ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 915/795/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача_1- не з`явився,

позивача_2 - Тилика Т.М.,

відповідача - Войтенкової І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційні скарги Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на

постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019

та додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019

за позовом: Департамента житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради; Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв»

до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.02.2019 №1-ріш у справі № 2-26.215/16-2018 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позовних вимог

1. Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (далі - Департамент) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.02.2019 № 1-ріш у справі № 2-26.215/16-2018 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» (далі - Відділення АМК, Рішення № 1-рш, справа № 2-26.215/16-2018).

2. До Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про визнання недійсним Рішення № 1-ріш також звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» (далі - Товариство).

Стислий виклад судових рішень

3. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.07.2019 (суддя Ржепецький В.О.) у задоволенні позовів відмовлено.

4. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 (колегія суддів: Бєляновський В.В., суддів: Богатир К.В., Мишкіна М.А.) рішення суду першої інстанції скасовано; прийнято нове рішення, яким позови задоволено; визнано недійсним Рішення № 1-ріш.

5. Південно-західний апеляційний господарський суд (колегія суддів: Бєляновський В.В., суддів: Богатир К.В., Мишкіна М.А.) ухвалив додаткову постанову від 18.11.2019, якою заяву представника Товариства про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено; пов`язані з наданням професійної правничої допомоги судові витрати покладено на відповідача; стягнуто з відповідача на користь Товариства 28 000 грн судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Стислий виклад вимог касаційних скарг

6. Відділення АМК просить:

Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 зі справи скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі;

скасувати додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства.

Аргументи учасників справи

Аргументи Відділення АМК, зазначені в касаційних скаргах

7. Відповідач зазначає, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 зі справи (далі - Постанова від 17.10.2019) ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та за неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, що призвело до незаконного скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення необґрунтованого судового рішення.

8. Суд апеляційної інстанції порушив вимоги статті 247 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), оскільки всупереч пункту 5 частини четвертої цієї статті розглянув у порядку спрощеного провадження справу у спорі, що виник з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції. Доказом цього є ухвала від 16.09.2019, постановлена колегією, яка за результатами такого розгляду ухвалила оскаржуване судове рішення.

9. Суд апеляційної інстанції не досліджував зазначених у рішенні №1-ріш висновків Відділення АМК щодо вчинення Департаментом порушення законодавства про захист економічної конкуренції та не зазначив жодної норми матеріального або процесуального права, у зв`язку з порушенням яких Відділення АМК неправильно кваліфікувало дії Департаменту.

Постанова від 17.10.2019 ґрунтується лише на висновку, що зазначені у резолютивній частині Рішення № 1-ріш зобов`язання, які покладаються на Департамент для усунення наслідків порушення конкурентного законодавства, прямо не передбачені статтею 48 Закону України від 11.01.2001 № 2210-III «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон № 2210-ІІІ).

10. Посилання суду апеляційної інстанції на те, що рішення № 1-ріш суперечить статті 19 Конституції України безпідставні. Відділення АМК, приймаючи рішення № 1-ріш, діяло відповідно до конкурентного законодавства, неконституційність норм якого судом не встановлено, а також згідно з Тимчасовими правилами розгляду справ про порушеннятантимонопольного законодавства України, затвердженими розпорядженням АМК від 19.04.1994 № 5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299 (далі - Тимчасові правила), положення яких узгоджуються конкурентним законодавством.

11. Товариство відповідно до частини першої статті 60 Закону № 2210-ІІІ не мало права оскаржувати рішення № 1-ріш, а суд апеляційної інстанції розглядати його апеляційну скаргу.

12. Відділення АМК також зазначає, що ухвалюючи додаткову постанову від 18.11.2019, суд порушив такі принципи господарського судочинства як змагальність та рівність сторін. Суд залишив поза увагою, що Відділення АМК не отримало копії заяви Товариства про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та долучених до неї документів, тому не мало можливості надати суду заперечення з цього питання. Водночас Товариство не надало належних доказів на підтвердження здійснених ним витрат.

Аргументи Товариства, зазначені у відзиві на касаційну скаргу на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019

13. Товариство просить відмовити в задоволенні касаційної скарги.

14. Товариство зазначає, що положення ГПК не перешкоджають суду апеляційної інстанції розглянути цю справу в порядку спрощеного провадження.

15. Постанову від 17.10.2019 ухвалено відповідно до статті 59 Закону № 2210-ІІІ, оскільки суд апеляційної інстанції вказав, які норми матеріального права порушив відповідач - статтю 48 Закону № 2210-ІІІ - діяв поза межами повноважень встановлених цією статтею.

Тимчасові правила не можуть надавати відповідачу більший обсяг повноважень, ніж визначені законом. Про це обґрунтовано зазначено в Постанові від 17.10.2019.

Така поведінка Відділення АМК також є порушенням статті 19 Конституції України.

16. Стаття 39 Закону № 2210-ІІІ свідчить про те, що залучення третьої особи до участі в справі про захист економічної конкуренції можливе не лише у зв`язку з тим, що рішення в такій справі може стосуватись не лише її прав та інтересів, пов`язаних з економічною конкуренцією, але й будь-яких прав. Товариство не залучалось до участі у справі № 2-26.215/16-2018, але рішення № 1-ріш стосується його прав та обов`язків як переможця конкурсу. Отже, немає підстав для висновку про порушення попередніми судовими інстанціями процесуальних норм.

17. Товариство не надало відзив на касаційну скаргу Відділення АМК, якою оскаржено додаткову постанову від 18.11.2019.

18. Департамент відзиви на касаційні скарги не надав.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

19. Відповідно до Рішення № 1-ріш:

дії Департаменту, які полягали у затвердженні наказом від 06.06.2018 № 79 конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва (далі - Конкурс, Конкурсна документація), положення якої не забезпечують об`єктивного та конкурентного оцінювання конкурсних пропозицій учасників Конкурсу (зокрема, відсутність алгоритму (методики) оцінювання пропозицій учасників конкурсу за критеріями: «забезпеченість матеріально-технічною базою», «наявність персоналу», «фінансова спроможність», «досвід роботи»; оцінювання з урахуванням відомостей щодо суб`єктів господарювання, пов`язаних відносинами контролю господарської діяльності з Учасником), визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, частини першої статті 15 Закону № 2210-ІІІ, у вигляді антиконкурентних дії органу місцевого самоврядування, які можуть призвести до спотворення конкуренції;

Департамент зобов`язано припинити зазначене у пункті 1 цього рішення порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом вжиття заходів щодо скасування прийнятих ним рішень, наказу від 06.06.2018 №79, наказу від 13.07.2018 № 96; затвердження нової конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва, положення якої мають відповідати вимогам законодавства про захист економічної конкуренції, та проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва згідно з цією конкурсною документацією;

встановлено термін виконання зобов`язань - 2 місяці від дня отримання цього рішення.

20. В мотивувальній частині Рішення № 1-рш зазначені, зокрема, такі обставини.

21. У межах справи Відділенням АМК досліджувалась інформація, надана КП ДЕЗ «Пілот» ТОВ «ЖЕК-10», ТОВ ЕК «ЖЕК-5», КЖЕП «Зоря» та інш.

22. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 19.09.2016 № 845 «Про житлово-комунальні послуги, що виборюються на конкурсних засадах», послуга з управління багатоквартирним будинком була визначена такою, що виборюється на конкурсних засадах.

23. Департамент призначений організатором конкурсу з визначення виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком.

24. 01.06.2017 Департамент видав наказ № 77 про оголошення конкурсу з призначення управителя низки зазначених в Рішенні № 1-рш багатоквартирних будинків міста Миколаєва, в яких співвласники не створили об`єднання співвласників (ОСББ), не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком;

визначено об`єкти конкурсу у вигляді чотирьох груп багатоквартирних будинків; створено конкурсну комісію з призначення управителя багатоквартирних будинків та затверджено її склад; затверджено Положення про конкурсну комісію з проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва (з додатками).

25. Наказом Департаменту від 06.06.2018 № 79 затверджено конкурсну документацію для проведення конкурсу (далі - Наказ № 79, дії Департаменту щодо видання цього наказу в Рішенні № 1-рш визнано антиконкурентними).

26. Заяви на участь у конкурсі у складі конкурсних пропозицій надали: Товариство щодо об`єктів конкурсу № 1, 2, 3; КП ДЕЗ «Океан» щодо об`єкта конкурсу № 2; ЖКП ММР «Бриз» щодо об`єкта конкурсу № 3; КП ДЕЗ «Корабел» щодо об`єкту конкурсу №2; ЖКП ММР «Південь» щодо об`єкту конкурсу №1.

27. Відповідно до протоколу від 12.07.2018 №4 засідання Конкурсної комісії за результатами розгляду та оцінювання конкурсних пропозицій було відхилені пропозиції всіх учасників крім Товариства.

28. Комісія не виявила невідповідності конкурсної документації Товариства встановленим вимогам та зазначила про те, що підстав для відхилення його конкурсної пропозиції немає.

29. Відхиляючи конкурсні пропозиції інших учасників, Конкурсна комісія зазначила такі недоліки: відсутність нумерації, підпису та печатки на деяких сторінках конкурсної пропозиції учасника, ненадання копій окремих документів - стосовно наявності трудових відносин із працівниками, зазначеними в довідці про персонал; доказів фінансової спроможності учасника або наявності коштів, необхідних для надання послуги управління не менше одного місяця.

30. Переможцем конкурсу визнано Товариство та призначено його управителем на об`єктах № 1, 2, 3 (наказ Департаменту від 13.07.2018 № 96).

31. У Рішенні № 1-рш зазначено, що Департамент Наказом № 79 затвердив такі умови (порядок оцінки критеріїв), які не забезпечують об`єктивного і конкурентного оцінювання конкурсних пропозицій.

32. Відповідно до Розділу IV Порядку проведення конкурсу, оцінювання конкурсних пропозицій здійснюється за бальною системою, що визначається організатором конкурсу.

33. У Рішенні № 1-рш зазначено, зміст Конкурсної документації не забезпечує об`єктивного та конкурентного оцінювання конкурсних пропозицій учасників конкурсу (зокрема відсутність алгоритму (методики) оцінювання пропозицій учасників конкурсу за критеріями: «забезпеченість матеріально-технічною базою», «наявність персоналу», «фінансова спроможність», «досвід роботи», оцінювання з урахуванням відомостей щодо суб`єктів господарювання, пов`язаних відносинами контролю господарської діяльності з учасником.

34. Поділ Департаментом житлового фонду тільки на 4 об`єкти конкурсу, до складу кожного з яких включено значну кількість будинків, управління якими потребує значних ресурсів (фінансових, трудових, матеріальних тощо), сприяє певним суб`єктам господарювання для прийняття участі у конкурсі та обмежує підприємницьку діяльність інших (менш потужних) суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність з управління будинками (пункт 47 Рішення № 1-рш).

35. Відсутність в конкурсній документації методики (алгоритму) визначення кількості балів за певну пропозицію учасника конкурсу по вказаних критеріях створює механізм оцінювання пропозицій учасників конкурсу непрозорим та суб`єктивним, що є причиною антиконкурентного ефекту (пункт 53 Рішення №1-рш).

36. Зазначені дії Департаменту сприяли окремим суб`єктам господарювання, створили додаткові бар`єри для входження інших суб`єктів господарювання на ринок послуг з управління багатоквартирними будинками (групою будинків) у місті Миколаєві, співвласники яких не прийняли рішення про створення ОСББ,

Касаційний розгляд справи

37. Відповідно до долученого до справи Витягу з протоколу передачі судової справи

(касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 12.12.2019 та Витягу з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 16.12.2019 склад судової колегії змінено.

38. Відповідач звернувся з клопотанням про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 302 ГПК.

Касаційний господарський суд у задоволенні цього клопотання відмовляє, оскільки дійшов висновку, що справа не містить виключну правову проблему і така передача не є необхідною для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. АКТИ ЗАСТОСУВАННЯ ПРАВА

Господарський кодекс України

39. Частина перша статті 25

Держава підтримує конкуренцію як змагання між суб`єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб`єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб`єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку.

Закон України «Про Антимонопольний комітет України»

40. Частина перша статті 7

У сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції тощо.

Закон України «Про захист економічної конкуренції» ( Закон № 2210-III)

41. Стаття 1

Економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

42. Частина перша статті 15

Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

43. Пункт 3 статті 50

Порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

44. Частина перша статті 59

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

45. Частина друга статті 59

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Господарський процесуальний кодекс України від 6 листопада 1991 року № 1798-XII у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (ГПК)

46. Частина перша статті 74

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

47. Стаття 76

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

48. Частини перша та друга статті 126

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

49. Пункт 2 статті 308

Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;.

50. Частина третя, четверта статті 310

Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази;

справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого та апеляційного господарських судів

51. Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

52. Ступінь доступу до внутрішніх засобів правового захисту повинен бути достатнім, щоб забезпечити особі «право на суд», з урахуванням принципу верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права і охоронювані законом інтереси.

53. Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина 1 статті 2 ГПК).

54. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частини перша та друга статті 4 ГПК).

55. У частині першій статті 60 та частині другій статті 39 Закону № 2210-ІІІ зазначені особи, яким цей Закон надає право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до господарського суду. Товариство до кола цих осіб відповідно до Закону № 2210-ІІІ не належить.

Відділення АМК посилається на неправомірне відкриття провадження у справі за позовом Товариства та розгляду справи в цій частині.

За таких обставин суди, керуючись положеннями статті 4 ГПК, були зобов`язані з`ясувати, які саме невизнані або оспорювані права та законні інтереси Товариства порушує Рішення № 1-рш та дійти обґрунтованого висновку про наявність/відсутність у Товариства права звернутись до господарського суду за їх захистом.

В ухвалених у справі судових рішеннях такого висновку немає.

56. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що Департамент та Товариство звернулись з позовами про визнання недійсним Рішення № 1-рш (повністю), посилаючись на порушення Відділенням АМК норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність викладених у цьому рішенні висновків обставинам справи та недоведеність відповідачем обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими.

Отже, спір зі справи стосується законності Рішення № 1-рш вцілому та не обмежується питанням щодо наявності у органу АМК повноважень покласти на Департамент зобов`язання, зазначене в цьому рішенні.

Зміст дослідженого судами Рішення №1-рш свідчить, що приймаючи його орган АМК насамперед встановив наявність порушення в діях Департаменту, передбаченого частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону № 2210-ІІІ, і, беручи до уваги цей факт, зобов`язав Департамент усунути порушення, у тому числі у відповідний спосіб.

Так, пунктом 1 резолютивної частини Рішення № 1-ріш дії Департаменту визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, частини першої статті 15 Закону № 2210-ІІІ, у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які можуть призвести до спотворення конкуренції.

Частиною першою статті 48 Закону № 2210-ІІІ (змість якої покладено судом апеляційної інстанції в основу висновку щодо визнання Рішення № 1-рш недійсним) передбачено, що орган АМК за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції може прийняти рішення, зокрема, про вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тобто рішення, яке зазначене в пункті 1 резолютивної частини Рішення № 1-рш.

Відділення АМК аргументовано стверджує, що, суд апеляційної інстанції фактично не перевірив законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині. Визнаючи Рішення № 1-рш недійсним, він не вказав з огляду на які визначені статтею 59 Закону № 2210-ІІІ підстави вважає, що орган АМК неправильно кваліфікував дії Департамента як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Зокрема, суд не перевірив наявність або відсутність у Рішенні № 1-рш обставини, які свідчать, що дії Департамента є порушенням конкурентного законодавства, передбаченим частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону № 2210-ІІІ, що призвели до спотворення конкуренції.

Отже, суд апеляційної інстанції не застосував положення частини першою статті 15, пункта 3 статті 50, порушив положення статті 59 Закону № 2210-ІІІ, не дослідив в повному обсязі зібраних у справі доказів та не оцінив їх. Таким чином суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до частин третьої та четвертої статті 310 ГПК наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

57. З огляду на викладене суду апеляційної інстанції в межах нового розгляду справи необхідно:

відповідно до статті 4 ГПК з`ясувати, які саме невизнані або оспорювані права та законні інтереси Товариства порушує Рішення № 1-рш та дійти обґрунтованого висновку про наявність/відсутність у Товариства права звернутись до господарського суду за їх захистом;

перевірити законність та обґрунтованість висновків, покладених в основу Рішення № 1-р щодо кваліфікації дій Департамента відповідно до частини першої статті 15, пункту 3 статті 50 Закону № 2210-ІІІ;

залежно від встановленого надати оцінку законності Рішення № 1-рш стосовно покладення на Департамент вказаних в його резолютивній частині зобов`язань (припинити зазначене у пункті 1 цього рішення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та припинити це порушення шляхом вжиття відповідних заходів: шляхом вжиття заходів щодо скасування прийнятих Департаментом рішень, наказу від 06.06.2018 №79, наказу від 13.07.2018 № 96; затвердження нової конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва, положення якої мають відповідати вимогам законодавства про захист економічної конкуренції, та проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Миколаєва згідно з цією конкурсною документацією).

58. Скасування Касаційним господарським судом Постанови від 17.10.2019 призводить до обов`язкового скасування додаткової постанови від 18.11.2019, оскільки за результатами нового розгляду справи судом апеляційної інстанції буде здійснено розподіл судових витрат. У разі подання відповідної заяви, суд також розгляне питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з цим аргументи Відділення АМК щодо скасування додаткової постанови від 18.11.2019 внаслідок неотримання копії заяви Товариства про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та долучених до неї документів не мають вирішального значення для ухваленого за результатами цього касаційного перегляду судового рішення.

59. Зміст судових рішень свідчить, що Відділення АМК реалізувало свої процесуальні права в межах апеляційного розгляду справи, тому формальне посилання на розгляд справи в порядку спрощеного провадження не може бути підставою для скасування Постанови від 17.10.2019.

60. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України»), тому іншим викладеним у касаційній скарзі аргументам відповідача оцінка не надається як таким, що не впливають на остаточний висновок за касаційним переглядом справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

61. З огляду на викладене та приписи статті 310 ГПК суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування Постанови від 17.10.2019, прийнятої по суті спору з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Внаслідок цього підлягає скасуванню також оскаржена постанова про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу від 18.11.2019.

62. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін і в залежності від встановленого та відповідно до чинного законодавства вирішити спір з належним застосуванням норм матеріального права та відповідно до положень процесуального права.

Судові витрати

63. З огляду на те, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат у справі, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Касаційний господарський суд, керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 зі справи № 915/795/19 задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 зі справ № 915/795/19 скасувати повністю.

3. Справу № 915/795/19 передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

4. Касаційну скаргу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 зі справи № 915/795/19 задовольнити частково.

5. Додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 зі справи № 915/795/19 скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк
Суддя І. Булгакова
Суддя Т. Малашенкова