ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

27 грудня 2019 року Справа № 916/2070/19
м.Одеса

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів В.В. Бєляновського, К.В.Богатиря

Розглянувши без повідомлення учасників справи клопотання Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» про призначення судової економічної експертизипри розгляді апеляційної скарги Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго»

на рішення господарського суду Одеської області від 12 листопада 2019 року

у справі №916/2070/19

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго»

про стягнення 2261954,02грн.

встановив:

19.07.2019р. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі позивач, АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» (надалі відповідач, КВЕП «Подільськтеплокомуненерго»), в якому просило суд стягнути з відповідача на його користь 960800,31грн. пені, 380270,52грн. 3% річних та 920883,19грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначило, що 01.09.2017р. між ним (Постачальник) та відповідачем (Споживач) було укладено Договір №8004/1718-ТЕ-23 (надалі Договір від 01.09.2017р.), на виконання умов якого позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 27900053,09грн. Проте відповідач, в порушення вимог п.6.1 договору, оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк, визначений Договором від 01.09.2017р., у зв`язку із чим позивач нарахував відповідачу пеню, інфляційні та 3% річних у вищезазначених сумах (розрахунок заборгованості поданий разом із позовною заявою), які підлягають стягненню з відповідача у судовому порядку.

З посиланням на норми ст.ст.509, 655(ч.1), 526, 530, 510, 612, 611, 625(ч.2) ЦК України, ст.ст.174, 175(ч.1), 193(ч.ч.1,2), 216, 230(ч.ч.1,2), 231 (ч.6) ГК України позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

20.08.2019р. відповідач подав місцевому господарському суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що він в повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем природний газ, а позивач при нарахуванні спірних у цій справі сум не врахував положення п.8.2. договору, яким визначено, що нарахування пені не здійснюється на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р. Відповідач, посилаючись на вищевказану постанову КМУ, зазначив, що перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню, у зв`язку з чим розрахунки КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» за спожитий газ здійснюється при наявності фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату послуг теплопостачання. Як зазначає відповідач, йому для погашення заборгованості за договором, укладеним з позивачем, надавались бюджетні кошти в сумі 9961465,23грн., які використані виключно за цільовим призначенням та після їх надходження з місцевого бюджету були перераховані позивачу за відповідними платіжними дорученнями. Враховуючи відсутність у відповідача можливості вплинути на перерахування коштів наданих державою, в даному випадку фактично має місце обставина зміни строків виконання грошового зобов`язання за договором та зазначені у відзиві обставини виключають можливість застосування до відповідача штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

23.08.2019р. відповідач подав суду першої інстанції клопотання про зменшення пені, в якому, посилаючись на приписи ч.ч.1,2 ст.233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України просив врахувати специфіку діяльності відповідача щодо безперебійного постачання теплової енергії населенню, низьку платоспроможність населення та просив зменшити розмір пені на 99% та зазначив, що позивач не зазначає та не обґрунтовує суму збитків, які ним були понесені при неналежному виконанні договірних відносин.

12.09.2019р. АТ «НАК «Нафтогаз України» подало суду відповідь на відзив, в якому, зокрема зазначило, що при здійснені розрахунку спірних сум, позивачем не було здійснено нарахування пені на сум оплат, проведених відповідачем відповідно до постанови КМУ №256 від 04.03.2002р., при цьому законодавством не передбачено такої підстави зміни умов договору як наявність регулюючого впливу підзаконного акту. Також позивач зазначив, що клопотання про зменшення розміру пені задоволенню не підлягає, оскільки сторони на власний розсуд визначили вид забезпечення виконання зобов`язання неустойкою. АТ «НАК «Нафтогаз України», як підприємство державного сектору економіки, є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави, а відсутність можливості вчасно розрахуватись за природний газ призведе до неможливості вчасно надати послуги з постачання природного газу, що спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї країни.

11.11.2019р. відповідач подав місцевому господарському суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що фактично за умовами договору відповідач сплатив на користь позивача 27900053,09грн., з яких 9961465,23грн. це бюджетні кошти, на які згідно з положеннями п. 8.2. договору не нараховуються пеня, 3% річних та інфляційні втрати. Водночас, позивачем було здійснено відповідні нарахування пені та 3% річних з 28.11.2017р. та інфляційні втрати з 27.02.2018р., при тому, що бюджетні кошти були отримані відповідачем з 28.02.2018р. по 22.12.2018р. частковими нарахуваннями. Відповідач вважає, що у нього існувала заборгованість перед позивачем тільки на суму бюджетних коштів у розмірі 9961465,23грн., отриманих на підставі постанови КМУ №256.

11.11.2019р. КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» повторно подало суду клопотання про зменшення розміру пені з додатковими доказами, в якому відповідач додатково зазначив суду про збитковість господарської діяльності відповідача та наявну заборгованість держави перед відповідачем станом на 01.10.2019р. у розмірі 23335802,00 грн. Відповідач просить суд врахувати специфіку діяльності відповідача, а також те, що великий розмір пені та відсутність достатніх коштів на банківських рахунках відповідача призведе до негативних наслідків у вигляді перебоїв при постачанні теплової енергії споживачам міста Подільськ протягом опалювального сезону.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.11.2019р. (суддя Д.О.Бездоля) позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» інфляційні нарахування в сумі 920883,19грн., 3% річних в сумі 380270,52грн., пеню в сумі 96080,03грн. та судовий збір в сумі 33929,31грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст.ст.п.1 ч.2 ст.11, ст.626, ч.1 ст.526, ст.610, ч.1 ст.530, ст.ст.525, 551(ч.3), с25 України, ст.175, 193(ч.ч.1,7), 230(ч.1), 233(ч.2) ГК України, п.8.1 фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 та вмотивоване наступним. Судом встановлена обставина невчасного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати проданого позивачем у спірний період з жовтня 2017 по березень 2018 природного газу. У зв`язку із тим, що бездіяльність відповідача суперечить нормам права та договору, позивачем правомірно заявлені до стягнення з відповідача пеня, 3% річних та індекс інфляції. Розрахунки заявлених позивачем пені, 3% річних та індексу інфляції, які долучені позивачем до позовної заяви, судом перевірені, встановлено їх вірність, відповідність нормам законодавства України, при цьому судом встановлено, що розрахунок сум пені здійснено з врахуванням 8.2. договору, а саме позивачем не нараховано пеню на суми оплат, проведені відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256. Вирішуючи питання щодо доцільності зменшення штрафних санкцій у цій справі суд враховує: ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором; те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач або інші особи зазнали збитків у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання у спірних відносинах; відповідач є комунальним підприємством, створеним для виробництва теплової енергії споживачам міста Подільська; важкий фінансовий стан відповідача, який підтверджується, зокрема, виписками по рахункам відповідача, з яких вбачається розмір залишкових коштів у відповідача; збитковість діяльності відповідача, що підтверджується звітом про фінансові результати відповідача за 3 квартал 2019 та розрахунком обсягу заборгованості перед відповідачем в сумі 23335802грн. за минулі періоди з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання горючої води, що вироблялись, транспортувались та постачались відповідачем населенню. Також суд враховує, що суми 3% річних та інфляційних втрат є значними, а отже стягнення з відповідача всієї суми пені буде непомірним тягарем для відповідача та може призвести до негативних наслідків для підприємства. За цих обставин, суд доходить висновку щодо можливості зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає до стягнення з відповідача, на 90% від заявленої позивачем суми пені за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу, при цьому, таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, що запобігатиме настанню для них негативних наслідків. Отже позовні підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача інфляційні нарахування в сумі 920883,19грн., 3% річних в сумі 380270,52грн. та пеню в сумі 96080,03 грн.

06.12.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» (подана скаржником 04.12.2019р.) на рішення від 12.11.2019р., в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення в частині задоволення позовних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» у загальній сумі 1301153,71грн., а саме: 3% річних у сумі 380270,52грн. та інфляційних втрат у сумі 920883,19грн., постановивши нове рішення, яким зменшити загальну суму до 421091,5грн., а саме: 3% річних на суму 98251,53грн. та інфляційні втрати на суму 322839,97грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:

- позивачем зроблено нарахування боргу за прострочення сплати на загальну суму 2261954,02грн., у тому числі: пеня у сумі 960800,31грн.; три проценти річних у сумі 380270,52грн.; інфляційні витрати у сумі 920883,19грн. При цьому, у суму договірних відносин у розмірі 27900053,09грн. входить 9961465,23грн. бюджетних коштів, які не враховані позивачем при розрахунку трьох процентів річних у сумі 380 270,52грн. та інфляційних втрат у сумі 920 883,19грн., які також необґрунтовано не взяті до уваги судом першої інстанції;

- факт отримання державних коштів для компенсації пільг та субсидій за Договором, підтверджується відповідними платіжними дорученнями КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» про сплату за Договором, відповідними виписками з банку КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» про отримання бюджетних коштів від Управління захисту соціального населення Подільської міськради та відповідними актами звірки розрахунків відповідача та розпорядником коштів державного (місцевого) бюджету Управління за тепло та газ;

- виконання постанови Кабінету міністрів України №256 від 04.03.2002р. «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», свідчить про неможливість порушення відповідачем строку виконання грошових зобов`язань за Договором, у зв`язку з неможливістю впливу на перерахування коштів наданих державою, що фактично змінює строки виконання грошових зобов`язань за Договором для вищенаведених коштів отриманих з державного бюджету на суму 9961465,23грн., які враховані позивач при розрахунку пені та не враховані позивачем при розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат, що необґрунтовано не взяті до уваги судом першої інстанції;

- аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду від 02.07.2019р. у справі №915/252/18 та від 31.05.2019р. у справі №924/296/18;

- незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 906/790/16, від 21.03.2019 у справі №905/1100/18, від 31.05.2019 у справі 924/296/18. Аналогічний висновок у п. 4.6 постанови Верховного Суду від 31.05.2019р. у справі №924/296/18;

- судом першої інстанції не надано належної правової оцінки походженню бюджетних коштів, можливості впливу на них КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» та не надано будь-якої правової оцінки тому факту, що позивачем враховується 8.2 Договору бюджетні кошти у розмірі 9 961465,23 грн. отримані КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» згідно постанови №256 при розрахунку нені, але не враховує при розрахунку трьох процентів річних та інфляційних витрат. КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» було складено розрахунок заборгованості за Договором трьох процентів річних на суму 98251,53грн. та розміру інфляційних втрат на суму 322839,97грн., на загальну суму 421091,50грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2019р. апеляційну скаргу КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» залишено без руху; встановлено строк 7 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі 9758,65грн.; роз`яснено скаржнику, що у разі невиконання вимог даної ухвали у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

16.12.2019р. відповідач подав суду апеляційної інстанції клопотання, в якому просить суд призначити у справі судову економічну експертизу (із дорученням проведення експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз), на вирішення якої поставити наступне питання:

- Чи підтверджуються документально обов`язковість ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» не нараховувати на бюджетні кошти у розмірі 9961465,23грн. отримані КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 у рамках договірних відносин за укладеним між КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» договором про постачання природного газу від 01.09.2017р. №8004/1718-ТЕ-23 та додаткової угоди до нього від 25.01.2018р. №1 на загальну суму 27 900 053,09грн. при нарахуванні пені у сумі 960 800,31грн., трьох процентів річних у сумі 380 270,52грн. та інфляційних втрат у сумі 920 883,19грн.?

В обґрунтування клопотання КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» зазначило, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доказам про важкий фінансовий стан відповідача, обсягу заборгованості з різниці в тарифах перед відповідачем в сумі 23335802,00грн. за минулі періоди, походженню бюджетних коштів, можливості впливу на них КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» та не надано будь-якої правової оцінки тому факту, що ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» враховує п.8.2 Договору бюджетні кошти у розмірі9961465,23грн. отримані КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» згідно постанови №256 при розрахунку пені, але не враховує при розрахунку трьох процентів річних та інфляційних витрат. Так, основним питанням при розгляді даної справи є нарахування боргу відповідачу за пропуск строку оплати коштів за договірними відносинами на користь позивача, яке виникло у зв`язку з природою походження коштів, на які відповідач не міг вплинути, що судом першої інстанції не встановлювалось та призвело до незаконного рішення від 12.11.2019р.

У зв`язку з чим, відповідач вважає що для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи №916/2070/19 необхідно призначити економічну експертизу у справі, на вирішення якої поставити запропоноване відповідачем питання.

18.12.2019р. скаржник подав суду клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, в додатки до якого надане платіжне доручення №2800 від 16.12.2019р. про сплату судового збору 9758,65грн., чим усунено недоліки апеляційної скарги. Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» на рішення господарського суду Одеської області від 12.11.2019р. у справі №916/2070/19, встановлено іншим учасникам справи строк для подання суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких клопотань з процесуальних питань до 13.01.2020р.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.267 ГПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду:за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення у справі судової економічної експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, п.10 ч.3 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: розумність строків розгляду справи судом.

Згідно із ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Згідно із ст.1 ЗУ «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Із сукупності наведених норм вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін, тощо. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Матеріали справи містять розрахунки сум, нарахованих позивачем (а.с.25-39), також позивач надав до матеріалів справи документ за підписом заступника головного бухгалтера АТ «НАК «Нафтогаз», який має назву (мовою оригіналу) «Операции по предприятию «Подільськтеплокомуненерго КВЕП», с 01-09-2017 по 31-05-2019, валюта Гривна Украины», в якому зазначені дати розрахунків відповідача за отриманий газ.

Відповідач у клопотанні про призначення експертизи фактично просить суд апеляційної інстанції поставити на вирішення експертів питання, чи правомірно було нараховано позивачем 3% річних та інфляційній втрати у заявлених до стягнення сумах, не наводячи контррозрахунків спірних сум.

Колегія суддів зазначає, що питання правомірності нарахування заявлених АТ «НАК «Нафтогаз» до стягнення сум (з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи) та перевірка обґрунтованості розрахунків позивача не потребує спеціальних знань та вона може бути здійснена шляхом дослідження доказів, які містяться в матеріалах справи; питання щодо обгрунтованості розміру позовних вимог, в тому числі розміру 3% річних є правовим та підлягає вирішенню судом при розгляді справи по суті спору.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність клопотання про призначення судової економічної експертизи, враховуючи, що питання, яке відповідач пропонує для вирішення експертами, є правовим та його розв`язання входить до повноважень суду.

При цьому слід зауважити, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи, рівно як і призначення експертизи без належних на те підстав, має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

З цих підстав суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» про призначення судової економічної експертизи у справі №916/2070/19.

Керуючись ст.ст.232-236, 99, 240, 267, 281 ГПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання (вх.№4805/19 від 16.12.2019р.) Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» про призначення судової економічної експертизи у справі №916/2070/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання згідно ст.235 ГПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя К.В. Богатир