Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/731/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання: Шевчук - Сингаївської І.Г.

за участю представників сторін:

- від прокуратури: Слівінський О.О. - прокурор, сл. посв. №048138, видане 04.10.2017

- від позивачів: не прибули

- від відповідачів: не прибули

- від третіх осіб на стороні позивачів: не прибули

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (м. Рівне)

2) Державного агентства рибного господарства України (м. Київ)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів:

1) Сингаївської сільської ради (Житомирська область, Коростенський район, с. Сингаї)

2) Міністерства аграрної політики та продовольства України (м. Київ)

до 1) Державного підприємства "Укрриба" (м. Київ)

2) Фізичної особи - підприємця Мельниченка Миколи Миколайовича (Житомирська область, Коростенський район, с. Білка)

про визнання недійсними договору зберігання державного майна, додаткової угоди до нього

У засіданні суду оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 238 ГПК України.

Керівник Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом (з врахуванням уточненої позовної заяви від 01.08.2019, вих. №87/2459 (а. с. 101-124 у т. 1) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та Державного агентства рибного господарства України до ДП "Укрриба" та ФОП Мельниченка М. М. про визнання недійсними договору зберігання державного майна №12/15 від 15.05.2015, додаткової угоди до нього від 18.05.2015 та повернення майна.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, зокрема, що виходячи з умов договору зберігання та додаткової угоди до нього, останні за своїм правовим змістом фактично являються довгостроковим договором оренди державного майна, виходячи з того, що основною ознакою спірного договору є користування майном за плату, тому є підстави для визнання такого правочину удаваним. Прокурор наголошує також на тому, що предметом спірних правочинів є державне майно, а орендодавцем державного майна є Фонд державного майна України та його регіональні відділення, а ДП "Укрриба" є лише балансоутримувачем цього майна, відтак питання з передачі державного майна в оренду відноситься саме до компетенції позивача 1) у цій справі.

Ухвалою від 08.08.2019 господарський суд відкрив провадження у даній справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів - Сингаївську сільську раду.

До суду від позивачів надійшли такі документи:

- 02.09.2019 - від Державного агентства рибного господарства України - лист від 30.08.2019 в якому зазначено про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника позивача 2) (а. с. 198 - 201 у т. 1);

- 03.10.2019 - від РВ ФДМУ по Рівненський та Житомирській областях - пояснення з додатками, яким повідомлено, що згідно зі спільним наказом Міністерства аграрної політики України та ФДМУ від 06.05.2003 № 126/752 "Про передачу гідротехнічних споруд" передано до сфери управління Мінагрополітики України гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та пов`язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, яке на момент приватизації не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених в процесі приватизації на базі підприємств рибного господарства. Спірне майно згідно з актом приймання-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду СВАТ "Житомирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" від 22.08.2003 передано на баланс ДП "Укрриба". Таким чином, у зв`язку з передачею майна до сфери управління Міністерства аграрної політики України у Регіонального відділення були відсутні повноваження щодо здійснення контролю відносно майна, що перебуває на балансі ДП "Укрриба" (а. с. 57 - 66 у т. 2).

До суду від відповідачів надійшли відповідні відзиви на позовну заяву:

- 04.09.2019 - від представника ФОП Мельниченка М.М. - щодо часткового визнання позовних вимог стосовно визнання недійсною додаткової угоди (а.с. 202 у т.1);

- 05.09.2019 - від ДП "Укрриба" - від 03.09.2019, вих. № 11-09/91 із запереченнями проти позовних вимог з підстав, у ньому викладених, зокрема, на думку відповідача 1) при укладенні спірного договору зберігання сторонами дотримані всі обов`язкові вимоги, що встановлюються чинним законодавством до даного виду договору; зазначено, що охоронювані права та інтереси держави не порушено, так як, серед іншого, здійснюється поточний ремонт майна, переданого на зберігання (а. с. 220 - 224 у т. 1.)

30.09.2019 до суду від Коростенської місцевої прокуратури надійшли відповіді на відзиви від 26.09.2019, відповідно, вих. №87/3083 - на відзив ФОП Мельниченка М.М. та вих. №87/3084 - на відзив ДП "Укрриба", в яких зазначено, що аргументи відповідачів, наведені у відзивах є необгрунтованими та непереконливими (а. с. 1 - 42 у т. 2).

Відповідними ухвалами від 03.10.2019 господарський суд залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - Міністерство аграрної політики та продовольства України; продовжив підготовче провадження у справі по 06.11.2019 (а. с. 72 - 75 у т. 2).

Ухвалою від 06.11.2019 господарський суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду по суті на 26.11.2019 о 15:00; повторно витребував у Міністерства аграрної політики та продовольства України, зокрема, документально підтверджену інформацію щодо здійснення контролю за використанням ДП "Укрриба" гідротехнічних споруд рибницьких ставів, зазначених в акті приймання - передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання, який є додатком №1 до договору №12/15 від 15.05.2015 (а. с. 102,103 у т. 2).

Ухвалою від 26.11.2019 господарським судом розгляд справи по суті відкладено на 18.12.2019 о 15:00, призначено до розгляду лист ДП "Укрриба" від 21.11.2019, вих. № 11-09/126 щодо закриття провадження у справі (а. с.144,145 у т. 2).

Ухвалою від 18.12.2019 господарським судом відкладено розгляд справи по суті, призначено наступне засідання суду на 26.12.2019 о 14:20 год. (а. с. 212 у т .2).

Ухвалою від 26.12.2019 господарський суд закрив провадження у справі в частині зобов`язання ФОП Мельниченка М.М. повернути ДП "Укрриба" державне нерухоме майно - гідротехнічні споруди загальною вартістю 104695,00 грн. згідно з переліком, що розташоване в селах Грозине, Новаки, Мала Зубівщина Коростенського району, у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України; продовжив розгляд справи в частині визнання недійсними договору зберігання державного майна №12/15 від 15.05.2015, укладеного між ДП "Укрриба" та ФОП Мельниченком М.М. та додаткової угоди від 18.05.2015 до вказаного договору зберігання державного майна.

В засіданні суду прокурор підтримав позовні вимоги в частині визнання недійсними спірного договору та додаткової угоди до нього з підстав, викладених у позовній заяві, відповідях на відзиви ФОП Мельниченка М.М. від 26.09.2019, вих. № 87/3083 (а. с. 1-12 у т.2) та ДП "Укрриба" від 26.09.2019, вих. № 87/3084 (а.с.27-42 у т.2).

Представники учасників справи в засідання суду не прибули.

Регіональним відділенням ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях у листі (а. с. 57 у т. 2) повідомлено про відсутність повноважень щодо здійснення контролю відносно майна, що перебуває на балансі ДП "Укрриба" у зв`язку з передачею майна до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Державним агентством рибного господарства України позов підтримано; заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника, про що свідчить лист від 30.08.2019 (а. с.198,199 у т. 1).

Відповідач 1) - ДП "Укрриба" у відзиві на позовну заяву від 03.09.2019, вих. №11-09/91 проти позовних вимог заперечив повністю (а. с. 220-224 у т. 1); у листі від 21.11.2019, вих. № 11-09/126 заявлено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (а.с.137 у т.2).

Відповідач 2) - ФОП Мельниченко М.М. проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 04.09.2019 (а. с. 202 у т.1).

25.11.2019 до суду від Міністерства аграрної політики та продовольства України надійшло пояснення від 21.11.2019, вих. № 31-4/1628 (а. с. 120-123 у т.2), в якому зазначено, зокрема, що починаючи з 2007 р. Мінагрополітики не є органом управління державним майном, що обліковується на балансі ДП "Укрриба", а відтак Коростенською місцевого прокуратурою правомірно подано позов в інтересах Державного агентства рибного господарства України як уповноваженого органу управління майном вказаного державного підприємства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та в попередніх судових засіданнях - представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

15.05.2015 між Державним підприємством "Укрриба" (поклажодавець/відповідач 1) та Фізичною особою - підприємцем Мельниченком Миколою Миколайовичем (зберігач/ відповідач 2), укладено договір зберігання державного майна №12/15 (далі - договір зберігання), за умовами якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання згідно з актом приймання-передачі, нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі ДП "Укрриба" та розташовані в с. Грозине Сингаївської сільської ради, с. Новаки, с. Мала Зубовщина Коростенського району Житомирської області (а. с. 57, 58 у т. 1).

За п. 2.5. договору зберігання зберігач зобов`язаний передавати поклажодавцеві плоди та доходи, які були ним одержані від майна з моменту їх виявлення.

Пунктом 2.9. договору зберігання сторони погодили, що зберігач має право у випадках, коли для збереження якісних властивостей майна необхідне його використання, звертається до поклажодавця за дозволом стосовно використання майна, переданого на зберігання, в порядку дії ст. 944 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 5.1 договору зберігання за відповідальне зберігання майна, щомісячний розмір плати складає 10,00 грн., в тому числі, ПДВ. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року на підставі акту виконаних робіт (послуг), який зберігач направляє поклажодавцю до 31 грудня звітного року.

На виконання умов договору зберігання Державним підприємством "Укрриба" передано ФОП Мельниченку М.М. гідротехнічні споруди ставів балансовою вартістю 104695,00 грн. згідно з переліком в кількості 10 об`єктів, що підтверджується актом приймання-передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання від 15.05.2015 (а. с. 59 у т. 1).

18.05.2015 між Державним підприємством "Укрриба" та ФОП Мельниченком М. М. укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна №12/15 від 15.05.2015 (далі - додаткова угода) (а. с. 61, 62 у т. 1).

За п. 1 додаткової угоди відповідно до ст. 944 ЦК України поклажодавець надає згоду зберігачеві на користування майном, переданим останньому на зберігання в порядку даної додаткової угоди до договору зберігання, а зберігач засвідчує свою обізнаність з усіма властивостями майна та його цільовим призначенням. Зберігач здійснює використання майна відповідно до "Правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств", затверджених наказом Державного департаменту рибного господарства України від 13.01.2004 № 6 та "Виробничої програми", що розроблена зберігачем та погоджена із поклажодавцем і є невід`ємною частиною додаткової угоди до договору зберігання.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди сторони домовилися про припинення зобов`язання зберігача, встановленого п. 2.5 договору зберігання.

Згідно з п. 3 додаткової угоди зберігач зобов`язаний використовувати майно відповідно до його цільового призначення та умов цієї додаткової угоди.

Зберігач при користуванні майном може у разі необхідності за попереднім погодженням із поклажодавцем здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів майна, що ним використовується. Такий ремонт не тягне за собою зобов`язання по компенсації його вартості з боку поклажодавця (п. 4 додаткової угоди).

Відповідно до п. 5 додаткової угоди зберігач зобов`язаний щомісячно до 5 числа місяця наступного за звітним надавати поклажодавщо звіт про вилов риби, добування інших живих ресурсів за встановленою формою згідно наказу Держрибагенства України від 13.02.2012 №84.

Пунктом 8 додаткової угоди на зберігача покладено обов`язок щодо проведення плати за користування державним майном, зазначеним в акті приймання-передачі (додаток до договору зберігання), щомісячно на розрахунковий рахунок поклажодавця не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним. Ціна за користування державним майном, визначається у протоколі про договірну ціну, який є невід`ємною частиною даної додаткової угоди до договору зберігання і становить на дату підписання даної додаткової угоди 900,00 грн. в т.ч. ПДВ.

Згідно з п. 13 додаткової угоди сторонами погоджено, що протягом місяця після укладення цієї угоди зберігач повинен застрахувати майно, яке передано за цією додатковою угодою, на вартість не меншу ніж передбачено цією угодою, на користь поклажодавця в порядку, визначеному законодавством та надає останньому копію договору про страхування майна.

Слід також зазначити, що додаткова угода набирає чинності з дня її підписання та діє до укладання договору оренди державного майна (п. 14 додаткової угоди).

Обгрунтовуючи підстави визнання недійсним договору зберігання державного майна №12/15 від 15.05.2015 та додаткової угоди до нього, прокурором вказано, зокрема, на такі обставини.

Договір зберігання майна укладається без права користування річчю, оскільки правовою природою такого договору є забезпечення збереження речі та повернення її неушкодженою, оскільки така річ перебуває у володінні зберігача, а не у користуванні. Право користування річчю зберігач може отримати за попередньою згодою поклажодавця, однак у випадку покладення на зберігача обов`язку по здійсненню плати за зберігання майна та надання йому права на розпорядження отриманими плодами від користування річчю, у такому випадку виникають правовідносини найму.

Правова природа зберігання з наданням зберігачеві права користування полягає у спрямуванні волі і волевиявлення сторін на зберігання речі, при цьому послугу надає зберігач, а оплачує поклажодавець, в той час, як у договорі майнового найму послугу оплачує наймач, який користується майном. Якщо ж сторони оформляють договором зберігання відносини оренди, то згідно ч. 2 ст. 235 ЦК України слід застосовувати положення про удаваний правочин.

Таким чином, суттєвою умовою даного договору зберігання з правом користування річчю, переданого на зберігання за згодою поклажодавпя згідно п. 2.8 договору є користування річчю з метою збереження схоронності цієї речі. Проте, в результаті такого користування витрати повинен нести поклажодавень, оскільки договір зберігання укладається у будь-якому випадку на його користь, а не на користь зберігача.

Однак, додатковою угодою до договору зберігання передбачено не лише користування майном, а й щомісячну плату зберігача за користування та право зберігача за власний рахунок здійснювати капітальний, поточний та інші види ремонту майна; зберігач зобов`язаний щомісячно надавати поклажодавцю звіт про вилов риби та добування інших живих ресурсів, дотримуватись норм зон аквакультури (рибництва) та зональної рибопродуктивності. При цьому, користування майном за плату є кваліфікуючою ознакою найму (оренди).

Крім того, іншою кваліфікуючою ознакою договору найму у відповідності до приписів ст. 775 ЦК України є отримання наймачем (орендарем) права власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою у найм, що в даному випадку погоджено сторонами в п. 2 додаткової угоди, якою виключено пункт 2.5 з договору зберігання №12/15 від 15.05.2015.

За ст. 771 ЦК України сторони за домовленістю або за вимогою законодавства можуть покласти на наймача обов`язок укласти договір страхування речі.

Зокрема, у додатковій угоді до договору зберігання передбачено обов`язок зберігача застрахувати майно, яке знаходиться на зберіганні на користь поклажодавця в порядку, визначеному законодавством.

Зазначена вимога є обов`язковою при укладанні договорів оренди державного майна, що визначено ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції на час укладення договору). Вимога застрахувати майно є також обов`язковою при укладенні договорів оренди державного майна (п. 5.5 Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом ФДМУ від 23.08.2000 №1774 (в редакції на час укладення спірного договору).

Звернуто увагу, що передача спірного державного майна відбулась на підставі угоди, укладеної без участі ФДМУ та без його дозволу, оспорюваний договір №12/15 від 15.05.2015 укладений з порушенням вимог чинного законодавства, а саме, ст. 287 ГК України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним.

Посилаючись на ч. 1 ст. 236 ЦК України вказаний правочин вважається недійсним з моменту його укладення, отже і додаткова угода до нього від 18.05.2015 є також недійсною, оскільки вона є похідною від основного правочину.

Вказаний договір та додаткова угода до нього по своїй правовій природі містять ознаки й істотні умови, які передбачені законодавством України для договорів оренди державного майна, а відтак, ці правочини є удаваними та такими, що укладені ДП "Укрриба" з перевищенням повноважень - без зволу РВ ФДМУ як єдиного орендодавця державного нерухомого майна. А тому, такі договори та додаткові до них угоди відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України є недійсними, оскільки сторонами в момент їх вчинення недодержано вимоги, встановлені ч. 1, 2, 5 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до умов спірного договору зберігання з правом користування державним майном - гідротехнічними спорудами, що насправді є договором оренди державного майна, за користування майном ФОП Мельниченко М.М. вносить плату в розмірі 900, 00 грн за місяць на розрахунковий рахунок ДП "Укрриба".

Наголошено, що при вчиненні спірних договорів ДП "Укрриба" не мало не необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки не мало правомочності на передачу в користування (найм, оренду) вказаного державного нерухомого майна - гідротехнічних споруд, які в процесі приватизації не увійшли до статутного фонду господарського товариства та залишились у державній власності.

2. Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурором у позовній заяві наголошено, що пред`явлення прокуратурою позову в інтересах держави в особі позивачів є виправданою, оскільки цього вимагає захист реальних інтересів держави у сфері використання державного майна у зв`язку, зокрема, з не отриманням Державним бюджетом України відповідного відсотка орендної плати, визначеної в установленому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.2000 № 487 утворено у складі Міністерства аграрної політики України на базі Державного комітету рибного господарства, що ліквідується, Державний департамент рибного господарства як урядовий орган державного управління.

Спільним наказом Мінагрополітики та ФДМ України від 06.05.2003 № 126/752 "Про передачу гідротехнічних споруд" передано до сфери управління Мінагрополітики гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та пов`язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно (далі - майно), яке на момент приватизації господарських товариств, зокрема, ВАТ "Житомирське обласне сільськогосподарське рибоводне підприємство", не увійшло до його статутного фонду; зобов`язано, зокрема, РВ ФДМУ забезпечити приймання - передачу майна на баланс ДП "Укрриба" у порядку, встановленому Положенням про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482, в місячний термін з дня підписання цього наказу; встановлено, що з дозволу ФДМУ (Регіональних відділень) орендодавцем майна, переданого згідно з цим наказом, виступає ДП "Укрриба". Орендна плата спрямовується до Державного бюджету України у розмірі, визначеному чинним законодавством (а. с. 125,126 у т. 2).

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006 № 752 ліквідовано Державний департамент рибного господарства та утворено Державний комітет рибного господарства України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 05.02.2007 № 70/2 "Про передачу підприємств, установ та організацій до сфери управляння Державного комітету рибного господарства України" передано, зокрема, ДП "Укрриба" до сфери управління Державного комітету рибного господарства України.

Указом Президента України "Про оптимізацію центральних органів виконавчої влади" від 09.12.2010 № 1085/2010 утворено Державне агентство рибного господарства України, реорганізувавши Державний комітет рибного господарства України.

Державне агентство рибного господарства України є правонаступником Державного комітету рибного господарства України (п. 2 Указу Президента України від 16.04.2011 №484/2011 "Про Державне агентство рибного господарства України").

Крім того, пунктом 1.1 Статуту ДП "Укрриба", затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 24.08.2017 № 98 (далі - Статут) ДП "Укрриба" засновано на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України (а. с. 79 - 90 у т. 1).

Уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів та надають орендодавцям об`єктів державної власності згоду на оренду державного майна і пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна (ст. 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності").

Пунктом 1 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого Указом Президента України від 30.09.2015 № 895 встановлено, що Держрибагентство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику у сфері, зокрема, рибного господарства та рибної промисловості.

Відповідно до п.п. 67 п. 4 Положення Держрибагенство відповідно до покладених на нього завдань здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Держрибагентства.

Таким чином, ДП "Укрриба" обліковується на балансі Мінагрополітики; Коростенською місцевою прокуратурою правомірно подано позов в інтересах Державного агентства рибного господарства України як уповноваженого органу управління майном ДП "Укрриба".

Відтак, судом встановлено наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

3. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні правові засади визнання правочину недійсним визначено у ст. 215 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17).

Згідно з ч.1 ст. 236 ЦК правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким із моменту його вчинення.

Отже, чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє. У майбутньому можуть бути припинені виключно права та обов`язки сторін за тим недійсним правочином, за яким ці права та обов`язки передбачалися на майбутнє .

Загальні положення про зберігання врегульовано главою 66 ЦК України.

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з ч. 1 ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Статтею 944 ЦК України встановлено, що зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У такій ситуації йдеться про два правочини: один удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою приховує реальний правочин. Отже, воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином.

При цьому, реальний (прихований) правочин може бути дійсним або недійсним. Якщо правочин, який сторони насправді вчинили, відповідає вимогам закону, відносини сторін регулюються правилами, що його стосуються. Якщо ж правочин, який сторони насправді вчинили, суперечить законодавству, суд виносить рішення про визнання недійсним цього правочину із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності правочинів такого типу (постанова ВС від 15.05.2018 у справі № 902/408/17).

Згідно з положеннями ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

4. Висновок господарського суду щодо встановлення факту правомочності ДП "Укрриба" передавати на зберігання державне майно.

За приписами ст. 287 ГК України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" єдиним орендодавцем державного майна - майна цільових майнових комплексів, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення і представництва.

Отже, правомочності щодо розпорядження об`єктами права державної власності, у тому числі й передачі їх у тимчасове користування (оренду) юридичним особам належать органу, яким у спірних правовідносинах є Фонд державного майна України.

За викладених обставин у Державного підприємства "Укрриба" були відсутні повноваження щодо укладення спірних правочинів.

4. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Здійснивши правовий аналіз умов спірних договору та додаткової угоди до нього, суд прийшов до висновку, що вони є удаваними та містить істотні умови й ознаки договору, які передбачені законодавством України для договорів оренди, а волевиявлення ДП "Укрриба" та ФОП Мельниченка М.М., при його укладенні було направлено не на зберігання державного майна, а на користування останнім державним майном та сплату ним ДП "Укрриба" відповідної суми за користування цим майном, що є підставою для визнання їх недійсними згідно з ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Додатково слід зазначити, що вказані угоди є удаваним правочином, оскільки за своїм правовим змістом фактично є довгостроковим договором оренди державного майна, виходячи з того, що основною ознакою спірного договору є користування майном за плату. Тобто користування майном за плату є кваліфікуючими ознаками оренди державного майна.

Прокурором доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити та визнати недійсним договір зберігання державного майна № 12/15 від 15.05.2015, укладеного між Державним підприємством "Укрриба" та ФОП Мельниченком М.М. та визнати недійсною додаткову угоду від 18.05.2015 до договору зберігання державного майна № 12/15 від 15.05.2015, яка укладена між Державним підприємством "Укрриба" та ФОП Мельниченком М.М. як похідним документом від основного договору.

Крім того, судом взято до уваги правову позицію ВП ВС, викладену у постанові від 27.11.2018 у справі №905/1227/17 щодо того, що оскільки предметом спору у справі є недійсність договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення, укладення сторонами додаткової угоди про припинення такого договору та повернення майна не може розцінюватися як підстава для припинення провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

5. Розподіл судового збору між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ч. 2 ст.123 ГПК України унормовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів в рівних частинах у сумі 1921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір зберігання державного майна № 12/15 від 15.05.2015, укладений між Державним підприємством "Укрриба" (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, ) та Фізичною особою - підприємцем Мельниченком Миколою Миколайовичем ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

3. Визнати недійсною додаткову угоду від 18.05.2015 до договору зберігання державного майна № 12/15 від 15.05.2015, яка укладена між Державним підприємством "Укрриба" (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, ) та Фізичною особою - підприємцем Мельниченком Миколою Миколайовичем ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

4. Стягнути з Державного підприємства "Укрриба" (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82-А, ) на користь прокуратури Житомирської області (розрахунковий рахунок №1049, МФО 820172, ДКСУ м. Київ, ) судового збору у сумі 1921,00 грн.

5. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Мельниченка Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 , поштова адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Житомирської області (розрахунковий рахунок №1049, МФО 820172, ДКСУ м. Київ, ) судового збору у сумі 1921,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.12.19

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - Коростенській місцевій прокуратурі Житомирської області (11501, Житомирська область, м. Коростень, вул. Чорнобиля,10)

3 - Регіональному відділенню ФДМ України по Рівненській та Житомирській областях (33028, м. Рівне, вул. 16 липня, буд.77)

4 - Державному агентству рибного господарства України (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45а)

5 - ДП "Укрриба" (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-а) (реком. з повідомл.)

6 - ФОП Мельниченку М.М. ( АДРЕСА_1 )

7 - Сингаївській сільській раді (11541, Житомирська область, Коростенський район, с. Сингаї, вул. Героїв АТО, буд.5)

8 - прокуратурі Житомирської області

9 - Міністерству аграрної політики та продовольства України (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 24)

10 - РВ ФДМ України по Рівненській та Житомирській областях (10008, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера 20)