За позовом Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Деснянського району м. Києва
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК"
про стягнення 197 217, 60 грн.
Суддя Літвінова М.Є.
Представники учасників справи:
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Деснянського району м. Києва (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" (далі - відповідач) про стягнення 197 217, 60 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови договору №1004/18-1 від 10.04.2018 в частині поставки товару у визначений цим договором строк, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 197 217, 60 грн оплати за не поставлений останнім товар, а також витрати на професійну правничу допомогу на суму 3 500, 00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 року у справі № 910/11264/19 позовні вимоги Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Деснянського району м. Києва задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" (01030, м. Київ, вул.Ярославів Вал, будинок 5-В, ідентифікаційний код 41486736) на користь Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Деснянського району м. Києва (02660, м. Київ, вул. Електротехнічна, будинок 26, ідентифікаційний код 04589645) заборгованість у розмірі 197 217 (сто дев`яносто сім тисяч двісті сімнадцять) грн 60 коп. та судовий збір у розмірі 2 958 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн 26 коп.

12.12.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12..2019 заяву про розподіл судових витрат у справі № 910/11264/19 призначено до розгляду на 23.12.2019 року.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 23.12.2019 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Розглянувши додані до вказаної заяви докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до підпунктів 1, 4 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Через недотримання норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за змістом частини 5 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту пункту 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази (акт приймання - передачі наданих послуг № 3 та детальний опис виконаних робіт) та не встановив недотримання позивачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результата її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору № 05/04 про надання правової допомоги від 05.04.2019, укладеного між Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Деснянського району м. Києва (клієнт) та адвокатом Галушко Михайлом Васильовичем, предметом якого є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та умовах визначених Договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 5.1. та 5.2. Договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати Клієнтом Адвокату гонорару та витрат пов`язаних із виконанням даного Договору, окремо обумовлюється сторонами та може в додатковою (ми) угодою (ми) до цього Договору. Гонорар у розмірі за кожну справу у разі позитивного вирішення спору становить 1 500,00 (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.).

04.12.2019 року між сторонами підписано акт виконаних робіт про надання послуг з правової допомоги, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв послуги з правової допомоги, а саме: вартість яких відповідно до Договору № 05/04 від 05.04.2019 становить 1 500, 00 грн., витрати на відправлення кореспонденції складають 150 грн.

До матеріалів заяви додано платіжні доручення № 1064 від 05.12.2019 про сплату адвокатських послуг у розмірі 1 328, 25 грн., № 1065 від 05.12.2019 про сплату єдиного внеску 22, 00% у розмірі 363, 00 грн., № 1066 від 05.12.2019 про сплату військового збору у розмірі 24, 75 грн. та № 1067 від 05.12.2019 про сплату податку з доходів фізичних осіб у розмірі 297, 00 грн.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У матеріалах справи відсутні заперечення відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 013, 00 грн.

Разом з тим, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на те, що позивачем подано платіжне доручення № 1064 від 05.12.2019, яке фактично підтверджує понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 328, 25 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 20.11.2018р. по справі № 910/23210/17.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на розмір заявленої в заяві суми, категорію складності цієї справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 328, 25 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Деснянського району м. Києва про розподіл судових витрат у справі № 910/11264/19 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, будинок 5-В, ідентифікаційний код 41486736) на користь Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Деснянського району м. Києва (02660, м. Київ, вул. Електротехнічна, будинок 26, ідентифікаційний код 04589645) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 328 (одна тисяча триста двадцять вісім) грн. 25 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення до суду апеляційної інстанції.

5. Згідно з підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147- VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2019 року.

Суддя М.Є. Літвінова