ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26.12.2019 Справа № 905/2412/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Курило Г.Є.,

розглянувши матеріали заяви Комунального комерційного підприємства «Маріупольавтодор», м. Маріуполь Донецької області №18/12-2019/2 від 18.12.2019

про забезпечення позову у справі

за позовом: Комунального комерційного підприємства «Маріупольавтодор», м. Маріуполь

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Папуш Сергія Олеговича, м. Маріуполь

про відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача, а саме встановити назад зняті Відповідачем 29 бордюрних каменів та відновити 12 м2 демонтованого відповідачем асфальтно-бетонного покриття на ділянці по вул. Набережної між шляхопроводом та вул. Лепорського в м. Маріуполі.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне комерційне підприємство «Маріупольавтодор», м. Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи - підприємця Папуш Сергія Олеговича, м. Маріуполь про зобов`язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача, а саме встановити назад зняті Відповідачем 29 бордюрних каменів та відновити 12 м2 демонтованого відповідачем асфальтно-бетонного покриття на ділянці по вул. Набережної між шляхопроводом та вул. Лепорського в м. Маріуполі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.12.2019 позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/2412/19.

Разом з позовною заявою позивач надав клопотання про забезпечення позовної заяви №18/12-2019/2 від 18.12.2019 шляхом заборони відповідачу проводити будь-які будівельні роботи на спірній ділянці з кадастровим № :01:016:0051 по вулиці Таганрозькій, 1.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідачем було демонтовано 29 бордюрних каменів та пошкоджено 12 м2 асфальтно-бетонного покриття на ділянці по вул. Набережної між шляхопроводом та вул. Лепорського в м. Маріуполі. Відповідач використовує земельну ділянку на вул. Гуріївскій, 6 у м.Маріуполі, а також планує будівництво АЗС між шляхопроводом по вул. Таганрозькій, 1 у м.Маріуполі і для поліпшення умов в`їзду та виїзду з території СТО вирішив влаштувати додатковий виїзд на вул. Набережну поблизу своєї АЗС. Беручи до уваги, що відповідач продовжує виконання робіт з будівництва АЗС у місці, де ним були демонтовані об`єкти, які утримує позивач, тоді у разі закінчення цих будівельних робіт буде неможливо відновити становище, що існувало до моменту порушення прав та інтересів позивача.

Розглянувши заяву позивача, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 згаданої статті передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, аналіз приписів правових норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Статтями 136-137 Господарського процесуального кодексу України передбачається можливість забезпечити позов, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, оскільки забезпечення позову повинно бути пов`язане з заявленими позовними вимогами, а не з будь-якими наслідками, які можуть у майбутньому настати або не настати для позивача, якщо спосіб захисту не включає вимоги про настання або уникнення настання таких наслідків.

Ефективним способом захисту по справі позивач обрав зобов`язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача, а саме встановити назад зняті Відповідачем 29 бордюрних каменів та відновити 12 м2 демантованого відповідачем асфальтно-бетонного покриття на ділянці по вул. Набережної між шляхопроводом та вул. Лепорського в м. Маріуполі.

При цьому позивач просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу проводити будь-які будівельні роботи на ділянці з кадастровим №:01:016:0051 по вулиці Таганрозькій, 1, м. Маріуполь.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач вже демонтував 29 бордюрних каменів та пошкодив 12 м2 асфальтно-бетонного покриття на ділянці по вул.Набережної між шляхопроводом та вул. Лепорського в м. Маріуполі, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом, доказів того, що відповідач продовжує виконання робіт на теперішній час позивачем не надано, позивачем не доведено належними доказами, що заборона відповідачу проводити будь-які будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим №:01:016:0051 по вулиці Таганрозькій, 1, м. Маріуполь, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення господарського суду або утруднення його виконання у подальшому у разі задоволення заявлених вимог, внаслідок невжиття заходів до забезпечення позову.

Крім того, суду не доведено наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову (заборона відповідачу проводити будь-які будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим №:01:016:0051 по вулиці Таганрозькій, 1, м.Маріуполь) і предметом позовної вимоги (про зобов`язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача, а саме встановити назад зняті відповідачем 29 бордюрних каменів та відновити 12 м2 демонтованого відповідачем асфальтно-бетонного покриття на ділянці по вул. Набережної між шляхопроводом та вул.Лепорського в м. Маріуполі).

За вказаних обставин суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви Комунального комерційного підприємства «Маріупольавтодор», м. Маріуполь Донецької області №18/12-2019/2 від 18.12.2019 про забезпечення позову

Керуючись статтями 136, 137, 140, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального комерційного підприємства «Маріупольавтодор», м. Маріуполь Донецької області №18/12-2019/2 від 18.12.2019 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набрала чинності з моменту її підписання - 26.12.2019.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи протягом десяти днів з дня її підписання до апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.Є. Курило