ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року м. Дніпро Справа № 908/1140/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередка А.Є., (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Мудрак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл"

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Науменко А.О.) від 29.08.2019, повний текст якого складено 06.09.2019, у справі № 908/11140/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Гуменного Володимира Мілентійовича, м. Городок Городецького району Хмельницької області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл", м. Дніпро

про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гуменний Володимир Мілентійович звернувся до Господарського суду Запорізької області за позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" основний борг у сумі 1 262 336,24 грн., інфляційні втрати у сумі 52 206,40 грн., 3% річних у сумі 19 053,76 грн., пеню у сумі 220 770,93 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 у справі № 908/1140/19 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06.09.2019) позов задоволено: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на користь Фізичної особи-підприємця Гуменного Володимира Мілентійовича 1 262 336,24 грн. суми основного боргу; інфляційні втрати в сумі 37 614,30 грн., пеню в сумі 220 747,61 грн., 19 051,81 грн. 3% річних та витрати зі сплати судового збору в розмірі 23 096,25 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № СТМ/1403-2013 від 14.03.2013 в частині своєчасного та повної оплати товару за видатковими накладними №1501737 від 04.10.2018, № від 16.10.2018, №1529263 від 18.10.2018, №1542842 від 26.10.2018, №1556123 від 05.11.2018, №1563875 від 05.11.2018, №1593774 від 19.11.2018, №1585239 від 19.11.2018, №1609686 від 28.11.2018, №1600797 від 28.11.2018, №1615732 від 28.11.2018, №1645909 від 19.12.2018, №1660154 від 19.12.2018 у сумі 1 262 336,24 грн.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 3% річних та пені у заявленій позивачем сумі, крім нарахувань по видатковій накладній № (за вказаною накладною судом встановлено неправильне визначення позивачем початку прострочення у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 3% річних та пені за вказаною накладною задоволені частково).

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог про стягнення інфляційних втрат, однак встановив неправильність здійснених позивачем розрахунків (врахування індексу інфляції за неповні місяці), у зв`язку з чим здійснив перерахунок інфляційних втрат та задовольнив позовні вимоги в цій частині частково.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 28.09.2019 у справі №908/1140/19 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що надані позивачем видаткові накладні на підтвердження факту поставки товару не є належними письмовими доказами, оскільки мають суттєві недоліки, тому не можуть бути первинними документами.

Апелянт зазначає, що у наданих позивачем видаткових накладних у графі "отримав" міститься підпис та печатка Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", проте не вказано посаду та дані особи, яка вчинила підпис, однак місцевим господарським судом не надано належної оцінки правильності оформлення видаткових накладних, тобто прийнято рішення на підставі документів, які не можуть бути первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Також апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду у справах №906/953/17 та №916/43/18.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2019 (колегією суддів у складі головуючого судді Чередка А.Є., суддів: Коваль Л.А., Парусніков Ю.Б.), відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 у справі № 908/1140/19, розгляд скарги призначений у судове засідання на 14.11.2019.

05.11.2019 від Фізичної особи-підприємця Гуменного Володимира Мілентійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Позивач зазначає, що товар прийнятий відповідачем без зауважень, видаткові накладні містять підпис особи, який підтверджений печаткою відповідача, тому вказані накладні є належними доказами на підтвердження здійснення факту поставки.

Крім того, поставка товару та прийняття його без зауважень також підтверджується включенням відповідачем всіх податкових накладних за операціями з поставки товару (оприбуткування товару).

Позивач вважає безпідставними посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду у справах №906/953/17 та №916/43/18, оскільки у цих справах відмінні правовідносини (у справі №906/953/17 надавалась оцінка доведеності поставки на підставі лише товарно-транспортних накладних оформлених з недоліками; у справі №916/43/18 надавалась оцінка наступному схваленню правочину шляхом підписання накладних).

Також позивач просить закрити апеляційне провадження, оскільки апеляційну скаргу підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", однак не додано Статуту на підтвердження повноважень на підписання апеляційної скарги.

У зв`язку з перебуванням суддів-членів колегії Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б. у відрядженні та неможливістю проведення судового засідання 14.11.2019, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2019 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 у справі № 908/1140/19 призначений у судове засідання на 28.11.2019.

13.11.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №908/1140/19 на період до вирішення справи №904/4387/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл".

У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Коваль Л.А. на лікарняному та неможливістю проведення судового засідання 28.11.2019, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2019 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 у справі № 908/1140/19 призначений у судове засідання на 17.12.2019.

У судовому засіданні 17.12.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 14.03.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (покупець) та Фізичною особою-підприємцем Гуменним Володимиром Мілентійовичем (постачальник) укладений договір поставки №СТМ 1403-2013 з протоколом розбіжностей від 14.03.2013, відповідно до пункту 1.1 якого, в редакції протоколу розбіжностей, постачальник зобов`язується в порядку та строки, встановлені договором, виготовити та передати товар, з нанесенням на етикетку торгової марки (емблеми) покупця, який передається покупцем постачальнику для виготовлення та поставки товару за даним договором, у власність покупцю, у визначеній кількості, відповідної якості та згідно погодженої ціни, а останній прийняти товар та оплатити його на умовах, визначних у даному договорі.

Згідно з пунктом 1.2 договору найменування, асортимент і ціна товару, що поставляється, зазначаються у додатку №2 до даного договору ("Специфікація"), що є його невід`ємною частиною.

В додатку №2 сторони погодили специфікацію до договору, яка діє з 14.03.2013.

Відповідно до пункту 2.1 договору товар поставляється постачальником окремими партіями (виключно кратно 10 тон (15 палет товару в асортименті) або 20 тон (30 палет в асортименті згідно із замовленнями на поставку. Постачальник зобов`язується приймати від покупця замовлення на поставку товару та здійснювати поставку товару за адресами, в кількості та на дату, зазначені в замовленні/замовленнях, своїми транспортними засобами та за свій рахунок. У випадку підписання сторонами графіку поставок (додаток №7), строки поставки визначаються згідно погодженого графіку.

Сторони погодили у пункту 2.2 договору, що замовлення передаються покупцем нарочно, факсимільним зв`язком або електронним зв`язком, а у випадку відсутності таких - телефонограмою.

Пунктом 2.6 договору встановлено, що зобов`язання з поставки вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів покупцю згідно умов даного договору та діючого законодавства України.

Відповідно до п. 3.6 договору разом із товаром постачальник зобов`язаний надати наступні товаросупровідні документи:

- замовлення на поставку з відміткою постачальника (підписом та печаткою) про отримання замовлення;

- товарну накладну;

- товарно-транспортну накладну;

- податкову накладну (крім випадків, передбачених законодавством і договором);

- посвідчення якості товару;

- інші документи на товар, надання яких передбачено законодавством України;

- довіреність на представника постачальника чи перевізника, яка надає право передачі товару, фіксації фактів невідповідності товару та/або супровідних документів умовам договору або законодавства, отримання листів та документів від покупця.

За умовами пункту 6.4 договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 12.1 договору встановлено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін у письмовій формі не заявить про його розірвання, договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

15.03.2013 сторони уклали додаткову угоду до договору щодо використання персональних даних постачальника.

Доказів припинення дії договору сторонами до суду не надано.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору Фізичною особою-підприємцем Гуменним Володимиром Мілентійовичем поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" товар згідно видаткових накладних №1501737 від 04.10.2018 на суму 35 214,48 грн., № від 16.10.2018 на суму 23 645,52 грн., №1529263 від 18.10.2018 на суму 34 650,72 грн., №1542842 від 26.10.2018 на суму 65 271,60 грн. (згідно з актом розбіжностей на суму 64 891,44 грн.), №1556123 від 05.11.2018 на суму 10 512,00 грн., №1563875 від 05.11.2018 на суму 33 0238,08 грн., №1593774 від 19.11.2018 на суму 155 831,04 грн., №1585239 від 19.11.2018 на суму 27 540,00 грн., №1609686 від 28.11.2018 на суму 381 888,00 грн., №1600797 від 28.11.2018 на суму 21 837,60 грн., №1615732 від 28.11.2018 на суму 12 830,40 грн., №1645909 від 19.12.2018 на суму 149 317,20 грн.,№1660154 від 19.12.2018 на суму 15 508,80 грн.

Факт отримання товару підтверджується відповідними видатковими накладними, складеними та підписаними обома сторонами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" здійснено часткову оплату поставленого товару.

Предметом спору є стягнення заборгованості за договором поставки №СТМ 1403-2013 від 14.03.2013 за товар, поставлений на підставі видаткових накладних №1501737 від 04.10.2018, № від 16.10.2018, №1529263 від 18.10.2018, №1542842 від 26.10.2018, №1556123 від 05.11.2018, №1563875 від 05.11.2018, №1593774 від 19.11.2018, №1585239 від 19.11.2018, №1609686 від 28.11.2018, №1600797 від 28.11.2018, №1615732 від 28.11.2018, №1645909 від 19.12.2018, №1660154 від 19.12.2018 у сумі 1 262 336,24 грн. та 3% річних, пеня та інфляційні втрати за несвоєчасну оплату товару.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за договором поставки №СТМ 1403-2013 від 14.03.2013 за товар, поставлений на підставі видаткових накладних №1501737 від 04.10.2018, № від 16.10.2018, №1529263 від 18.10.2018, №1542842 від 26.10.2018, №1556123 від 05.11.2018, №1563875 від 05.11.2018, №1593774 від 19.11.2018, №1585239 від 19.11.2018, №1609686 від 28.11.2018, №1600797 від 28.11.2018, №1615732 від 28.11.2018, №1645909 від 19.12.2018, №1660154 від 19.12.2018 у сумі 1 262 336,24 грн.

З урахуванням приписів пункту 6.4 договору строк оплати за поставлений товар згідно вищезазначених видаткових накладних є таким, що настав.

В матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків сторін за жовтень 2018 року, в якому сторони відобразили початкове сальдо на користь позивача в сумі 358 430,96 грн., поставки за період з 04.10.2018 по 26.10.2018 на суму 158 782,32 грн., а також оплати та повернення товару за період з 01.10.2018 по 30.10.2018 на загальну суму 170 380,16 грн. та підтвердили заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.10.2018 в сумі 346 833,12 грн.

В акті звірки взаємних розрахунків сторін за листопад 2018 року сторони відобразили початкове сальдо на користь позивача в сумі 346 833,12 грн., поставки за період з 05.11.2018 по 28.11.2018 на загальну суму 940 677,12 грн., оплату в сумі 100 000,00 грн. та підтвердили заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.11.2018 в сумі 1 187 510,24 грн.

Акт звірки підписаний сторонами без зауважень та скріплений їх печатками.

Після цього позивачем здійснено дві поставки товару 19.12.2018 на суму 149 317,20 грн. та на суму 15 508,80 грн., а відповідачем здійснено часткову оплату товару 18.12.2018 на суму 90 000,00 грн.

Таким чином, вартість неоплаченого товару за спірними видатковими накладними складає 1 262 336,24 грн. (1 187 510,24 грн. +149 317,20 грн. + 15 508,80 грн. 90 000,00 грн.).

Доказів оплати заборгованості за поставлений товар відповідач не надав, тому місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості у сумі 1 262 336,24 грн.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що надані позивачем видаткові накладні на підтвердження факту поставки товару не є належними письмовими доказами, оскільки мають суттєві недоліки, тому не можуть бути первинними документами.

Апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В матеріалах справи місяться належним чином завірені копії видаткових накладних накладних №1501737 від 04.10.2018, № від 16.10.2018, №1529263 від 18.10.2018, №1542842 від 26.10.2018, №1556123 від 05.11.2018, №1563875 від 05.11.2018, №1593774 від 19.11.2018, №1585239 від 19.11.2018, №1609686 від 28.11.2018, №1600797 від 28.11.2018, №1615732 від 28.11.2018, №1645909 від 19.12.2018, №1660154 від 19.12.2018, які підписані обома сторонами та скріплені печатками сторін.

Що стосується посилання апелянта про те, що видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження факту поставки товару, не містять усіх обов`язкових реквізитів, зокрема прізвищ та посад осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, суд зазначає наступне. Обов`язок по оформленню документів, за яким передається товар покладається на обох сторін за договором. Неналежне оформлення видаткових накладних зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" не звільняє його від обов`язку здійснити оплату за отриманий ним товар. Видаткові накладні містять назву документу, дату складання, посилання на договір, зміст та обсяг господарської операції з поставки товару, найменування постачальника та покупця, прізвища та підписи учасників господарської операції, відтиски печаток сторін. При цьому, автентичність відбитку печатки відповідачем не оскаржені, докази звернення до компетентних органів із заявою про її втрату чи викрадення не представлені.

Також позивачем надані податкові накладні за операціями з поставки товару та докази їх реєстрації (оприбуткування товару) Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл".

Таким чином, факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором поставки № СТМ 1403-2013 від 14.03.2013 в сумі 1 262 336,24 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований.

Апеляційний господарський сул погоджується із доводами позивача про безпідставність посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду у справах №906/953/17 та №916/43/18, оскільки у цих справах відмінні правовідносини (у справі №906/953/17 надавалась оцінка доведеності поставки на підставі лише товарно-транспортних накладних оформлених з недоліками; у справі №916/43/18 надавалась оцінка наступному схваленню правочину шляхом підписання накладних).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому відповідно до приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.10 договору передбачено, що при порушенні строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки, що діяла на момент порушення, від суми неоплаченого товару, за кожний день прострочення платежу.

Періоду нарахування пені договором не встановлено, тому нарахування пені можливо здійснювати в межах шести місяців від настання строку виконання зобов`язання.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за загальний за період з 24.11.2018 по 08.07.2019 в сумі 220 770,93 грн.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем неправильно визначений початок виникнення прострочення оплати за видатковою накладною № від 16.10.2018 на суму 23 645,52 грн. (з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України строк оплати за даною накладною (враховуючи вихідні дні) настав 03.12.2018, отже прострочення оплати виникло 04.12.2018, а не 02.12.2018).

З урахуванням здійсненого перерахунку пені, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 220 747,61 грн.

Апеляційна скарга не містить вимог щодо неправильності здійсненого перерахунку пені.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних за період з 24.11.2018 по 08.07.2019 в сумі 19 053,76 грн. та інфляційні втрати в сумі 52 206,40 грн.

Місцевий господарський суд здійснив перерахунок 3% річних (з урахуванням прострочення за видатковою накладною № з 04.12.2018) та інфляційних втрат (з урахуванням індексів інфляції за повні місяці) та дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 3% річних у сумі 19 051,81 грн. та інфляційних втрат в сумі 37 614,30 грн.

Апеляційна скарга не містить вимог щодо неправильності здійсненого перерахунку 3% річних та інфляційних втрат.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" про зупинення провадження у справі №908/1140/19 на період до вирішення справи №904/4387/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", апеляційний господарський суд відмовляє у його задоволенні, оскільки за положеннями пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому згідно з пунктом 4 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених, зокрема, пунктом 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

З урахуванням наведених норм права причиною зупинення провадження у справі є неможливість її розгляду до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Між тим, справу можливо було розглянути за наявними у ній матеріалами, що не потребувало встановлення обставин або висновків з будь-яких питань по інших справах.

Також апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційну скаргу підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" Хворостенко Є.А., який відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є підписантом від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" без довіреності.

Таким чином, повноваження Хворостенка Є.А. на підсипання апеляційної скарги як директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" підтверджуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які відповідно до частини 1 статті 10 Закону України " Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вважаються достовірними.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 у справі № 908/1140/19 -залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 у справі № 908/1140/19 -залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Український рітейл".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Повна постанова складена 23.12.2019.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Ю.Б. Парусніков