткою (за наявності) та надсилає чи передає Виконавцю два примірника оригіналу такого засвідченого з боку Замовника акту на адресу Виконавця для листування, а також надсилає його копію (скан- чи фотокопію) на електрону адресу Виконавця, або у той же час надсилає чи передає Виконавцю письмову претензію з обґрунтуванням зауважень та заперечень щодо приймання послуг, передбачених таким актом (підпункт 1.5.1 пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016);

-у разі наявності обґрунтованих зауважень та заперечень Замовника щодо наданих послуг відповідальність Виконавця обмежується компенсацією шляхом виправлення Виконавцем таких зауважень та надання ним послуг в повному обсязі із повторенням визначеної договором процедури підписання акту (підпункт 1.5.2 пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016);

-у разі надходження Виконавцю засвідчених з боку Замовника актів, надісланих чи переданих Замовником у визначені підпунктом 1.5.1 пункту 1.5 договору строки та порядку, Виконавець протягом п`яти робочих днів з моменту отримання таких актів засвідчує їх зі свого боку підписом, печаткою (за наявності) та повертає (надсилає чи передає) Замовнику один з оригінальних примірників засвідченого сторонами акту (підпункт 1.5.3 пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016);

-у разі порушення Замовником визначених підпунктом 1.5.1 пункту 1.5 договору строків або порядку надіслання чи передачі засвідченого з боку Замовника акту чи претензії Замовника, а також у разі безпідставної відмови та/або надання Замовником претензії із необґрунтованими зауваженнями та запереченнями щодо прийняття послуг, передбачених відповідним актом, такий акт може бути підписаний Виконавцем в односторонньому порядку із зазначенням про це у ньому, а відповідні послуги з моменту одностороннього підписання акту Виконавцем вважаються такими, що належним чином надані, передані Виконавцем та прийняті Замовником. Акт, підписаний Виконавцем в односторонньому порядку, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови Замовника від підписання акта визнані судом обґрунтованими (підпункт 1.5.4 пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016);

-сторони досягли згоди, що відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені документи, складені та надані будь-якою із сторін в електронному вигляді за умови наявності обов`язкових реквізитів, є складеними на машинних носіях та визнаються кожною із сторін належним підтвердженням здійснення господарської операції й підставою для її бухгалтерського обліку до моменту отримання відповідною стороною викладених на паперових носіях оригіналів чи дублікатів відповідних документів (підпункт 1.5.5 пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016);

-будь-яке листування та/або обмін документами та інформацією в електронному вигляді через електронні адреси, електронну пошту, що здійснюється щодо актів та/або передбаченого договором порядку їх підписання здійснюється сторонами через функціональні можливості сервісу "Особовий Кабінет Замовника" або через адреси електронної пошти, передбачені розділом 7 договору (підпункт 1.5.6 пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016).

Підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 передбачено, що Замовник зобов`язується здійснювати оплату послуг Виконавця у порядку, розмірі та в строки, передбачені Розділом 3 договору.

В силу пунктів 3.1, 3.2 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 ціна договору дорівнює загальній вартості послуг, що були надані за договором. Загальна вартість послуг Виконавця за договором дорівнює сумі вартості послуг, визначеної відповідно до договору, даних сервісу "Особовий Кабінет Замовника" та відповідних рахунків, які виставляються Виконавцем протягом строку дії договору. Вартість послуг за кожний місяць надання послуг за договором складає 21840 грн. Усі розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України гривні.

Пунктом 3.3 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 визначено, що оплата послуг Виконавця здійснюється протягом трьох робочих днів з дня отримання Замовником рахунку, виставленого Виконавцем через сервіс "Особовий Кабінет Замовника", шляхом перерахування на банківський рахунок Виконавця, зазначений в розділі 7 договору, передоплати в розмірі 100% суми, визначеної відповідним рахунком Виконавця. Рахунок за кожний наступний місяць надання послуг виставляється (виписується та надається) Виконавцем в період з семи робочих днів до кінця поточного календарного місяця до другого робочого дня наступного календарного місяця.

Вартість послуг за неповний місяць надання послуг сплачується пропорційно кількості днів у відповідному місяці (пункт 3.4 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016).

Відповідно до пункту 4.1 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором відповідно до договору.

Згідно з пунктом 4.6 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 у випадку порушення Замовником своїх зобов`язань за підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 договору він зобов`язується сплатити Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період порушення, від суми заборгованості за кожен день такого порушення.

У пункті 4.11 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 сторони узгодили, що у спірних ситуаціях достатнім підтвердженням обсягу та вартості наданих Виконавцем та спожитих Замовником за договором послуг є дані статистики Виконавця, доступні Замовнику в електронному вигляді через сервіс "Особовий Кабінет Замовника", а також дані облікових записів (аккаунтів) у системах, сервісах та службах в мережі Інтернет, що використовувались Виконавцем чи його представниками з метою організації та надання послуг за договором та/або документи (у тому числі в електронному вигляді), надані такими системами, сервісами та службами.

В силу пункту 6.3 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 цей договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, зобов`язання Виконавця за договором настають з моменту здійснення передоплати вартості послуг, передбаченої пунктом 3.1 договору, та діють до 31.12.2016, а в частині окремих зобов`язань сторін, прямо визначених договором до спливу строків, передбачених договором щодо таких зобов`язань.

На підтвердження факту надання відповідачу у жовтні 2017 року послуг за договором №2-07.10.16 від 07.10.2016 позивачем в односторонньому порядку складено та підписано акт надання послуг №157 від 03.11.2017.

В адресованій відповідачу пропозиції щодо врегулювання розбіжностей (спору) №01-11.09.18 від 11.09.2018 позивач запропонував Фізичній особі-підприємцю Гордійчуку Андрію Івановичу протягом трьох робочих днів з моменту отримання останнім цієї пропозиції здійснити оплату залишку вартості послуг, наданих Виконавцем протягом жовтня 2017 року, у розмірі 20700,34 грн.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 34247,01 грн, з яких: 20700,34 грн основної заборгованості, 4358,98 грн пені, 7513,51 грн інфляційних втрат та 1674,18 грн 3% річних.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження надання або отримання Фізичною особою-підприємцем Гордійчуком Андрієм Івановичем рахунку на суму 21840 грн, що свідчить про недоведеність позивачем факту порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати послуг, наданих останньому у жовтні 2017 року за договором про надання послуг з інформатизації та оптимізації сайту №2-07.10.16 від 07.10.2016.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частини першої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів вбачає, що за своєю юридичною природою договір №2-07.10.16 від 07.10.2016 є договором про надання послуг.

Згідно з частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом, укладений між сторонами договір №2-07.10.16 від 07.10.2016 став належною підставою виникнення у сторін за цим договором господарського зобов`язання відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу частини першої статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначалося вище, пунктом 1.3 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 передбачено, що послуги надаються Виконавцем виключно на умовах їх передплати відповідно до умов договору, технічних можливостей пошукових систем та мережі Інтернет.

Отже, колегія суддів враховує, що сторони, скориставшись встановленим цивільним законодавством принципом свободи договору, конкретно узгодили обставини, які є обов`язковою передумовою надання послуг за договором №2-07.10.16 від 07.10.2016, а саме: здійснення відповідачем передплати, тобто попередньої та, як вбачається з пункту 3.3 вказаного договору, повної оплати за послуги, яка повинна бути проведена до отримання таких послуг, а не після їх надання.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів здійснення відповідачем передплати, суд апеляційної інстанції зауважує на відсутності у позивача передбачених договором №2-07.10.16 від 07.10.2016 підстав для надання відповідачу послуг у жовтні місяці 2017 року.

Вказане свідчить про те, що апелянтом не було дотримано визначеного сторонами у договорі №2-07.10.16 від 07.10.2016 порядку надання послуг.

Згідно з пунктом 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 на підтвердження факту повного та/або часткового завершення надання та оплати послуг за договором сторони щомісячно не пізніше п`ятого робочого дня місяця, наступного за звітним, підписують акт здачі-приймання наданих послуг (далі - акт) у наступному порядку та строки:

-Виконавець складає та надсилає Замовнику на електрону адресу Замовника та/або через сервіс "Особовий Кабінет Замовника" проект відповідного акту, а Замовник протягом п`яти робочих днів з дня його отримання роздруковує такий проект акту у двох оригінальних примірниках без жодних змін, засвідчує їх зі свого боку підписом, печаткою (за наявності) та надсилає чи передає Виконавцю два примірника оригіналу такого засвідченого з боку Замовника акту на адресу Виконавця для листування, а також надсилає його копію (скан- чи фотокопію) на електрону адресу Виконавця, або у той же час надсилає чи передає Виконавцю письмову претензію з обґрунтуванням зауважень та заперечень щодо приймання послуг, передбачених таким актом (підпункт 1.5.1 пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016);

-у разі наявності обґрунтованих зауважень та заперечень Замовника щодо наданих послуг відповідальність Виконавця обмежується компенсацією шляхом виправлення Виконавцем таких зауважень та надання ним послуг в повному обсязі із повторенням визначеної договором процедури підписання акту (підпункт 1.5.2 пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016);

-у разі надходження Виконавцю засвідчених з боку Замовника актів, надісланих чи переданих Замовником у визначені підпунктом 1.5.1 пункту 1.5 договору строки та порядку, Виконавець протягом п`яти робочих днів з моменту отримання таких актів засвідчує їх зі свого боку підписом, печаткою (за наявності) та повертає (надсилає чи передає) Замовнику один з оригінальних примірників засвідченого сторонами акту (підпункт 1.5.3 пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016);

-у разі порушення Замовником визначених підпунктом 1.5.1 пункту 1.5 договору строків або порядку надіслання чи передачі засвідченого з боку Замовника акту чи претензії Замовника, а також у разі безпідставної відмови та/або надання Замовником претензії із необґрунтованими зауваженнями та запереченнями щодо прийняття послуг, передбачених відповідним актом, такий акт може бути підписаний Виконавцем в односторонньому порядку із зазначенням про це у ньому, а відповідні послуги з моменту одностороннього підписання акту Виконавцем вважаються такими, що належним чином надані, передані Виконавцем та прийняті Замовником. Акт, підписаний Виконавцем в односторонньому порядку, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови Замовника від підписання акта визнані судом обґрунтованими (підпункт 1.5.4 пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016).

На підтвердження факту надання відповідачу у жовтні 2017 року послуг за договором №2-07.10.16 від 07.10.2016 позивачем в односторонньому порядку складено та підписано акт надання послуг №157 від 03.11.2017, між тим докази направлення Фізичній особі-підприємцю Гордійчуку Андрію Івановичу вказаного акту, в тому числі на електронну адресу останнього, у матеріалах справи відсутні та позивачем до місцевого господарського суду не подані.

Крім того, даний акт в порушення підпункту 1.5.4 пункту 1.5 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 не містить відповідної відмітки щодо відмови відповідача від його підписання, а тому, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів його направлення відповідачеві, вказаний документ не може бути належним доказом надання позивачем відповідачеві послуг з інформатизації та оптимізації сайту у жовтні 2017 року.

Пунктом 4.11 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 передбачено, що у спірних ситуаціях достатнім підтвердженням обсягу та вартості наданих Виконавцем та спожитих Замовником за договором послуг є дані статистики Виконавця, доступні Замовнику в електронному вигляді через сервіс "Особовий Кабінет Замовника", а також дані облікових записів (аккаунтів) у системах, сервісах та службах в мережі Інтернет, що використовувались Виконавцем чи його представниками з метою організації та надання послуг за договором та/або документи (у тому числі в електронному вигляді), надані такими системами, сервісами та службами.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Бочаров проти України" наголошує на тому, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, посилання апелянта на положення пункту 4.11 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 колегією суддів до уваги не беруться, оскільки позивачем до суду першої інстанції не подано жодного належного у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження доступних Замовнику статистичних даних, а також даних облікових записів (аккаунтів) у системах, сервісах та службах в мережі Інтернет, що використовувались Виконавцем чи його представниками з метою організації та надання послуг за цим договором. Не подано позивачем і документів, у тому числі в електронному вигляді, наданих такими системами, сервісами та службами, на підтвердження зазначених обставин.

Наявна у матеріалах справи роздруківка під назвою "GA|obud.com.ua SEO з абонплатою" з доданим до неї переліком коментарів осіб, іменованих SEO-спеціалістами, не дозволяє колегії суддів однозначно ідентифікувати те, що остання відображає статистичні дані, доступні відповідачу в електронному вигляді через сервіс "Особовий Кабінет Замовника", а також взагалі встановити першоджерело (електронну платформу, сервіс "Особовий Кабінет Замовника" або обліковий запис (аккаунтів) у системах, сервісах та службах в мережі Інтернет), з якого було зроблено вказану роздруківку.

З метою доведення факту надання відповідачу позивачем послуг у жовтні місяці 2017 року, останній мав можливість подати до суду першої інстанції висновок експерта або заявити клопотання про призначення судової експертизи, оскільки для встановлення цих обставин у разі недотримання самим позивачем визначеного сторонами порядку надання послуг, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту надання відповідачу послуг за договором №2-07.10.16 від 07.10.2016 у жовтні місяці 2017 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що у пункті 6.3 договору №2-07.10.16 від 07.10.2016 сторони узгодили строк його дії, а саме: до 31.12.2016, при цьому докази пролонгації зазначеного договору у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє боржника від обов`язку з оплати вартості наданих йому послуг, між тим, беручи до уваги недоведеність позивачем факту надання відповідачу послуг за договором №2-07.10.16 від 07.10.2016 у жовтні місяці 2017 року, помилковість вищезазначеного висновку місцевого господарського суду не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки даний висновок не вплинув на правильність прийнятого судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 20700,34 грн основної заборгованості.

При цьому, враховуючи відсутність підстав для стягнення 20700,34 грн основної заборгованості за договором №2-07.10.16 від 07.10.2016, місцевий господарський суд також дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 4358,98 грн пені, нарахованої за період з 30.09.2016 по 06.07.2017, 7513,51 грн інфляційних втрат за період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року та 1674,18 грн 3% річних, нарахованих за період з 30.09.2016 по 10.06.2019, мають похідний характер від основної вимоги стягнення основного боргу, а тому, беручи до уваги те, що можливість задоволення похідних вимог безпосередньо залежить від задоволення основних позовних вимог, такі вимоги також не підлягають задоволенню.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бородатюка Артема Ігоровича залишити без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 27.09.2019 у справі №923/493/19 без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Бородатюка Артема Ігоровича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.12.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук