ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3238/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Горнович Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства „Ізмаїльський виноробний завод (адреса місцезнаходження: 68640, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, смт Суворове, вул. Лиманська, буд. 18; поштова адреса: 68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44);

до відповідача: Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області (65091, м. Одеса, вул. Разумовська, буд. 37)

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 01.11.2019 року позивач Приватне акціонерне товариство „Ізмаїльський виноробний завод звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною вх. ГСОО №3325/19 до відповідача - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, в якій просить суд зобов`язати відповідача провести виконавчі дії по зняттю арештів з нерухомого майна позивача по виконавчому провадженню №27124104 та вчинити дії по вилученню обтяження, накладеного у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження 17986935 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації 13.12.2016 року, 11:17:10.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на відповідне листування з якого йому стало відомо, що виконавчі провадження, які виконувались в рамках зведеного виконавчого провадження №27124104 було закінчено відповідачем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України „Про виконавче провадження, однак в супереч положень ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження відповідач не здійснив зняття арешту, чим, як стверджує позивач, порушено його права щодо користування та розпорядження відповідним майном, що стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду. При цьому, обґрунтовуючи свою позицію позивач вказує на бездіяльність відділу ДВС, яку вважає незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, які мають бути захищені у спосіб визначений ст. 16 Цивільного кодексу України, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення. Правовими підставами для звернення з відповідним позовом позивачем визначено положення ст. 39, 40 Закону України „Про виконавче провадження, ст.ст. 16, 321, 391 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 06.11.2019 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/3238/19 в порядку загального позовного провадження із призначенням проведення підготовчого засідання на 02.12.2019 року. Крім того, даною ухвалою суду було запропоновано позивачу письмові пояснення щодо підстав звернення з відповідним позовом до суду господарської юрисдикції, з урахуванням зазначених у позові обставин наявності зведеного виконавчого провадження та тверджень позивача щодо незаконності дій ДВС, з відповідними підтверджуючими доказами.

02.12.2019 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення вх. ГСОО №24860/19.

У судовому засіданні від 02.12.2019 року судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 18.12.2019 року.

17.12.2019 року до суду від позивача надійшла заява вх. ГСОО № 2-6192/19, в якій заявник просив суд закрити провадження у даній справі, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та повернути сплачений позивачем судовий збір.

У судове засідання від 02.12.2019 року представники сторін не з`явилися, однак про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення ухвал суду, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення судових відправлень.

Водночас від позивача до суду надійшла заява вх. ГСОО №26199/19, в якій позивач просив суд вирішити питання про закриття провадження у справі за відсутністю представника позивача.

У судовому засіданні від 18.12.2019 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст якої буде складено 19.12.2019 року.

За результатом розгляду матеріалів справи та характеру спірних правовідносин, господарський суд дійшов висновку, що вирішення даного спору не відноситься до юрисдикції господарських судів, виходячи з такого:

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця викладеними у ч.1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Також порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України "Про виконавче провадження", згідно із ч. 1, 2 ст. 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

При цьому, як встановлено судом з доданої позивачем постанови про арешт майна боржника від 12.12.2019р., арешт, який діє майно позивача, накладений головним державним виконавцем Діордієвою Н.В. для забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження №27124104 за виконавчими документами стягувачами за якими є фізичні, юридичні особи та держава.

Із зазначеного вбачається, що позивачем фактично оскаржуються дії державного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження №27124104, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами господарської та цивільної юрисдикцій, а також на підставі органів державної влади. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про виконавче провадження", якою врегульовано особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

При цьому, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка зроблена у постанові від 17.10.2018р. у справі №927/395/13 з огляду на наявність виключної правової проблеми (п.32, 35, 36), та яка, у відповідності до ч.4 ст.236 ГПК України, є обов`язковою, в такому випадку (оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій), згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що у даній справі позивач, оскаржує дії виконавчої служби у рамках зведеного виконавчого провадження №27124104, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій та державного органу, відповідний спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а його розгляд відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі №916/3238/19 за позовом Приватного акціонерного товариства „Ізмаїльський виноробний завод до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про зобов`язання відповідача провести виконавчі дії по зняттю арештів з нерухомого майна позивача по виконавчому провадженню №27124104 та вчинення дій по вилученню обтяження, накладеного у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження 17986935 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації 13.12.2016 року, 11:17:10, у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду у господарських судах, оскільки має бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено суму судового збору у розмірі 1921,00 грн., про що свідчить платіжне доручення №822 від 31.10.2019 року (а.с. 13).

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про повернення Приватному акціонерному товариству „Ізмаїльський виноробний завод з Державного бюджету України суми судового збору у розмірі 1921,00 грн., в зв`язку із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, п.1 ч.1 ст.231, ст.ст.233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву Приватного акціонерного товариства „Ізмаїльський виноробний завод вх. ГСОО №2-6192/19 від 17.12.2019р. - задовольнити.

2.Провадження у справі № 916/3238/19 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

3.Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Приватного акціонерного товариства „Ізмаїльський виноробний завод (адреса місцезнаходження: 68640, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, смт Суворове, вул. Лиманська, буд. 18; поштова адреса: 68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44) 1921/одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №822 від 31.10.2019 року на загальну суму 1921 грн., яке міститься в матеріалах справи.

Ухвала набрала законної сили 18.12.2019р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено 19.12.2019 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська