ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019м. ДніпроСправа № 904/4867/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія", м. Харків

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", Дніпропетровська область, м. Павлоград

про стягнення 166 812,09 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення 166 812,09 грн., з яких: 37 309,02 грн. - 3% річних, 129 503,07 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 353-ПУ-УМТС від 03.02.2015 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 28.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

19.11.2019 Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" подало до господарського суду зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія", в якій просить суд визнати таким, що припинилось правовідношення за п. 5.4. договору поставки № 354-ДУ-УМТС від 03.02.2015 з 01.08.2016 - дня винесення постанови Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2018 у справі № 905/672/16.

Ухвалою суду від 20.11.2019 повернуто позовну заяву та додані до неї документи Приватному акціонерному товариству "ДТЕК Павлоградвугілля".

09.12.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Після рішення суду про стягнення заборгованості цивільно-правове зобов`язання перетворюється в зобов`язання між стягувачем та боржником з примусового виконання рішення суду. Тобто, після рішення суду цивільно правове зобов`язання, передбачене п.5.4 договору, перестає існувати - припиняється і замінюється зобов`язанням з виконання судового рішення. У договорі відсутнє положення щодо строку виконання грошового зобов`язання після рішення господарського суду або постанови апеляційного суду. У наказі та рішенні господарського суду також відсутні будь-які посилання на строк виконання наказу, тобто рішення суду не є новоствореним грошовим зобов`язанням. Відповідач реалізував своє право, отримавши рішення суду та стягнувши заборгованість пеню, інфляційні втрати та відсотки річних, про що він зазначив у позовній заяві. Нарахування втрат від інфляції та відсотків річних за період примусового виконання судового рішення є зловживанням стягувачем правами кредитора на отримання виконання за грошовим зобов`язанням, передбаченим п.5.4 договору, порушує майнове право позивача, оскільки може призвести до додаткових майнових втрат (грошових виплат). У зв`язку із викладеним, відповідач просить суд просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду від 28.10.2019 запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2019 було направлено відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № від 24.10.2019.

До суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 28.10.2019), яке направлялось на адресу відповідача. Відповідно до вказаного повідомлення, відповідач отримав ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2019 - 31.10.2019, про що свідчить відповідна відмітка.

Таким чином, відповідач мав право подати до суду відзив на позов у строк до 15.11.2019.

Однак, відповідач направив до суду відзив на позов лише 05.12.2019, про що свідчить відповідна відмітка відділення поштового зв`язку в правому верхньому куті поштового конверту, тобто із порушенням вимог ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд зазначає, що відповідач неможливість подання відзиву у встановлений строк не обґрунтував, належних доказів пропущення встановленого строку на подання відзиву не надав.

Враховуючи вищевикладене, поданий відповідачем із порушенням вимог ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відзив судом не приймається до уваги, а отже справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2015 між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ПК Індустрія" (постачальник) було укладено договір поставки № 353-ПУ-УМТС (далі - договір).

В порядку і на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (в подальшому - продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною і якісними характеристиками, погодженими сторонами в договорі та специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. договору).

Покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію відповідно до умов цього договору ( п. 1.2 договору).

Загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору. У випадку відхилення кількості фактично поставленої продукції від погодженої до поставки, загальна вартість договору змінюється пропорційно кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, вказаної у відповідних специфікаціях до договору. В будь-якому випадку, загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати суму, еквівалентну 5 000 000,00грн. з ПДВ на дату укладення договору (п. 5.1. договору).

Пунктом 5.4. договору сторони погодили строк оплати протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати поставки продукції на підставі рахунку …, якщо більший строк відстрочки не обумовлений у відповідній Специфікації.

Відповідно до п. 6.8. договору у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочки оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, але не більше 5% від вартості несвоєчасно оплаченої продукції.

Цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання сторонами своїх зобов`язань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2016р. включно. У випадку невиконання або неналежного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.1. договору).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016 по справі № 904/1656/16 (суддя Євстигнеєва Н.М.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" заборгованості у розмірі 2 723 160,78 грн. за договором поставки № 353-ПУ-УМТС від 03.02.2015 задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ПК Індустрія" заборгованість в розмірі 2 301 493,36 грн., 3% річних у сумі 72 409,43 грн., втрати від інфляції у сумі 176 982,96 грн., неустойку за пунктом 6.8 договору у сумі 110 406,59 грн., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 39 919,39 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" задоволено частково, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016 у справі № 904/1656/16 змінено, викладено його в наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ПК Індустрія" заборгованість в розмірі 2 301 493,36 грн., три відсотки річних у сумі 71 580,58 грн., втрати від інфляції у сумі 176 982,96 грн., пеню у сумі 109 568,59 грн., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 39 919,39 грн.».

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 по справі № 904/1656/16 встановлено наступне.

«На виконання умов договору та специфікацій до договору позивач поставив відповідачу обумовлену вказаними специфікаціями продукцію у визначеній специфікаціями кількості та по встановленій специфікаціями ціні на загальну суму 2 744 594,03 грн... у порушення умов договору, відповідач частково розрахувався за поставлений товар, сплативши 381 232, 23 грн….Заборгованість відповідача перед позивачем складає 2 363 361,8грн. Позивач, відповідно до п. 6.8. договору нарахував відповідачу пеню у розмірі 110 406,59 грн. за період з 07.08.2015 по 24.06.2016. Розрахунок пені відповідає умовам договору та діючого законодавства. Позивач нарахував та просив стягнути 3% річних за період з 28.07.2015 по 07.09.2016 у сумі 72 409, 43 грн. та інфляційні збитки за період з липня 2015 року по липень 2016 року у сумі 176 982,96 грн. Розрахунок 3% річних та інфляційних виконаний правильно.»

01.03.2017 на примусове виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016 та ростанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 було видано наказ.

Позивач зазначає, що постановою від 21.04.2017 заступником начальника відділу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження № 53810741 з примусового виконання наказу № 904/1656/16, виданого 01.03.2017 господарським судом Дніпропетровської області, про стягнення заборгованості на загальну суму 2 699 544,88 грн. (а.с. 51).

Під час проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 53810741 на рахунок ТОВ «Торговий Дім «ПК Індустрія» у період з 11.07.2017 по 26.02.2019 надходили грошові кошти, які були примусово стягнуті відповідно до наказу № 904/1656/16, виданого 01.03.2017 господарським судом Дніпропетровської області, та спрямовані на погашення заборгованості ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» перед ТОВ «Торговий Дім «ПК Індустрія» (а.с. 54-55)

Постановою від 22.03.2019 року виконавче провадження № 53810741 з примусового виконання наказу № 904/1656/16 виданого 01.03.2017 господарським судом Дніпропетровської області було закінчено (а.с. 52) - борг в повному обсязі перераховано на користь стягувача.

Позивач вважає, що у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання щодо виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016 та Постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 у справі № 904/1656/16, він має право на отримання від відповідача, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач нарахував 3% річних за загальний період з 11.07.2017 по 25.10.2018 у сумі 37 309,02 грн. та інфляційні втрати у розмірі 129 503,07грн. за загальний період з липня 2017 року по жовтень 2018 року.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв`язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних позивача та встановлено, що він виконаний неправильно. Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 37 305,48 грн.

Щодо нарахованого розміру інфляційних втрат.

Позивачем при розрахунку не враховано приписів абз. 3 п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013, відповідно до яких розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 114 984,75 грн.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 152 290,23 грн., з яких: 37 305,48 грн. - 3% річних, 114 984,75 грн. - інфляційні втрати.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 217,94 грн. (8,71 %), на відповідача 2 284,24 грн. (91,29 %).

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76, ідентифікаційний код 00178353) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (61052, Харківська область, м. Харків, пров. Сімферопольський, буд. 6, літера "Д-1", ідентифікаційний код 38773958) 152 290,23 грн., з яких: 37 305,48 грн. - 3% річних, 114 984,75 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 284,24 грн., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.В. Мілєва