ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1993/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. - доповідач,

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.10.2019 року у справі №908/1993/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Племптахокомбінат "Запорізький" (71770, Запорізька обл., Токмацький р-н, с. Запоріжжя, вул. Центральна, б. 15)

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, б. 14)

про стягнення коштів у сумі 952 426.13 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Племптахокомбінат «Запорізький» з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення попередньої оплати за договором про постачання електричної енергії в сумі 932 123,71 грн, 3% річних у сумі 9 116,94 грн, інфляційні втрати у сумі 11 185,48 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.09.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» - постачальник та ТОВ «Племптахокомбінат «Запорізький» - споживач укладено договір про постачання електричної енергії № 767. Відповідно до закону України «Про ринок електричної енергії» з 01.01.2019 року ПАТ "Запоріжжяобленерго" не є електропостачальником, а є оператором системи розподілу електричної енергії, відповідно не може здійснювати діяльність з постачання електричної енергії. У зв`язку із цим, починаючи з 01.01.2019 року оплату за спожиту електричну енергію позивач здійснює ТОВ "Запоріжжяелектропостачання". З метою врегулюванні ситуації що склалася, позивач звертався до відповідача з листом №76/01 від 27.03.2019 року та претензією №154/01від 17.07.2019 року щодо повернення 932 123,71 грн. переплати. Лист та претензія позивача залишені без відповіді та задоволення. Залишок коштів за попередню плату за електроенергію відповідачем у добровільному порядку не повернуто, що стало підставою звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Рішенням господарського суду Запорізької області позов задоволено. Стягнуто з ПАТ "Запоріжжяобленерго" на користь ТОВ "Племптахокомбінат "Запорізький" попередню оплату в сумі 932 123,71 грн., 3% річних в сумі 9 116,94 грн., інфляційні втрати в сумі 11 185,48 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 14 286,39 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд зазначив, що з 01.01.2019 року ПАТ "Запоріжжяобленерго" не є електропостачальником та не може згідно вимог закону здійснювати діяльність з постачання електричної енергії, а тому починаючи з 01.01.2019 року оплату за спожиту електричну енергію позивач здійснює ТОВ "Запоріжжяелектропостачання". Сума передоплати позивачу не повернута. Три відсотки річних та інфляційні позивачем заявлені обґрунтовано. В задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення відмовлено, оскільки відповідач не надав належних доказів того, яким чином він, з огляду на відсутність грошових коштів на підприємстві та арешт рахунків, планує здійснювати щомісячні платежі у випадку розстрочення суми боргу за судовим рішенням у даній справі рівними частинами на 12 місяців. Станом на день винесення судового рішення доказів понесених витрат на професійну правову допомогу позивачем не надано, відтак питання про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 50000,00 грню судом не розглядалося.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що:

- суд не надав правової оцінки тим обставинам, що договором про постачання електричної енергії № 767 від 14.09.2017 року розмір і порядок нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами не передбачено, внаслідок чого неправомірно задовольнив заявлені позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 9 116,94 грн. та інфляційних втрат в сумі 11 185,48 грн., в той час як розмір процентів за користування чужими грошовими коштами відповідно до ст.536 ЦК України встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, а стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат має місце за прострочення саме грошового зобов`язання, а не за користування чужими грошовими коштами.

Просить скасувати рішення суду в частині стягнення 3% річних та інфляційних та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій чатині повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Племптахокомбінат «Запорізький» просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2019 року (колегія суддів у складі головуючого судді Подобєд І.М., суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.) відкрито апеляційне провадження у справі №908/1993/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 року, справу №908/1993/19 у зв`язку з виходом з відпустки раніше обраного головуючого судді Антоніка С.Г. передано колегії суддів у складі: Антонік С.Г. (головуючий, доповідач), Іванов О.Г., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2019 року (колегія суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.) справу №908/1993/19 прийнято до свого провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з викликом сторін

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 14.09.2017 року між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжяобленерго» - постачальник та ТОВ «Племптахокомбінат «Запорізький» - споживач укладено договір про постачання електричної енергії № 767.

Згідно з розділом 1 договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до додатку №4 до договору, оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати за рахунками або платіжними вимогами-дорученнями, що направляються споживачу постачальником електричної енергії у розрахунковому періоді, що передує звітному. Кінцевим терміном оплати є 21 число місяця, що передує звітному розрахунковому періоду.

Згідно з п. 2.3.4. договору, споживач зобов`язався виконувати умови цього договору; оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" та додатка № 5 "Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії".

Пунктом 9.5 договір визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2017р.. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буду заявлено про припинення його дії.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору про постачання електричної енергії відповідач виставляв позивачу рахунки на оплату електроенергії, спожитої у 2018 році.

Позивачем зазначені рахунки оплачувалися своєчасно, про що свідчать платіжні доручення та банківські виписки.

Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків, за період 2018 рік станом на 31.12.2019 року заборгованість на користь позивача становить 932 123,71 грн.

13.11.2018 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову № 1415 "Про видачу ПАТ "Запоріжжяобленерго" ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом".

Відповідно до п. 1 вказаної постанови, НКРЕКП видано ПАТ "Запоріжжяобленерго" () ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме: на території Запорізької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності ПАТ "Запоріжжяобленерго", та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством).

У пункті 2 постанови НКРЕКП вказано: анулювати ПАТ "Запоріжжяобленерго" () з 01 січня 2019 року ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 04 вересня 1996 року № 73, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 04 вересня 1996 року № 74, на підставі пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії".

Таким чином, з 01.01.2019 року ПАТ "Запоріжжяобленерго" не є електропостачальником та не може згідно вимог закону здійснювати діяльність з постачання електричної енергії.

04.12.2018р. позивач підписав заяву-приєднання до умов «Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, видану ПАТ «Запоріжжяобленерго», видану ПАТ «Запоріжжяобленерго». В заяві ПАТ «Запоріжжяобленерго» повідомляв пр. припинення своєї діяльності як постачальника за регулюваним тарифом та приєднання споживача з 01.01.2019р. до договору про надання послуг з роподілу електричної енергії.

На підставі заяви-приєднання від 04.12.2018 року позивач приєднався до публічного договору постачання електричної енергії ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» з 01.01.2019 року.

З метою врегулюванні ситуації що склалася, позивач звертався до відповідача з листом №76/01 від 27.03.2019 року та претензією №154/01від 17.07.2019 року щодо повернення 932 123,71 грн. переплати. Лист та претензія позивача залишені без відповіді та задоволення.

Залишок коштів за попередню плату за електроенергію відповідачем у добровільному порядку не повернуто, що стало підставою звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку застосуванню підлягає ст..1212 ЦК України.

Згідно ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Як зазначалося вище, грошові кошти в сумі 932 123,71 грн. були сплачені позивачем та отримані відповідачем за умовами договору в якості передоплати.

Пунктом 16 Порядком розрахунків за активну електричну енергію, сторони погодили, що якщо фактичне споживання електричної енергії розрахунковому періоді виявиться меншим за обсяг електричної енергії, постачання якої було обумовлено договірною величиною споживання електричної енергії, в тому числі додатково заявленою, надлишок сплачених в якості попередньої оплати коштів, враховується при формуванні платежів наступних розрахункових періодів.

Таким чином, як би договір між сторонами продовжував діяти, сума переплати була врахована відповідачем при постачанні електроенергії в наступному періоді.

Однак, відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», відповідач припинив свою діяльність, як постачальник електроенергії з 01.01.2019р.та надає з цієї дати послуги з розподілу електричної енергії. І позивач відповідно до умов Закону обрав ліцензованого постачальника електроенергії.

Таким чином, договір про постачання електричної енергії №767 від 14.09.2017р., що був укладений між сторонами припинив свою. А отже підстава, на якій були отримані грошові кошти відповідачем відпала.

Посилання господарського суду на ч.2 ст.693 ЦК України, як на підставу повернення коштів, колегія суддів вважає неправильним.

Дана норма застосовується в тому випадку, якщо продавець,отримавши суму передоплати порушує умови договору щодо строків передачі товару. Тобто умовою застосування даної норми є порушення зобов`язання продавцем. У нашому ж випадку, відповідачем умови договору не порушено, а неможливість виконання пов`язана із припиненням укладеного між сторонами договору у зв`язку із змінами в законодавстві.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У зв`язку з пред`явленням позивачем відповідачу вимоги вих..№ 76/01 від 27.03.2019р. про повернення переплати в сумі 932 123,71 грн., яка отримана відповідачем 27.03.2019р. у останнього виникло зобов`язання щодо повернення грошових коштів у встановлений ст..530 ЦК України строк.

Таким чином у відповідача виникло грошове зобов`язання. А на правовідносини з повернення коштів розповсюджуються вимоги ст..625 ЦК України, яка застосовується у разі прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.

Тому позивачем правильно нараховано, а судом стягнуто з відповідача 3% річних та інфляційні.

За наведених обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення суду слід залишити в силі.

Витрати з судового збору за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 03.10.2019 року у справі №908/1993/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.12.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Судді О.Г. Іванов

М.О. Дармін