ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. Справа№ 920/57/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 17.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Натон"

на рішення господарського суду Сумської області

від 04.06.2019 (повний текст складено 14.06.2019)

у справі №920/57/19 (суддя Коваленко О.В.)

за позовом Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" (товариства з обмеженою відповідальністю)

до Фермерського господарства "Натон"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

1. фізичної особи ОСОБА_1

2. фізичної особи ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

Спільне агрохімічне підприємство "Родючисть" (товариства з обмеженою відповідальністю) звернулось до господарського суду Сумської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Натон" про визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Фальченко Юрія Леонідовича Комунального підприємства "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" В`язівської сільської ради про реєстрацію права оренди земельної ділянки за Фермерським господарством "Натон" від 31.10.2017, індексний номер 37867836.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Спільне агрохімічне підприємство "Родючисть" (товариства з обмеженою відповідальністю) наголошувало на тому, що державним реєстратором здійснено повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки на різних суб`єктів, у зв`язку з чим рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди за Фермерським господарством "Натон" є протиправними та має бути скасоване судом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішення господарського суду Сумської області від 04.06.2019 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Фальченко Юрія Леонідовича Комунального підприємства "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" В`язівської сільської ради про реєстрацію права оренди земельної ділянки за Фермерським господарством "Натон" від 31.10.2017, індексний номер 37867836. Присуджено до стягнення з Фермерського господарства "Натон" на користь Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" (товариства з обмеженою відповідальністю) 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фермерське господарство "Натон" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 04.06.2019 у справі №920/57/19. Прийняти у справі №920/57/19 нове рішення, котрим відмовити у задоволенні позову.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції викладеної у апеляційній скарзі відповідач наголошував на тому, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми процесуального та матеріального права, а також висновки суду першої інстанції є передчасними, безпідставними, помилковими, необ`єктивними та такими, що не відповідають сталій судовій практиці у вирішенні аналогічного роду спорів.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що господарським судом Сумської області (у одному і тому ж складі суду) з інтервалом часу в один день щодо аналогічного роду та змісту позовних вимог, із врахуванням їх залежності та взаємопов`язаності, щодо фактично одного й того самого предмету позовних вимог та підстав його обґрунтованості, прийнято судові рішення, висновки, сутність та доводи котрих є прямо протилежними та суперечливими, тому з огляду на прийняття та існування рішення господарського суду Сумської області від 03.06.2019 по справі № 920/789/18, рішення господарського суду Сумської області від 04.06.2019 по справі №920/57/19 підлягає скасуванню як таке, що йому суперечить.

Також, відповідач стверджував, що факти встановлені Сумським районним судом Сумської області, які викладені в рішенні від 03.05.2018 у справі № 587/576/18 можуть враховуватися лише щодо фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не є відповідачем у справі №920/57/19, а тому, на думку відповідача, не можуть братися та бути враховані щодо нього.

Разом з цим, відповідач вказував на те, що позивач звернувся з позовними вимогами не до належних осіб - учасників судового провадження, котрі, здійснили та допустили порушення прав та інтересів позивача, оскільки відповідач не здійснював оспорювану реєстрацію, так як її здійснював державний реєстратор Фальченко Ю.Л Комунального підприємства "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" В`язівської сільської ради, а також ліквідація вказаного комунального підприємства не створює правових наслідків для відповідача, оскільки останній не є його правонаступником і не може бути відповідачем у даній справі.

Крім цього, за твердженням відповідача, суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що цей спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Також відповідач звертав увагу на те, що в даній справі існували об`єктивні обставини, які викликають сумнів неупередженості судді господарського суду Сумської області Коваленка О.В. до відповідача, оскільки представник позивача - адвокат Джепа Г.В. є чоловіком судді господарського суду Сумської області Джепи Ю.А., яка працює в одному колективі з суддями господарського суду Сумської області, які могли/можуть ставитись до неї як позитивно, та і негативно, що в свою чергу на думку відповідача могло вплинути на об`єктивність судді Коваленка О.В. при розгляді справи №920/57/19.

21.10.2019 від відповідача до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень, в яких відповідач посилався на висновки викладені у постанові Великої Палати від 07.08.2019 у справі № 802/506/16-а.

Процедура апеляційного провадження у Північному апеляційному господарському суді

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2019 апеляційну скаргу Фермерського господарства "Натон" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Разіної Т.І.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 у справі №920/57/19 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №920/57/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Натон" на рішення господарського суду Сумської області від 04.06.2019 у справі №920/57/19; призначено справу до розгляду на 11.09.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 розгляд справи відкладено до 09.10.2019; продовжено строк розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства "Натон" на рішення господарського суду Сумської області від 04.06.2019 у справі №920/57/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 розгляд справи відкладено до 07.11.2019.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 у справі №920/57/19 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №920/57/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Натон" на рішення господарського суду Сумської області від 04.06.2019 у справі №920/57/19 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Шаптали Є.Ю.; призначено справу до розгляду на 28.11.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 розгляд справи відкладено на 17.12.2019.

В судове засідання 17.12.2019 з`явився представник відповідача, який підтримав апеляційну скаргу Фермерського господарства "Натон" та просив суд апеляційної інстанції задовольнити її в повному обсязі.

Представники позивача та третіх осіб в судове засідання не з`явились, відзив та письмові заперечення суду апеляційної інстанції не надали. Про причини неявки суд апеляційної інстанції не сповістили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи

31.03.2015 між Спільним агрохімічним підприємством "Родючисть" (за договором - орендар, позивач), громадянкою ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_2 (за договором орендодавці, треті особи-1,2) укладений договір оренди землі (надалі - договір оренди землі від 31.03.2015) - арк. справи 121-123, том 1.

Відповідно до умов договору оренди землі від 31.03.2015 позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області, загальною площею 1,8622 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0289, строком на 10 років.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.02.2018 (інформаційна довідка №112920043) право оренди Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" за відповідним договором оренди було зареєстроване у відповідності до законодавства України, про що до Державного реєстру речових прав внесено запис від 08.04.2015 № 9319628 (арк. справи 26, Том 1).

На виконання умов договору оренди землі від 31.03.2015 між позивачем і третіми особами було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду (арк. справи 124, Том 1).

Як вбачається з матеріалів справи 20.09.2017 було укладено договір про припинення договору оренди землі, шляхом його розірвання у відповідності до якого було припинено договір оренди землі від 31.03.2015.

Державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" В`язівської сільської ради Фальченко Юрієм Леонідовичем 31.10.2017 було внесено запис № 23112923 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права оренди земельної ділянки позивача, індексний номер рішення 37867365.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03.05.2018 року у справі №587/576/18, яке набрало законної сили, договір від 20.09.2017 про припинення договору оренди землі від 31.03.2015, шляхом його розірвання, було визнано недійсним.

Таким чином, договір оренди землі від 31.03.2015, укладений між позивачем і третіми особами (земельна ділянка :01:003:0289) є таким, що продовжує свою дію до 2025.

Проте, з долучених до матеріалів справи документів вбачається, що за відповідачем, Фермерським господарством "Натон", було зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0289. Відповідний запис 31.10.2017, індексний номер рішення: 37867836 внесений до реєстру на підставі Договору оренди землі від 21.09.2017.

З огляду на викладене, даний спір виник, у зв`язку з тим, на думку позивача договір від 20.09.2017 про припинення договору оренди землі від 31.03.2015 шляхом його розірвання рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03.05.2018 року у справі №587/576/18 було визнано недійсним, тому позивач вважає, що договір оренди землі від 31.03.2015, укладений між позивачем і третіми особами (земельна ділянка :01:003:0289) є діючим, проте державним реєстратором здійснено повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки на різних суб`єктів, у зв`язку з чим рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди за ФГ "НАТОН" є протиправними та має бути скасоване судом.

Рішенням господарського суду Сумської області від 04.06.2019 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Фальченко Юрія Леонідовича Комунального підприємства "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" В`язівської сільської ради про реєстрацію права оренди земельної ділянки за Фермерським господарством "Натон" від 31.10.2017, індексний номер 37867836. Присуджено до стягнення з Фермерського господарства "Натон" на користь Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" (товариства з обмеженою відповідальністю) 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Позиція Північного апеляційного господарського суду

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" (товариства з обмеженою відповідальністю), а доводи скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Зі змісту ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як роз`яснено в абзацах 1 та 3 п.2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03.05.2018 року у справі №587/576/18, яке набрало законної сили, договір 20.09.2017 про припинення договору оренди землі від 31.03.2015, шляхом його розірвання, яким було припинено договір оренди землі від 31.03.2015 щодо земельної ділянки, розташованої на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0289 (індексний номер рішення 37867365 від 31.10.2017) було визнано недійсним.

Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду стосовно того, що договір про припинення договору оренди землі, шляхом його розірвання від 20.09.2017 є недійсним з моменту його вчинення, тому договір оренди землі від 31.03.2015 р. є діючим (до 2025 року), а отже у державного реєстратора не було підстав для державної реєстрації права оренди ФГ "Натон" на спірну земельну ділянку.

Частиною 5 ст. 116 Земельного кодексу України, передбачено правило щодо неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря.

За правилами вимог ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу того, що позивач звернувся з передчасним позовом, який є непідвідомчим господарському суду із врахуванням суб`єктів спірних правовідносин та сутності позовних вимог, виходячи з наступного.

Вимогами у цій справі є визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди земельної ділянки, що пов`язане з порушенням прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою державним реєстратором зареєстроване аналогічне право відповідача на ту саму земельну ділянку.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки реєстратор, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (право оренди на спірну земельну ділянку), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте реєстратором оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна (земельної ділянки).

Як вірно встановлено судом першої інстанції позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права оренди і відсутністю такого права у відповідач і, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо фіксації свого права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача та відповідача щодо права на спірну земельну ділянку, яке підлягає державній реєстрації.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

До того ж, місцевим господарським судом встановлено, що Комунальне підприємство "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" ліквідоване.

Враховуючи, що позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 р. у справі №823/2042/16.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує прав; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

За приписом ст. 11 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору або із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що визнання протиправним та скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем є належним способом захисту прав позивача на земельну ділянку від їх порушення відповідачем, за яким зареєстроване аналогічне право щодо того самого майна (спірної земельної ділянки).

Стосовно доводів відповідача, щодо неупередженості та не об`єктивності судді господарського суду Сумської області Коваленка О.В., колегія суддів вважає за необхідно зазначити, що наведені скаржником доводи в обґрунтування зазначених в апеляційній скарзі підстав для відводу судді, в розумінні ст. ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу судді господарського суду Сумської області Коваленка О.В.

Також, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, в яких останній посилається на рішення господарського суду Сумської області від 03.06.2019 у справі №920/789/18, яким відмовлено в позовних вимог, оскільки суд першої інстанції не міг перевірити відповідність зазначеного договору вимогам чинного законодавства, так як в матеріалах справи відсутня завірена належним чином копія договору оренди землі, укладеного 21.09.2017 Фермерським господарством «Натон» щодо земельної ділянки розташованої на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0289 (номер запису про інше речове право: 23112923, індексний номер рішення про реєстрацію права: 37867836 від 31.10.2017).

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Натон" залишити без задоволення, рішення господарського суду Сумської області від 04.06.2019 у справі № 920/57/19 - без змін.

Матеріали справи № 920/57/19 повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.12.2019.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Є.Ю. Шаптала