ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

27 грудня 2019 року Справа № 926/674/17

За позовом ОСОБА_1

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Буденецький завод мінеральних вод

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача "МД Інвестгруп ЛТД"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Морхан Думітру

про визнання недійсним рішень зборів учасників.

Суддя О.Г. Проскурняк

Секретар судового засідання І.В. Циганчук

Представники:

Позивач/стягувач не з`явився.

Відповідач/боржник адвокат Безрядін О.В., ордер ЧЦ № 29608 від 09 березня 2019 року.

Від органу ДВС не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Буденецький завод мінеральних вод про визнання недійсним рішень зборів учасників.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26 липня 2018 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Буденецький завод мінеральних вод про визнання недійсним рішень зборів учасників.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 31 січня 2019 року рішення місцевого господарського суду скасовано, позов задоволено, визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 02.08.2015р., оформлені протоколом №01/2015, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 04.08.2015р. за №3000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 02.09.2015р., оформлені протоколом №02/2015, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 02.09.2015 за №5000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 16.10.2015р., оформлені протоколом №04/2015, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 19.10.2015р. за №7000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 14.12.2015р., оформлені протоколом №05/2015, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 15.12.2015р. за №8000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 22.12.2015р., оформлені протоколом №06/2015, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 22.12.2015р. за №9000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 10.01.2016р., оформлені протоколом №01/2016, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 12.01.2016р. за №0000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 19.05.2016р., оформлені протоколом №1-05/2016, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 20.05.2016р. за №3000992. Крім того, вказаною постановою стягнуто з відповідача на користь позивача 11200,00 грн. судового збору за розгляд справи в місцевому господарському суді та 16800,00 грн. судового збору за розгляд справи в апеляційному господарському суді.

07 березня 2019 року на виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 31 січня 2019 року, Господарським судом Чернівецької області видано наказ про стягнення на користь ОСОБА_1 11200,00 грн. судового збору за розгляд справи в місцевому господарському суді та 16800,00 грн. судового збору за розгляд справи в апеляційному господарському суді.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 червня 2019 року постанову Західного апеляційного господарського суду від 31 січня 2019 року у справі №926/674/17 залишено без змін.

21 грудня 2019 року стягувач звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця органу державної виконавчої служби.

Заявник (стягувач) у поданій скарзі просить суд визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Вакарчук Ганни Іванівни, під час виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 07 березня 2019 року у справі № 926/674/17 у частині стягнення з банківського ТзОВ Буденецький завод мінеральних вод на користь ОСОБА_1 грошових коштів. Крім того, заявник просить суд зобов`язати старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Вакарчук Ганну Іванівну вчинити виконавчі дії щодо стягнення з банківського рахунку ТзОВ Буденецький завод мінеральних вод на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі необхідній для виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 07 березня 2019 року у справі № 926/674/17.

При цьому, ОСОБА_1 просить провести розгляд скарги за її відсутності.

Подану скаргу заявник (стягувач) обґрунтовує бездіяльністю старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Вакарчук Ганни Іванівни.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 24 грудня 2019 року розгляд скарги призначено в судовому засіданні на 27 грудня 2019 року; зобов`язано Сторожинецькому районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до початку судового засідання надати суду: матеріали виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду Чернівецької області по справі № 926/674/17 від 07 березня 2019 року; письмові пояснення щодо поданої скарги на бездіяльність органу державної виконавчої служби.

При цьому, враховуючи стислі строки розгляду скарги та перебування судді у відпустці, суд дійшов висновку повідомити учасників виконавчого провадження про розгляд скарги телефонограмою (телефоном).

Стягувач у судове засідання 27 грудня 2019 року не з`явився.

Адвокат боржника в судовому засіданні 27 грудня 2019 року заперечив проти задоволення скарги та вказав, що боржником частково сплачено суму коштів, згідно меморіального ордеру, а на іншу частину коштів на його рахунку накладено арешт.

Представник органу ДВС в судове засідання 27 грудня 2019 року не з`явився. При цьому надав суду письмові заперечення на скаргу на бездіяльність державного виконавця Сторожинецького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області.

Подані заперечення, виконавець обґрунтовує тим, що ним вчинено всі виконавчі дії, щодо виконання наказу господарського суду.

Окрім того, державний виконавець вказує на те, що згідно повідомлення від 04 червня 2019 року, ПАТ КБ Приватбанк переведено на рахунок Сторожинецького РВ ДВС 10 972,27 грн., з яких 8 172,27 грн. на рахунок стягувача.

У судовому засіданні 27 грудня 2019 року відповідно до статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів (звукозапис), а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Розглянувши скаргу Веклич О.І., дослідивши інші матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, заслухавши представника боржника суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26 липня 2018 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Буденецький завод мінеральних вод про визнання недійсним рішень зборів учасників.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 31 січня 2019 року рішення місцевого господарського суду скасовано, позов задоволено, визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 02.08.2015р., оформлені протоколом №01/2015, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 04.08.2015р. за №3000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 02.09.2015р., оформлені протоколом №02/2015, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 02.09.2015 за №5000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 16.10.2015р., оформлені протоколом №04/2015, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 19.10.2015р. за №7000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 14.12.2015р., оформлені протоколом №05/2015, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 15.12.2015р. за №8000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 22.12.2015р., оформлені протоколом №06/2015, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 22.12.2015р. за №9000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 10.01.2016р., оформлені протоколом №01/2016, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 12.01.2016р. за №0000992; рішення загальних зборів учасників ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод" від 19.05.2016р., оформлені протоколом №1-05/2016, та затверджений ними статут ТОВ "Буденецький завод мінеральних вод", зареєстрований 20.05.2016р. за №3000992. Крім того, вказаною постановою стягнуто з відповідача на користь позивача 11200,00 грн. судового збору за розгляд справи в місцевому господарському суді та 16800,00 грн. судового збору за розгляд справи в апеляційному господарському суді.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 червня 2019 року постанову Західного апеляційного господарського суду від 31 січня 2019 року у справі № 926/674/17 залишено без змін.

Частиною 2 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Приписами частини 1 статті 326 ГПК України унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно статті 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частин 1, 3 статті 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Так, 07 березня 2019 року на виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 31 січня 2019 року, Господарським судом Чернівецької області видано наказ про стягнення на користь ОСОБА_1 11 200,00 грн. судового збору за розгляд справи в місцевому господарському суді та 16 800,00 грн. судового збору за розгляд справи в апеляційному господарському суді.

Як встановлено судом, предметом оскарження у даній справі є бездіяльність старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Вакарчук Ганни Іванівни, під час виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 07 березня 2019 року у справі № 926/674/17 у частині стягнення з банківського ТзОВ Буденецький завод мінеральних вод на користь Веклич ОСОБА_2 грошових коштів.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 2 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 5 вищевказаного закону, унормовано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України Про виконавче провадження, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, 19 березня 2019 року стягувач звернувся до Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області із заявою про примусове виконання рішення.

Згідно статті 18 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 8 статті 48 вищевказаного Закону, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Частинами 4, 5 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно частини 1 статті 52 Закону України Про виконавче провадження унормовано, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника передбачено статтею 48 вказаного Закону, згідно якого звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Як вбачається із поданих державним виконавцем заперечень, Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк звернулось до Відділу державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції із листом № 20.1.0.0.0/7-190605/2491 від 04 липня 2019 року, згідно якого банком повідомлено орган ДВС про накладення арешту коштів в сумі 30 960,00 грн. на рахунок боржника. Окрім того, згідно вказано листа вбачається, що на рахунку достатньо коштів для виконання постанови про арешт коштів.

Проте, державним виконавцем, починаючи з 04 липня 2019 року і станом на день розгляду скарги, не надано достатніх та беззаперечних доказів вчинення всієї сукупності дій, визначених у Законі України Про виконавче провадження з метою примусового виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 07 березня 2019 року у справі № 926/674/17, а саме покладеного на останнього обов`язку, згідно частини 1 статті 48 Закону України Про виконавче провадження щодо вилучення (списання) коштів з рахунку боржника.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 1 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України "Про виконавче провадження", а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. У рішенні від 17 травня 2005 року по справі Чіжов проти України (заява № 6962/02), Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 статті 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Вищезазначене свідчить про порушення державним виконавцем законних прав та інтересів стягувача, а тому судом, за наслідками розгляду скарги встановлено протиправна бездіяльність старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Вакарчук Ганни Іванівни в частині не здійснення належних, повних та об`єктивних виконавчих дій у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду Чернівецької області № 926/674/17.

Стосовно вимоги у скарзі, щодо зобов`язання старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Вакарчук Ганну Іванівну вчинити виконавчі дії щодо стягнення з банківського рахунку ТзОВ Буденецький завод мінеральних вод на користь Веклич О.І. грошових коштів у сумі необхідній для виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 07 березня 2019 року у справі № 926/674/17, суд вказує наступне.

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Частиною 1, 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Проте, у зв`язку із відсутністю посилання стягувача на перелік конкретних дій, які повинен вчинити державний виконавець для фактичного виконання в повному обсязі виконавчого документа, з огляду на те, що перелік виконавчих дій та послідовність їх здійснення чітко визначені Законом України Про виконавче провадження, суд дійшов висновку у задоволенні вищевказаної вимоги - відмовити.

Керуючись статтями 12, 13, 234, 235, 255, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця органу державної виконавчої служби - задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Вакарчук Ганни Іванівни, під час виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 07 березня 2019 року у справі № 926/674/17 у частині стягнення з банківського рахунку ТзОВ Буденецький завод мінеральних вод на користь ОСОБА_1 грошових коштів.

3. У задоволенні скарги в частині зобов`язання старшого державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Вакарчук Ганни Іванівни вчинити виконавчі дії щодо стягнення з банківського рахунку відповідача грошових коштів у сумі необхідній для виконання наказу Господарського суду Чернівецької області відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано - "27" грудня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 ГПК України.

Суддя О.Г. Проскурняк