І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/664/19
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Хіловської І.Д.
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу
у судовій справі №927/664/19
за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Адрон»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ»
про припинення порушення прав інтелектуальної власності
ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
від позивача: Аніщенко О.Г. довіреність № б/н від 19.07.2018 адвокат
від відповідача: Павленко А.В. довіреність № 520 від 19.08.2019 адвокат
У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини додаткового рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідач заперечував проти позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву від 28.08.2019 та у запереченнях від 13.09.2019 на відповідь на відзив.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 у позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Адрон» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» відмовлено повністю.
Представником відповідача до судових дебатів в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України було подано суду заяву від 18.11.2019 про вирішення питання про судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Вказана зава судом прийнята до розгляду.
Частиною 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У резолютивній частині рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 вказано про призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 23.12.2019 та встановлено відповідачу строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено: суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З огляду на наведені норми процесуального законодавства та подання відповідачем у встановлений строк доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі.
У судове засідання 23.12.2019 прибули уповноважені представники позивача та відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідачем у відзиві на позов від 28.08.2019 наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, який становить 100 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката Павленко А.В.
Представник відповідача в судовому засіданні 23.12.2019 просив стягнути з позивача 90 000,00 грн як відшкодування понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 зі справи № 922/445/19 та від 22.11.2019 зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини 5 статті 126 стаття 16 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Представник позивача в судовому засіданні 23.12.2019 усно заперечив проти стягнення з позивача 90 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката та заявив про зменшення витрат до 10 000,00грн, посилаючись на їх неспівмірність, оскільки позивач вважає заявлені витрати на правничу допомогу завищеними. Позивач також вважає, що наведений перелік робіт у пунктах 1-4 звіту від 12.12.2019 стосується тільки вивчення адвокатом відповідача документів, а заявлено витрат на 80 тис. грн, що на зазначену суму можливе зменшення заявлених до відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.
Представник відповідача заперечував проти позиції позивача та вважає заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу співмірними та доведеними належними доказами.
Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до положень ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається з умов договору про надання правничої допомоги адвокатом від 19.08.2019, укладеного між Павленко А.В. (адвокат) та ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» (клієнт), адвокат бере на себе зобов`язання за завданням клієнта виконати роботу, а клієнт зобов`язується здійснити оплату роботи адвоката на умовах договору, а саме: надання усних та письмових консультацій, складання документів правового характеру, представництво інтересів в державних органах та комунальних структурах, організаціях та підприємствах незалежно від форми власності, представництво в суді, державній виконавчій службі, надання професійної правничої допомоги в господарському спорі з ТОВ «Науково-виробнича фірма «АДРОН» щодо виконання договірних зобов`язань за ліцензійним договором № 1 Л-16 від 18.08.2016, участь в господарській справі № 927/664/19 за позовом ТОВ «НВФ «АДРОН» про припинення порушення прав інтелектуальної власності в якості представника ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» (п. 1.1 договору).
За умовами п. 2.1 та 2.2 договору за виконану роботу клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір, порядок обчислення та виплати якого визначаються в додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору. Фактичні видатки, пов`язані з виконанням адвокатом договору сплачуються клієнтом відповідно до наданих адвокатом розрахункових документів, підтверджуючих дані витрати. Порядок обчислення фактичних витрат визначається в додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору.
У відповідності з п. 1.1 «Угоди щодо визначення гонорару, витрат та ціни договору» від 19.08.2019, за виконану роботу клієнт сплачує адвокату гонорар, який не може бути менш ніж із розрахунку 800,00 грн за час роботи адвоката та складається втому числі: надання усних консультацій з вивченням документів, доведення правової позиції - 800,00 грн консультація із розрахунку 1 часу роботи адвоката; ведення претензійної роботи - 10 000,00 грн; вибірка, та підготовка документів, доказів що підтверджують правову позицію в справі - 10 000,00 грн; підготовка заяви по суті справи, формування документів, підготовка доказів та подання документів до суду - 26 000,00 грн; підготовка та подання процесуальних документів, участь в засіданні суду першої інстанції - 10 000,00 грн + 2 000,00 грн за кожне наступне судове засідання.
12.12.2019 між адвокатом та клієнтом ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» підписано звіт за договором про надання правничої допомоги адвокатом Павленко А.В. від 19.08.2019, відповідно до якого адвокатом Павленко А.В. виконано робіт на загальну суму - 90 000,00 грн, а ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» здійснено оплату за виконану роботу адвокату Павленко А.В. на загальну суму 90 000,00 грн. У поданому звіті наведено найменування робіт виконаних адвокатом станом на 11.12.19, ціна, кількість годин, сума.
Матеріалами справи, зокрема, підтверджується участь представника відповідача Павленко А.В. у судових засіданнях, подання відзиву на позовну заяву, заперечень на відповідь на відзив, заперечення проти клопотання позивача щодо витребування доказів.
Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст.126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд зазначає, що оцінка тих чи інших витрат сторін, як судових, здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката.
Дослідивши опис виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом Павленко А.В. станом на 11.12.2019, які наведені у Звіті від 12.12.2019 за договором про надання правничої допомоги адвокатом Павленко А.В. від 19.08.2019 та в Акті підтвердження виконаної роботи від 11.12.2019, приймаючи до уваги, що роботи перелічені у вказаних вище пунктах 1-4 Акту та Звіту стосуються одних і тих же обставин справи, пов`язані з поданою позивачем позовною заявою та підготовкою відповідачем відповідних заяв по суті спору, підготовкою та поданням доказів, а відповідно виконані роботи (надані послуги) не потребують включення до переліку під іншим найменуванням, приймаючи до уваги обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, на думку суду, визначений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співмірності, що суперечить принципу розподілу витрат.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
1. Заяву відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.
Повний текст додаткового рішення складено 26.12.2019.
Суддя Н.Ю.Книш