ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 м. Дніпро Справа № 904/3696/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2019 у справі № 904/3696/19 (суддя Кеся Н.Б.), повний текст рішення складено 02.10.2019

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

про стягнення 5419,25 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

21 серпня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі позивач або ПАТ «Запоріжсталь») звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі відповідач або АТ «Укрзалізниця») про стягнення з відповідача на свою користь збитків у сумі 5419,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезень ним була виявлена нестача упорів до піддонів даним накладної, що оформлюється відправником. Вказані обставини, на думку позивача, є підставою для стягнення штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області в задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові витрати покладено на позивача у справі.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що зі змісту залізничної накладної № 41187816 неможливо встановити кількість упорів, якими був обладнаний вантаж, а зі змісту комерційного акту № 460005/654 не вбачаються свіжі сліди відсутнього упора. Посилання позивача на креслення не доводить наявності спірного упора під час конкретного спірного перевезення.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду ПАТ «Запоріжсталь» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, апелянт просить залучити до матеріалів справи нові докази.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ «Запоріжсталь» посилається на невідповідність ухваленого судом першої інстанції рішення нормам матеріального і процесуального права, яким не враховано усталеної судової практики з розгляду аналогічних справ, що в подальшому може сприяти недобросовісній поведінці суб`єкта господарювання, який здійснює перевезення вантажу та допустив порушення зобов`язань зі збереження прийнятого вантажу.

На думку апелянта факт недостачі одного упору для піддону підтверджується, зокрема, відомостями, зазначеними у графі 20 залізничної накладної № 41187816, в якому є посилання на п. 15.15. глави 3 додатка № 3 до СМГС умови розміщення та кріплення вантажу, а також наявним у справі, складеним представниками залізниці комерційним актом Форми ГУ-22 від 02.05.2019 № 460005/654.

На думку позивача, відповідач був обізнаний про структуру піддонів (з упорами чи без упорів) та сам встановив порядок заповнення графи 20 залізничної накладної, про що інформував позивача листом від 21.12.2010 № ЦМ-8/973.

Доводи суду першої інстанції відносно того, що пошкодження в місці з`єднання троса з упором є старого походження, оскільки вкриті іржею, апелянт вважає оціночними, а не експертними.

Крім того, апелянт вважає, що в силу некоректних та оманливих по відношенню до нього дій з боку відповідача, які полягають у направленні на адресу ПАТ «Запоріжсталь» відзиву на позов з неправильним зазначенням номера справи, номера залізничної накладної, комерційного акту та відправника вантажу, позивач був позбавлений можливості підготувати аргументовані заперечення на відзив та підкріпити їх доказами. В свою чергу суд, маючи достатньо часу для розгляду справи, не сприяв всебічному та об`єктивному розгляду справи, відмовив позивачу в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, що на думку позивача, призвело до ухвалення незаконного та необ`єктивного рішення.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач у справі не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

В травні 2019 року зі станції Херсон-Порт Одеської залізниці відправником ХФ ДП «АМПУ» на адресу одержувача ПАТ «Запоріжсталь» за залізничною накладною № 41187816 у вагоні № 53508784 ПВ здійснено відправлення вантажу, а саме: Обладнання з`ємне (турнікети, стойки, касети, призми, хлібні щити, стяжки, стропи та інше) «ЦХП 1 піддони металеві» х/к №№ 6557, 6873, 6891, 7055, 6710, 6897, 6789, 6676, 6770, 6870, який розміщено відповідно до п. 15.15 глави 3 Додатка № 3 до СМГС (а. с. 11).

Номери піддонів та кількість упорів, що перевозились, зазначені у графах 20 та 22 залізничної накладної.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 908 ЦК України передбачено, що умови перевезення визначаються у відповідності до транспортних статутів (кодексів). Згідно зі ст. 1010 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до моменту видачі його отримувачу.

На станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було проведено комерційну видачу вантажу, що надійшов у вагоні № 53508784 ПВ та виявлено нестачу 1 упора до піддону, про що складено комерційний акт № 460005/654 від 02.05.2019 (а. с. 12-13).

Про факт недостачі 1 упору також свідчить відмітка у п. 49 залізничної накладної станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема таких обставин, як невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Так, комерційним актом № 460005/654 від 02.05.2019 (розділом Д) виявлено наступне: «На підставі актів загальної форми № 5905 від 28.04.2019 станції Херсон, № 25487 від 01.05.2019 станції Запоріжжя Ліве проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу… За документом значиться: обладнання знімне, «ЦХП 1 - піддони металеві» х/к: № 6557, 6873, 6891, 7055, 6710, 6897, 6789, 6676, 6770, 6870 кількість місць 10, вага 25000 кг, тара 23000 кг. Фактично виявилось: 10 піддонів, з них 9 піддонів з упорами, 1 піддон без упору... При вивантаженні виявилось піддони № 6557, 6873, 6891, 7055, 6710, 6897, 6789, 6676, 6870 з упорами, піддон № 6770 - без упору... В 1-му штабелі верхнього ярусу на піддоні № 6770 є сліди пошкодження в місці з`єднання троса з упором. Пошкодження старого походження, вкриті іржею, упор на піддоні відсутній». В технічному відношенні вагон справний, бездверний, люка закриті. При повторному прорахунку кількість місць і перевірці стану вантажу дані не змінилися. Зав. вантажного двору відсутній.

В результаті виявленої нестачі 1 упору до піддону позивач просить стягнути його вартість у сумі 5419,25 грн, що і є причиною виникнення спору в цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме, за недостачу - у розмірі дійсної вартості недостачі.

У відповідності з приписами ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до довідки № 604 до комерційного акту про вартість вантажу, вартість одного упору до металевого піддону, не отриманого комбінатом 02.05.2019 у вагоні № 53508784 за залізничною накладною № 41187816, станція відправлення Херсон-порт Од. ж. д. відправник ХФ ДП «АМПУ» складає 5419,25 грн (а. с. 14).

Отже, загальна сума збитків, спричинених внаслідок нестачі вантажу, згідно з наданим позивачем розрахунком суми позову, складає 5419,25 грн (а. с. 15).

5. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги та не погоджується з висновками викладеними в рішенні місцевого господарського суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд у своєму рішенні дійшов до висновку, що зі змісту залізничної накладної № 41187816 неможливо встановити кількість упорів, якими був обладнаний вантаж, а зі змісту комерційного акту № 460005/654 не вбачаються свіжі сліди відсутнього упору. Посилання позивача на креслення не доводить наявність спірного упору під час конкретного спірного перевезення.

На думку колегії суддів указаний висновок суду першої інстанції є неправильним, з огляду на наступне.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 1166 ЦК України. Відповідно до зазначеної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 924 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Спір у даній справі виник з приводу відмови відповідача відшкодувати позивачу вартість втраченого упору, яким був обладнаний вантаж. При цьому, позивач не просить суд встановити кількість упорів, якими був обладнаний вантаж.

Як зазначалося вище, обставини, які свідчать про факт відсутності 1 упору до піддону підтверджується залізничною накладною, на підставі якої вантажовідправник довірив залізниці вантаж для його перевезення, а також комерційним актом, який є належними доказами фіксації факту недостачі 1 упору до піддону при їх перевезенні залізничним транспортом.

Висновок місцевого господарського суду про те, що зі змісту залізничної накладної № 41187816 неможливо встановити кількість упорів, якими був обладнаний вантаж, колегія суддів вважає неправильним, оскільки у графі 20 накладної є посилання на те, що вантаж розміщено й закріплено згідно з п. 15.15. глави 3 Додатку 3 СМГС «Розміщення та кріплення металопродукції та металолому», згідно якого «Поддон размерами 6000х2800х420 мм массой 2,5 т является многооборотным средством крепления и представляет собой сварную металлическую конструкцию с желобом по оси поддона с передвижным упором». Тобто саме конструкцією піддону передбачена наявність упору.

Слід зазначити, що відповідач був обізнаний про особливості перевезення «Обладнання знімного (піддони металеві)», а також про відсутність потреби зазначати в перевізних документах структуру піддонів (з упорами чи без упорів), що випливає зі змісту листа від 21.12.2010 № ЦМ-8/973 (а. с. 111).

Також неправильним, на думку колегії суддів, є висновок місцевого господарського суду про те, що зі змісту комерційного акту № 460005/654 не вбачаються свіжі сліди відсутнього упору, оскільки, як зазначалося вище, факт недостачі упору до піддону № 6770 засвідчено в розділі Д, комерційного акту № 460005/654 від 02.05.2019 (а. с. 12-13).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку колегії суддів, місцевий господарський суд неповно дослідив наявні в матеріалах справи докази на підтвердження обставин, на які посилається позивач, надав їм неналежну оцінку, внаслідок чого помилково дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На переконання колегії суддів, вказані вище обставини справи доведені позивачем у повній мірі достатніми та належними доказами, що в силу приписів ст. 129 Статуту залізниць України, дозволяє апеляційному господарському суду зробити висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог та покладення на залізницю матеріальної відповідальності, у вигляді збитків, завданих позивачу нестачею 1 упору до металевого піддону № 6770 у вагоні № 53508784, вартістю 5419,25 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» підлягає задоволенню. Оскаржуване у цій справі рішення місцевого господарського суду, яким відмовлено у задоволенні позову, підлягає скасуванню повністю, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

8. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у справі.

Керуючись статтями 129, 344, 269, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2019 у справі № 904/3696/19 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, ідентифікаційний код 00191230) суму збитків 5419,25 грн (п`ять тисяч чотириста дев`ятнадцять гривень) 25 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, ідентифікаційний код 00191230) 4803,50 грн (чотири тисячі вісімсот три гривні) 50 копійок судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

А.Є. Чередко