ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. Справа№ 920/201/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Буравльова С.І.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 17.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Стар"

на рішення Господарського суду Сумської області

від 05.09.2019 (повний текст складено 12.09.2019)

у справі №920/201/19 (головуючий суддя - Джепа Ю.А.,

судді: Яковенко В.В., Соп`яненко О.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Стар"

до Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача:

1) Сільськогосподарське товариство з обмеженою

відповідальністю "Агрокомбінат "Тепличний"

2) Приватне акціонерне товариство "Київстар"

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Стар" (надалі - позивач, ТОВ "Преміум Стар") звернулось до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" (надалі - відповідач, ПАТ "Сумиобленерго") про визнання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між ПАТ «Сумиобленерго» і ТОВ «Преміум Стар» укладеним з 18.01.2019 в редакції, вказаній у Протоколі розбіжностей від 27.12.2018, а саме: на умовах договору про постачання електричної енергії № 301115 від 21.08.2008, укладеного з ПАТ «Сумиобленерго», за винятком дозволеної потужності Субспоживача СТОВ «Агрокомбінат Тепличний», вказаної у додатку № 3 до додаткової угоди № 8 від 05.12.2016 до договору від 21.08.2008 (додатку 12 до договору від 21.08.2008) в кількості 500 кВт, яку слід вважати в кількості 250 кВт, що витікає з договору № 32 від 04.04.2018 між ТОВ «Преміум Стар» та СТОВ «Агрокомбінат Тепличний» (в т.ч. визнати укладеним з 18.01.2019 Додаток 12 до даного договору).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вирішив скористатися можливістю скласти свої заперечення щодо окремих положень запропонованого до укладання договору, сприймаючи проект розробленої ПАТ «Сумиобленерго» заяви - приєднання як невід`ємну частину майбутнього договору. Маючи правовідносини з іншими Субспоживачами, електроустановки яких приєднані до його технологічних електричних мереж, товариство оформило відповідні додатки до майбутнього Договору. Протягом 20-денного строку зазначені розбіжності, які були неврегульовані, ПАТ «Сумиобленерго» не передано до суду. ПАТ «Сумиобленерго» не визнало наслідків та вказало, що буде вважати договір споживача про надання послуг з розподілу е/е укладеним з моменту підписання заяви без урахування протоколу розбіжностей, тобто, у розробленій ним первісній редакції заяви - приєднання. Позивач наголошує на тому, що пропозиції ТОВ "Преміум Стар" мають вважатися прийнятими та стверджує, що має місце господарське правопорушення, яким законні права та інтереси товариства фактично не визнаються з боку ПАТ «Сумиобленерго».

Рішенням Господарського суду Сумської області від 05.09.2019 у справі №920/201/19 в задоволені позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що порядок складання протоколу розбіжностей, визначений ст.181 Господарського кодексу України, не може бути застосований до договорів, укладання яких передбачено ст.ст.633, 634 Цивільного кодексу України (коли друга сторона не може запропонувати свої умови договору) та ч.4 ст. 179 Господарського кодексу України (коли суб`єкти у разі вступу у договір не мають права наполягати на зміні його змісту). Правила роздрібного ринку електричної енергії також не передбачають можливості складання протоколу розбіжностей, проте визначають, що договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (п.2.1.4 ПРРЕЕ). Також, зміна основним споживачем (у Переліку-1) приєднаної потужності основного споживача та дозволеної і приєднаної потужності субспоживачів суперечить п.2 та п.4 постанови Регулятора від 14.03.18 № 312, згідно яких приєднання до договору споживача про розподіл, який є публічним договором приєднання, повинно відбуватися на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії. ТОВ «Преміум Стар» було ознайомлене з умовами, на яких воно приєднувалось до договору про розподіл.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ «Преміум Стар» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 05.09.2019 у справі №920/201/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального. Зокрема апелянт зазначає, що приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про визначення виду договору, оскільки договір, на його думку є змішаним. Неправильно вирішено співвідношення норм Цивільного та Господарського кодексів України у спірних правовідносинах. Крім того, судом неправильно застосовано Правила користування електричною енергією.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, поданому до суду 31.10.2019, повністю погоджується з висновками місцевого господарського суду при прийнятнні оскаржуваного рішення та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін. Зокрема, відповідач вказує, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а рішення місцевого суду повністю відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Крім того, позивачем самостійно було зменшено дозволену потужність субспоживача СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний», дозволену та приєднану потужність субспоживача ПрАТ «Київстар».

Такої ж позиції щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення притримались у своїх відзивах і треті особи - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокомбінат "Тепличний" та Приватне акціонерне товариство "Київстар".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Стар» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Зубець Л.П., суддів Буравльов С.І., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №920/201/19 за апеляційною скаргою ТОВ «Преміум Стар» на рішення Господарського суду Сумської області від 05.09.2019 та призначено до розгляду на 12.11.2019.

У відповідності до статті 216 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 12.11.2019 протокольно оголошено перерву до 17.12.2019.

У судове засідання 17.12.2019 з`явилися представники учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні 17.12.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представники відповідача та третіх осіб в судовому засіданні 17.12.2019 заперечували проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у поданих ними відзивах на апеляційну скаргу, просили її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 17.12.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 21.08.2008 між ТОВ «Преміум Стар» і ВАТ «Сумиобленерго» (в подальшому - ПАТ «Сумиобленерго») укладено договір про постачання електричної енергії №15К (далі за текстом - Договір), відповідно до умов якого відповідач продає електричну енергію позивачу для забезпечення потреб електроустановок позивача, а останній оплачує відповідачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Зі змісту п.2 Договору вбачається, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.96 №28 (далі за текстом - «ПКЕЕ»), затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 5.1 ПКЕЕ (чинних на час укладення Договору) передбачено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Споживання енергії без договору не допускається. При укладенні договору сторони визначають його зміст на підставі типового договору.

Зі змісту п.2. Додаткової угоди №8 від 05.12.2016 до Договору вбачається, що сторони домовились викласти пункт 5.3 Договору у новій редакції:

« 5.3. Граничні величини споживання електричної потужності на розрахунковий період визначаються на години максимуму навантажень енергосистеми для кожного об`єкта Споживача з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним (за підсумком минулого року) обсягом фактичного споживання електричної енергії 50000 кВт.год. і більше, виходячи із установленого енергосистемою завдання щодо граничного споживання електричної потужності, та доводяться Постачальником щомісячно Споживачу письмовим повідомленням, яке вважається невід`ємною частиною цього Договору.

У разі, якщо для відповідних об`єктів Споживач на підставі двостороннього акта має погоджену технологічну та аварійну броню електропостачання, договірна гранична величина споживання електричної потужності в години максимуму навантаження має бути не нижче обумовленої актом екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання.

Для визначення величини електричної потужності Споживача (без субспоживачів), до технологічних електричних мереж якого приєднані електроустановки інших споживачів (субспоживачів), Споживач складає з субспоживачами двосторонній Акт про розподіл обсягів споживання електричної потужності, в якому визначається величина потужності субспоживачів на основі добових графіків споживання електричної енергії та величини потужності в установлений характерний режимний день літнього і зимового періоду.

При потребі Споживач, який розраховується за електричну енергію по тарифам, диференційованим за періодами часу, та Споживач постачальника за нерегульованим тарифом, електроустановки якого обладнані засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії має право протягом розрахункового періоду звернутися до Постачальника за коригуванням граничної величини споживання електричної потужності. За дату коригування приймається дата отримання Постачальником письмового звернення Споживача.»

Статтею 4 Закону України від 13.04.2017 №2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі за текстом - «Закон») передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпеченню функціонування ринку електричної енергії укладаються у т.ч. й договори про надання послуг з розподілу.

На виконання ст. 6 вказаного Закону постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі за текстом - «Регулятор») від 14.03.2018 №312, затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ).

Згідно п.2 Постанови Регулятора від 14.03.2018 №212 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 4 Постанови Регулятора від 14.03.2018 №312 у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01 грудня 2018 року операторам систем розподілу (далі - ОСР) потрібно укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР направляє поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

В додатку 12 до Договору (в редакції додаткової угоди № 8 від 05.12.16 до вказаного договору) наведений Перелік об`єктів споживача (з урахуванням площадок вимірювання) та об`єктів субспоживачів (з урахуванням площадок вимірювання), їх потужність, режим роботи електроустановок (далі - Перелік).

Відповідно до вказаного Переліку дозволена потужність для об`єктів споживача становить 1000 кВт, приєднана потужність - 2055 кВт/кВА.

Також, у вказаному Переліку наведена дозволена потужність та приєднана потужність об`єктів субспоживачів, а саме: СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» - 500 кВт га 500 кВт/кВА, ПрАТ «МТС-Україна», базова станція - 5 кВт та 5 кВт/кВА, ПрАТ «Київстар», базова станція - 5 кВт та 5 кВт/кВА, ТОВ «Лайфсел», базова станція - 10 кВт та 10 кВт/кВА, відповідно.

З урахуванням викладеного, місцевий суд правильно встановив, що в редакції додаткової угоди №8 від 05.12.2016, який є додатком 12 до Договору, зазначені треті особи - субспоживачі, по відношенню до яких позивач є основним споживачем в розумінні ПРРЕЕ та ПКЕЕ.

Так, згідно п.5.5 ПКЕЕ (чинних на час укладення договору про постачання електричної енергії №15К від 21.08.2008 та додаткової угоди №8 від 05.12.2016 до нього) договір про постачання електричної енергії містить такі умови, що є істотними та обов`язковими для цього виду домовленостей, зокрема: величини дозволеної та приєднаної потужності.

Відповідно до п.1.2 ПКЕЕ, чинних на час укладення Договору та додаткової угоди №8 від 05.12.2016 до нього, дозволена потужність - максимальна величина потужності, яку електропередавальна організація дозволила споживачу для одночасного використання (одночасного ввімкнення струмоприймачів) за кожним об`єктом споживача на підставі нормативно-технічних документів відповідно до умов договору; приєднана потужність - сумарна за об`єктом споживача номінальна потужність приєднаних до електричної мережі струмоприймачів та трансформаторів споживача (без урахування резервних трансформаторів), які перетворюють електричну енергію на робочу напругу (яка безпосередньо живить струмоприймачі), кВт.

Згідно п.1.1.2 ПРРЕЕ приєднана потужність - сумарна за об`єктом споживача номінальна потужність приєднаних до електричної мережі струмоприймачів та трансформаторів споживача (без урахування резервних трансформаторів), які перетворюють електричну енергію на робочу напругу (яка безпосередньо живить струмоприймачі), кВт.

Згідно п.1.1.2 ПРЕЕ основний споживач - споживач та/або власник електричних мереж, який не є оператором системи, електричні мережі якого використовуються оператором системи для транспортування електричної енергії іншим споживачам та/або для транспортування електричної енергії в мережі оператора системи; субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача.

В п.1.2 чинних на той час ПКЕЕ зазначалося, що основний споживач - споживач електричної енергії або власник електричних мереж, який передає частину електроенергії своїми технологічними електричними мережами субспоживачам та/або електропередавальній організації; субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача.

Отже, як вірно вказано судом, відносини між основними споживачами, субспоживачами та електропередавальними організаціями (з ОСР) врегульовані законодавчо.

Так, згідно пп.8 п.10.1 ПКЕЕ споживачі електричної енергії мали право на приєднання до власних мереж субспоживачів у межах величини потужності, дозволеної до використання відповідно до договору з постачальником електричної енергії.

Відповідно до пп.25 п.10.2 ПКЕЕ споживач електричної енергії був зобов`язаний у разі приєднання нових субспоживачів до власних технологічних електричних мереж у межах дозволеної потужності повідомити про це електропередавальну організацію і постачальника електричної енергії та ініціювати коригування дозволеної потужності (зменшення дозволеної потужності на величину приєднаної потужності нових субспоживачів).

Відповідно до пп. 24 п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний у разі приєднання нових субспоживачів до власних технологічних електричних мереж у межах дозволеної (договірної) потужності повідомити про це оператора системи та електропостачальника та ініціювати коригування дозволеної (договірної) потужності (зменшення дозволеної (договірної) потужності на величину дозволеної (договірної) потужності нових субспоживачів).

Відповідно до п.2.1.11 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії має містити такі умови, що є істотними та обов`язковими для цього виду домовленостей: зокрема, узгоджений паспорт точки розподілу.

Згідно п.1.1.2 ПРРЕЕ паспорт точки розподілу (передачі) - акт (документ), складений оператором системи, у якому зазначаються технічні параметри точки підключення споживача - потужність, дозволена до використання, приєднана потужність, межі балансової належності, однолінійна схема, формула донарахування втрат електричної енергії відповідно до Кодексу комерційного обліку, тип засобу/системи комерційного обліку, ЕІС-коди та інша технічна інформація, необхідна для електрозабезпечення об`єкта споживача за точками розподілу (передачі) електричної енергії.

На виконання п.1 та п.4 постанови Регулятора від 14.03.18 № 312 ПАТ «Сумиобленерго» розробило та розмістило на власному сайті (http:www.soe.com.ua) договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який є публічним договором приєднання.

В додатках до цього договору, які також розміщені на сайті ПАТ «Сумиобленерго», в т. ч. додатку 12 до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, в якому викладається Перелік об`єктів споживача та об`єктів субспоживача та зазначаються дозволені і приєднані потужності цих об`єктів, вказано, що у зв`язку з укладенням договору у відповідності до вимог п. 4 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 відомості, передбачені цим додатком, визначаються умовами діючого договору про користування або постачання, укладеного між споживачем та ПАТ «Сумиобленерго».

Крім того, на виконання п.4 постанови Регулятора від 14.03.18 №312 ПАТ «Сумиобленерго» направило ТОВ «Преміум Стар» згідно форми, що наведена у додатку до постанови Регулятора від 14.03.18 № 312, заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, яку споживач підписав 27.12.18 та повернув ПАТ «Сумиобленерго».

У зазначеній заяві-приєднання вказується про приєднання споживача з 01.01.2019 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії від 21.08.2008.

Позивач склав заперечення щодо окремих положень запропонованого до укладання договору, сприймаючи проект розробленої ПАТ «Сумиобленерго» заяви - приєднання як невід`ємну частину майбутнього договору.

Маючи правовідносини з іншими Субспоживачами, електроустановки яких приєднані до його технологічних електричних мереж, позивач оформив відповідні додатки до майбутнього Договору, які містили: відомості про приєднані електроустановки інших учасників та їх власників тощо; обсяги транспортування е/е в електричні мережі інших учасників роздрібного ринку; інші відомості.

Разом з підписаною заявою-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який є публічним договором приєднання та розміщений на сайті відповідача, ТОВ «Преміум Стар» 27.12.2018 направило ПАТ «Сумиобленерго» протокол розбіжностей до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, згідно якого пропонувалось внести зміни до заяви-приєднання в частині «...на умовах договору про постачання електричної енергії № 301115 від 21.08.2008» та рекомендується така редакція вказаної частини заяви-приєднання: «...на умовах договору про постачання електричної енергії № 301115 від 21.08.2008, за винятком дозволеної потужності субспоживача СТОВ «Агрокомбінат Тепличний», вказаної у додатку № 3 до додаткової угоди № 8 від 05 грудня 2016року до договору від 21.08.08р. (додатку 12 до договору від 21.08.08рр.) в кількості 500 кВт, яку слід вважати в кількості 250 кВт, що витікає з договору № 32 від 04.04.18р., між ТОВ «Преміум Стар» та СТОВ «Агрокомбінат Тепличний»... (далі по тексту)».

Також, разом з заявою-приєднання позивач направив роздрукований з додатками з сайту ПАТ «Сумиобленерго» договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який є публічним договором приєднання.

Серед додатків до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що направлені позивачем в адресу ПАТ «Сумиобленерго», був заповнений позивачем додаток 12, в якому наведений Перелік об`єктів споживача (з урахуванням площадок вимірювання) та об`єктів субспоживачів (з урахуванням площадок вимірювання), їх потужність, режим роботи електроустановок (далі - Перелік-1).

В Переліку-1 на відміну від Переліку, про який зазначалося вище, вказані слідуючи значення дозволеної та приєднаної потужності основного споживача та субспоживачів:

- основний споживач - ТОВ «Преміум Стар» - 1000 кВт та 2500 кВт/кВА, в т.ч. субспоживачі: СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» - 250 кВт та 500 кВт/кВА, ПрАТ «ВФ Україна», базова станція - 10 кВт та 10 кВт/кВА, ПрАТ «Київстар», базова станція - 4,5 кВт та 4,5 кВт/кВА та ТОВ «Лайфсел», базова станція - 10 кВт та 10 кВт/кВА, відповідно.

Саме в редакції Переліку-1 позивач просив визнати укладеним з 18.01.2019 додаток 12 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Листом від 15.01.19р. №49/463 ПАТ «Сумиобленерго» повідомило позивача про невизнання вказаних наслідків та вказало, що буде вважати договір споживача про надання послуг з розподілу е/е укладеним з моменту підписання заяви - приєднання з 27.12.2018 без урахування протоколу розбіжностей, тобто, у розробленій ним первісній редакції заяви - приєднання.

Колегія суддів погоджується з правомірним висновком місцевого суду про те, що відповідно до п.2.1.4 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Відповідно до ч. ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Отже, судом правильно вказано про те, що таким актом цивільного законодавства в даному випадку є Постанова Регулятора від 14.03.18 №312, якою встановлені правила щодо приєднання до публічного договору споживача про розподіл на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії.

Відтак, умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Згідно ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Згідно ст.ст.642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Також, згідно ч.4,7 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Як вірно наголошено судом, між ПАТ «Сумиобленерго» і ТОВ «Преміум Стар» був укладений договір про постачання електричної енергії №15К від 21.08.2008, положеннями якого не передбачено права односторонньої зміни його умов.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним протоколом.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Статтею 179 Господарського кодексу України визначені загальні умови укладення господарських договорів. Згідно з частиною четвертою вказаної статті при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу у договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

З урахуванням викладеного вище, висновок господарського суду про те, що порядок складання протоколу розбіжностей, визначений ст.181 Господарського кодексу України, не може бути застосований до договорів, укладання яких передбачено ст.ст.633, 634 Цивільного кодексу України та ч.4 ст.179 Господарського кодексу України, а також про те, що Правила роздрібного ринку електричної енергії також не передбачають можливості складання протоколу розбіжностей, є правильним, оскільки підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідає системному аналізу положень чинного законодавства.

Судом також вірно встановлено, що самостійне «зменшення» позивачем дозволеної потужність субпоживача СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний», дозволену та приєднану потужність субспоживача ПрАТ «Київстар», суперечить п.2 та п.4 постанови Регулятора від 14.03.18 № 312, згідно яких приєднання до договору споживача про розподіл, який є публічним договором приєднання, повинно відбуватися на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії.

Враховуючи наведене, доводи викладені в апеляційній сказі колегія суддів вважає недоведеними, а тому колегією суддів не приймаються, оскільки спростовуються правильним та системним аналізом законодавства у цій сфері та висновками у оскаржуваному рішенні місцевого суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За таких обставин решту аргументів апелянта, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п.1 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга ТОВ «Преміум Стар» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм ст.277 ГПК України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Стар" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.09.2019 у справі №920/201/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 05.09.2019 у справі №920/201/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Стар".

4. Матеріали справи №920/201/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 28.12.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.І. Буравльов

А.І. Мартюк