ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2019 р. Справа№ 927/690/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.10.2019 у справі №927/690/19 (суддя Белов С.В., повний текст складено - 02.10.2019) за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» про стягнення 65 229,94 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» про стягнення 54 188,17 грн. заборгованості, 907,10 грн. 3% річних та 10 134,67 грн. пені., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу №5095/1718-КП-39 від 12.09.2017.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 02.10.2019 у справі №927/690/19 позов задоволено частково; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» основний борг в сумі 54 188,17 грн. та 1 921,00 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.10.2019 в частині відмови у стягненні 10 134,67 грн. пені і 907,10 грн. 3% річних та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

За доводами апелянта, на правовідносини, що виникли між сторонами поширюється дія Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції до 19.01.2013. Апелянт вважає, що суд неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та 3% річних, оскільки у даному випадку зобов`язання відповідача перед позивачем по оплаті поставлених у 2018 році обсягів природного газу мають поточний характер, тобто позивач є поточним кредитором, а відтак дія мораторію на стягнення пені та 3% річних не поширюється. Натомість, як вказує скаржник, дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів та припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання боржником зобов`язань перед конкурсними кредиторами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 у справі №927/690/19 поновлено Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.10.2019 у справі №927/690/19; відкрито апеляційне провадження та роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.10.2019 у даній справі.

Також, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

Вказана ухвала була отримана представником позивача 15.11.2019, а представником відповідача - 18.11.2019, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У встановлений судом строк від сторін жодних клопотань, в тому числі і про розгляд справи у судовому засіданні, до суду не надійшло.

В свою чергу, від відповідача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив проти її задоволення та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі», (споживач) 12.09.2017 укладено договір №5095/1718-КП-39 постачання природного газу, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1.).

Згідно з п. 1.2 договору, природний газ, що постачається, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Пунктом 2.1 договору сторони узгодили обсяги газу, що мають бути поставлені. Зокрема, постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 391,0 тис. куб. м, у тому числі за місяцями (тис. куб. м): жовтень - 15,50; листопад - 65,00; грудень - 75,5 (всього у IV кварталі 2017 року - 156,00); січень - 85,00; лютий - 85,00; березень - 65,00 (всього у І кварталі 2018 року - 235). Редакція вказаного пункту договору переглядалась сторонами. Так, виходячи з умов додаткової угоди від 02.04.2018 за №1, постачальник передає споживачу з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ обсягом до 24,0 тис. куб. м, у тому числі за місяцями (тис. куб. м): квітень - 24,00; травень - 0,0 (всього - 24).

У розділі 3 «Порядок та умови передачі природного газу» договору сторони передбачили, що постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему (п. 3.1 договору).

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.7 договору).

Згідно п. 5.1 договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, встановлюється Положенням.

Ціна за поставку природного газу встановлена у пункті 5.2 договору. Так, ціна за 1000 куб. м газу за цим договором на дату його укладання становить 7 907,20 грн., крім того з ПДВ - 9 488,64 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю - погашається основна сума заборгованості (п. 6.4 договору).

Згідно п. 12.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 02.04.2018, він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.05.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19 лютого 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «НіжинТеплоМережі», визнано вимоги ФОП Коленченко О.О. до боржника у сумі 495 000,00 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Дранченко Валентину Михайлівну.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08 липня 2014 року призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Барбарова Олександра Юрійовича (14000, м. Чернігів, вул. Горького, 90/22).

Ухвалами Господарського суду Чернігівської області, у зв`язку з проведенням судово-економічної експертизи, неодноразово зупинялося та поновлювалося провадження у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 10 серпня 2017 року затверджено реєстр вимог кредиторів загальним розміром 75104190,21 грн; припинено повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Барбарова Олександра Юрійовича та призначено арбітражного керуючого - Лященка Павла Володимировича (провулок Коцюбинського, 4/9, м. Чернігів, 14000, (свідоцтво №335 від 28.02.2013року)).

На даний час розгляд справи №927/184/13-г триває.

Так, у відповідності до умов договору, позивач в період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3 288 032,00 грн., що підтверджується актами передачі-приймання природного газу від 31.10.2017 на суму 171 573,59 грн., від 30.11.2017 на суму 469 640,23 грн., від 31.12.2017 на суму 584 851,31 грн., від 31.01.2018 на суму 754 403,81 грн., від 28.02.2018 на суму 631 839,05 грн., від 31.03.2018 на суму 614 598,19 грн., від 30.04.2018 на суму 61 125,82 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання за договором №5095/1718-КП-39 12.09.2017 виконав частково, вартість природного газу у сумі 54 188,17 грн. не оплатив, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість.

Вказане слугувало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Крім того, враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості природного газу, позивачем також нараховано за період з січня 2018 року по червень 2018 року пеню та 3% річних.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» суд задовольнив частково.

Так, суд виходив з того, що у відповідача існує поточна кредиторська заборгованість, оскільки така заборгованість виникла після порушення справи про банкрутство ТОВ «НіжинТеплоМережі». За висновком суду, вимога про стягнення боргу у розмірі 54 188,17 грн. є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. В свою чергу, у стягненні пені та 3% річних суд відмовив, у зв`язку з дією мораторію на здійснення таких нарахувань згідно Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апелянт не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмови у стягненні 10 134,67 грн. пені і 907,10 грн. 3% річних та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, з огляду на заявлені вимоги апелянта та те, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.10.2019 у даній справі в частині задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 54 188,17 грн. боргу не оскаржується, в такому разі рішення місцевого суду в цій частині судом апеляційної інстанції не підлягає перегляду в силу положень ст. 269 ГПК України.

Стосовно перегляду оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні пені та 3% річних, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19 лютого 2013 року було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «НіжинТеплоМережі» та цією ж ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Отже, на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється редакція Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що діяла на момент порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «НіжинТеплоМережі».

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 19 Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду, яка є підставою для зупинення виконавчого провадження та припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

У відповідності до ч. 3 ст. 19 Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Тобто, вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування пені і 3% річних протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов`язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому, неустойка та 3% річних за невиконання грошових зобов`язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на не нараховані неустойку та 3% річних, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування їх боржнику, щодо якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Виходячи зі змісту Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» боржник повинен виконувати зобов`язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та 3% річних за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Зважаючи на викладене, місцевий господарський суд, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 10 134,67 грн. пені і 907,10 грн. 3% річних за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань, нарахованих під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в такому разі пеня та 3% річних за невиконання грошових зобов`язань не нараховується в силу прямої заборони закону, незалежно від часу її виникнення (до порушення провадження у справі про банкрутство чи після), чим спростовуються доводи апелянта стосовно непоширення дії мораторію на нарахування пені та 3% річних на поточних кредиторів.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.10.2019 у справі №927/690/19 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.10.2019 у справі №927/690/19.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 24.12.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко