СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2019 р. Справа №905/1302/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ», м.Маріуполь, Донецька область, (вх.№3339Д/1-40) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.10.2019 року по справі №905/1302/19

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ», м.Маріуполь, Донецька область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі», м.Краматорськ, Донецька область,

про зобов`язання припинити зловживання правом на відключення ТОВ «СРЗ» від енергопостачання,-

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі», м.Краматорськ, Донецька область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ», м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення 3893697,33 грн. боргу за активну електричну енергію, 695502,39 грн. пені, 65497,16 грн. 3% річних, 190657,15 грн. інфляційних втрат,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» про стягнення 3893697,33 грн. боргу за активну електричну енергію, 695502,39 грн. пені, 65497,16 грн. 3% річних, 190657,15 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №20046000 від 01.10.2007 року щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати поставленої у жовтні грудні 2018 року активної електричної енергії.

Ухвалою суду від 03.09.2019 року відкрито провадження у справі №905/1302/19 за правилами загального позовного провадження.

17.10.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» надійшла зустрічна позовна заява, в якій просить суд винести судове рішення, яким зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» як такого, що може порушити права інших осіб та завдавати шкоди довкіллю.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.10.2019 року у справі №905/1302/19 (суддя Шилова О.М.) зустріну позовну заяву повернуто позивачу за зустрічним позовом з посиланням на ч.2 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СРЗ» з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.10.2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що дії відповідача по припиненню/обмеженню електропостачання позивача є зловживанням правом, оскільки характеризуються ознаками відповідного цивільного правопорушення, вчинення якого вплине на подальшу господарську діяльність ТОВ «СРЗ» та субспоживачів. Зміст зустрічного позову ТОВ «СРЗ» та його підстави доводять відсутність у позивача ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» матеріально-правових підстав на задоволення первісного позову. Тому до суду було спрямовані вимоги щодо сумісного розгляду первісного позову та зустрічного, що сприятиме правильному застосуванню норм матеріального права при вирішені спору та скорішому відновленню прав і законних інтересів сторін.

Апелянт з посиланням на практику Європейського суду з прав людини та громадянина, вважає, що наразі має місце позбавлення ТОВ «СРЗ» права на звернення до суду, а повернення зустрічної позовної заяви свідчить про порушення принципів рівності всіх перед законом і судом.

Скаржник наполягає, що зустрічний позов було подано до суду у даній справі з дотриманням процесуальних вимог, а місцевий господарський суд повинен був керуватися принципами законності і верховенства права, як базовими принципами судочинства України, натомість відповідного не вчинив.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 року відкрито апеляційне провадження за скаргою ТОВ «СРЗ»; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також встановлено сторонам строк на протязі якого учасники мають право подати до суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своєї позиції по справі. Враховуючи, що апеляційна скарга подана на ухвалу про повернення позовної (зустрічної) заяви, судом було попереджено сторони, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч.2 ст.271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені, зокрема у п. 6 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційній скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи повідомлень відділення зв`язку, копію ухвали суду від 25.11.2019 року отримано позивачем 03.12.2019 року та відповідачем - 03.12.2019 року.

16.12.2019 року на електронну пошту суду від ТОВ «СРЗ» (апелянта у справі) надійшло клопотання (вх.№2280), в якому просить суд розглянути апеляційну скаргу у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Дослідивши вказаний документ, суд встановив, що він не містить електронного цифрового підпису про що складено акт №13-35/443 від 16.12.2019 року.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Стаття 6 Закону передбачає можливість використання електронного підпису, але не встановлено його обов`язковості.

Водночас у ст. 7 вказаного Закону встановлено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», що за своїм змістом відносить електронний підпис до обов`язкових реквізитів електронного документа.

Пунктом 1.5.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України передбачено, що електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.

Пунктом 1.5.17. зазначеної Інструкції роз`яснено, що документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв`язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа у паперовій формі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Отже, з надісланого на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду клопотання неможливо ідентифікувати підписувача та підтвердити цілісність вкладеного файлу.

З урахуванням викладеного, у суду відсутні правові підстави для розгляду клопотання про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні надісланого на електронну адресу суду, оскільки такий електронний документ не має юридичної сили і статусу офіційного документа.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в ухвалі суду про відкриття апеляційного провадження повідомлялось про необхідність проставляння електронного цифрового підпису уповноваженої особи на документах у випадку подання їх на електронну пошту суду.

17.12.2019 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла належним чином оформлений екземпляр клопотання ТОВ «СРЗ» про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням учасників справи (вх.№11873).

Вказане клопотання було надіслано до суду 13.12.2019 року, що підтверджується відтиском штампу поштового відділення на конверті.

В ухвалі суду про відкриття апеляційного провадження від 25.11.2019 року учасникам справи встановлювався строк на протязі якого вони мають право подати до суду, зокрема, клопотання, а саме до 11.12.2019 року з урахуванням поштового перебігу.

Таким чином, ТОВ «СРЗ» подано до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням учасників справи з пропуском встановленого процесуального строку без клопотання про його поновлення.

З огляду на викладене, клопотання ТОВ «СРЗ» про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, яке надійшло засобами поштового зв`язку підлягає залишенню без розгляду в силу приписів ст. 118 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів зауважує, що апелянт починаючи з 03.12.2019 року був обізнаний про відкриття апеляційного провадження, про порядок надання до суду документів і строки їх подання. Натомість, незважаючи на завчасну обізнаність клопотання надано до суду майже наприкінці строків передбачених ч.2 ст.273 Господарського процесуального кодексу України.

Не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

09.12.2019 року від ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№11605), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення норм права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, позивач просить суд вжити заходи для запобігання зловживання ТОВ «СРЗ» процесуальними правами шляхом накладення на останнього штрафу.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів зазначає, що визнання дій або бездіяльності учасника справи як зловживання процесуальними права, належить виключно до компетенції суду і не може вирішуватися за заявою або клопотанням заінтересованої сторони.

При цьому колегія суддів відмічає, що звернення до суду з апеляційною скаргою не може свідчити про зловживання процесуальними правами і бути підставою для накладення штрафу, оскільки є способом реалізації стороною конституційного права на захист своїх інтересів та прав. Процесуальне законодавство визначає зловживанням стороною процесуальними правами подання, зокрема декількох апеляційних скарг або скарги на документ, що не може бути оскаржений, однак наразі такі обставини відсутні.

Таким чином, відповідна вимога не підлягає задоволенню.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст. 269 та ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (ч.2 ст.180 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, вирішуючи питання про доцільність об`єднання зустрічного та первісного позовів, суд виходить з того, що їх взаємна пов`язаність може виявлятись у такому:

- обидва позови взаємопов`язані їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах;

- вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись;

- задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правових підстав для задоволення первісного позову, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю чи частково.

Наведена позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі №922/1469/18 від 19.04.2019 року у справі №904/4626/18.

Зі змісту первісного та зустрічного позовів у справі №905/1302/19 судом першої інстанції встановлено:

- в обґрунтування вимог за первісним позовом позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №20046000 від 01.10.2007 року щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати поставленої у жовтні грудні 2018 року активної електричної енергії;

- обґрунтовуючи зустрічний позов, Товариство з обмеженою відповідальністю «СРЗ» посилається на те, що 03.05.2019 року ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» здійснило повідомлення про припинення постачання електроенергії №08-04/772. Тобто, ТОВ «СРЗ» було попереджене про повне припинення постачання електроенергії з 10:00год 21.05.2019 у зв`язку з існуванням боргу за активну електроенергію.

Однак, слід відмітити, що повідомлення про відключення, яке є підставою подання зустрічного позову, не є ані підставою заявлення вимог, ані предметом спору у первісному позові. Вказане повідомлення відсутнє у матеріалах обох позовів, а про наявність будь-яких інших спільних доказів у зустрічному позові також не йдеться.

З огляду на предмет та підстави позову, за своїм змістом, задоволення зустрічного позову не може вплинути на зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» сплатити заборгованість за спожиту активну електричну енергію, рівно як і здійснені на неї нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач за зустрічним позовом мав навести обґрунтування взаємної пов`язаності зустрічного і первісного позовів та доцільності їх спільного розгляду, а також зазначити обставини, які про це свідчать, і докази, що підтверджують саме ці обставини. Проте до зустрічних позовних матеріалів не додано доказів на підтвердження таких обставин та у позові не надано пояснень з цього приводу. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «СРЗ» обов`язок з обґрунтування і доведення своєї процесуальної позиції під час подання зустрічного позову не виконало.

Колегія суддів апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що сумісний розгляд первісного та зустрічного позовів у справі №905/1302/19 не сприятиме ані правильному вирішенню обох спорів, ані оперативному відновленню прав і законних інтересів сторін.

Частина 6 ст.180 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Таким чином, з огляду на вищевказані норми права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про повернення зустрічного позову та доданих до нього документів без розгляду.

Щодо доводів апелянта, викладених у скарзі слід зазначити, що вони зводяться до переліку рішень Європейського суду з прав людини та громадянина і що на думку апелянта, повернення зустрічної позовної заяви призводить до обмеження його прав на судовий захист. Однак, слід зазначити, що як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України» (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» [рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (пункт 57).

Повернення зустрічної позовної заяви у даній справі, жодним чином не свідчить про обмеження права на судовий захист, а навпаки обумовлено саме неналежністю та недоцільністю розгляду такого зустрічного позову разом із первісним і тим, що такий розгляд позовів не сприятиме ефективному справлянню правосуддя. У свою чергу, апелянт не позбавлений права ініціювати інше позовне провадження за відповідним позовом.

Колегія суддів звертає увагу, що аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Хаджинастасиу проти Греції», «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації»).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з тим, що твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного і правового обґрунтування та не доведені належними доказами, а також відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала Господарського суду Донецької області від 22.10.2019 року по справі №905/1302/19 має бути залишена без змін.

Керуючись статтями 13, 269, 271, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.10.2019 року по справі №905/1302/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя О.В. Ільїн

Суддя В.В. Россолов