ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 року Справа № 912/2171/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 415-а

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Кузнецової І.Л.

секретар судового засідання Грачов А. С.

за участю представників сторін:

від Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області: Копиш В.М. головний спеціаліст, довіреність №б/н від 21.10.2019; Почкай М.О. начальник відділу, посвідчення №065 від 07.11.2018;

від позивача: представник не з`явився;

від відповідача: представник не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 10.10.2019 за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" №20-1/09 від 20.09.2019 на дії та бездіяльність державного виконавця Бобринецького РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у справі №912/2171/18 (суддя Макаренко Т.В., повна ухвала складена 11.10.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ,

до Приватного підприємства "Агроінвест-К", м. Кропивницький

про стягнення 64 705,33 грн

ВСТАНОВИВ:

23.09.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області зі скаргою №01-1/09 від 20.09.2019 на дії та бездіяльність державного виконавця Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у виконавчому провадженні №57763700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12.10.2018 по справі №912/2171/18, з вимогами:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у виконавчому провадженні №57763700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року по справі №912/2171/18, котрі виразились у винесені Постанови Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 12 вересня 2019 року про повернення наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року по справі №912/2171/18 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження";

- визнати незаконною (скасувати) Постанову Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 12 вересня 2019 року про повернення наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року по справі №912/2171/18 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження";

- визнати за період із 21 липня 2019 року по 12 вересня 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у виконавчому провадженні №57763700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року по справі №912/2171/18, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №57763700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року по справі №912/2171/18 із врахуванням ст. ст. 10, 18, 26, 36, 48, 51 Закону України "Про виконавче провадження";

- стягнути із Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500,00 гривень згідно договору №22-07-2019 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 22 липня 2019 року.

Скарга обґрунтована порушенням органом ДВС вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про повернення виконавчого документа, оскільки останнім не вчинено всіх передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення, наслідком чого є невиконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12.10.2018 у даній справі.

Відповідач своєї позиції щодо поданої скарги в суді першої інстанції не висловлював, участі у розгляді скарги не приймав, судом першої інстанції були здійснені належні заходи для повідомлення останнього про час та місце розгляду скарги.

Орган ДВС проти вимог заявленої скарги заперечив. Зазначив, що державним виконавцем протягом ведення зведеного виконавчого провадження вчинялись виконавчі дії і здійснювалось примусове виконання виконавчих документів шляхом здійснення перевірки майнового стану боржника (виявлення рахунків, виявлення рухомого та нерухомого майна). Оскільки в рамках виконання виконавчих проваджень відносно боржника ПП «Агроінвест-К» у період з 21.07.2019 по 12.09.2019 боржника та майна, на яке можливо звернути сятгнення не виявлено, державним виконавцем прийнято рішення про виведення виконавчих проваджень зі складу зведеного виконавчого провадження та заверешення на підставі п. 5, 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон). Стягувачем за виконавчими документами жодного разу не було заявлено бажання ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, тобто про здійснення заходів примусового виконання та направлення запитів державним виконавцем сторона не знала. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої Законом.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 10.10.2019 у справі №912/2171/18 (суддя Макаренко Т.В.) скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанії "Ніко-Тайс"" на дії та бездіяльність державного виконавця Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у виконавчому провадженні №57763700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12.10.2018 по справі №912/2171/18 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у виконавчому провадженні №57763700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року по справі №912/2171/18, котрі виразились у винесені Постанови Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 12 вересня 2019 року про повернення наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року по справі №912/2171/18 стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Визнано недійсною Постанову Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 12 вересня 2019 року про повернення наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року по справі №912/2171/18 стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Частково визнано за період із 21 липня 2019 року по 12 вересня 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у виконавчому провадженні №57763700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року по справі №912/2171/18, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №57763700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року по справі №912/2171/18 із врахуванням ст. ст. 10,18, 26, 36, 48, 51 Закону України "Про виконавче провадження".

В іншій частині задоволення скарги відмовлено.

Стягнуто з Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" витрати на правничу допомогу у сумі 1750,00 грн згідно договору №22-07-2019 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 22.07.2019.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що державним виконавцем для виконання наказу суду не здійснено всіх передбачених законом дій, спрямованих на своєчасне, повне і неупереджене виконання рішення суду у даній справі, які полягають у своєчасній перевірці майнового стану боржника. За встановлених обставин державний виконавець дійшов передчасного висновку про відсутність майна у боржника та неправомірно здійснив дії по поверненню наказу стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Бобринецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, в якій, посилаючись на необґрунтованість ухвали, а також на її незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати, прийняти нове рішення за результатами розгляду скарги, яким у її задоволенні відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- суд не врахував, що державним виконавцем були вчинені всі дії щодо розшуку майна боржника, в установлені законом строки направлені запити та отримані відповіді про відсутність майна і коштів, тому постанова про повернення виконавчого документа є законною, а суд дійшов помилкового висновку про її передчасність та незаконність;

- суд безпідставно стягнув витрати на професійну правничу допомогу, оскільки адвокатом не доведено обсяги цих витрат та суд не врахував, що ДВС не має рахунків для відшкодування витрат понесених скаржником.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 10.10.2019 у справі №912/2171/18. Розгляд апеляційної скарги призначений у судовому засіданні з викликом сторін на 18.12.2019 о 14 год. 00 хв.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.11.2019 за клопотанням апелянта розгляд справи у судовому засіданні 18.12.2019 визначено проводити в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення Господарським судом Кіровоградської області.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2019 у зв`язку з технічною неможливістю та зайнятістю залів судових засідань судом було відмовлено ТОВ «Компанія «Ніко - Тайс» у задоволенні клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 18.12.2019 - 14.00 год, у режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення запропонованими заявником судами.

18.12.2019 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Орєшкіної Е.В. по справі здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєда І.М., Кузнецової І.Л. та прийнято зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 18.12.2019.

У судовому засіданні 18.12.2019 повноважний представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги на дії ДВС відмовити.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 18.12.2019 не забезпечив, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності у зв`язу з недопущенням понесення додаткових значних витрат на прибуття представника та необхідністю забезпечити явку повноважного представника в інші судові інстанції по інших справах. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Також надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, крім позиції щодо суті самої скарги відносно потиправності, передчасності та незаконності дій державного виконавця у виконавчому провадженні №57763700 щодо примусового виконання наказу від 12.10.2018 по справі №912/2171/18, висловив також намір подати докази витрат на професійну правничу допомогу при розгляді даної апеляційної скарги, що будуть додатково понесені Позивачем, у строки, визначені п.8 ст. 129 ГПК України.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 18.12.2019 не забезпечив, причин неявки не повідомив, не зважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за адресою, за якою зареєстрований: 25000, м. Кіровоград, вул. Орджонікідзе , 7 /317.

Відповідно до поштового поверення №418 ухвала суду від 21.11.2019, надіслана Відповідачу, повернулась до суду із позначкою поштового відділення: «причина поверення: інші причини».

Враховуючи, що строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду відповідно до ст. 273 ГПК України є обмеженим, з урахуванням ч. 7 ст. 120, ч.2 ст. 342 ГПК України апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності повноважного представника Позивача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, та Відповідача, про повідомлення якого про час та місце розгляду справи суд вчинив всі необхідні дії.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції").

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження", ст. 1 якого встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.09.2018 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Агроінвест-К" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 30 857,91 грн пені, 4 909,41 грн 3% річних, 28 713,32 грн інфляційних втрат, 1 762,00 грн судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 300,00 грн.

12.10.2018 на виконання вказаного рішення Господарського суду Кіровоградської області видано відповідний наказ.

21.07.2019 державним виконавцем Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області (надалі - ДВС) Почкай М.О. прийнято постанову про прийняття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №912/2171/18 від 12.10.2018, матеріали якого надійшли до відділу (а.с. 19).

12.08.2019 ТОВ «Компанія «НВКО-ТАЙС» (стягувач, Позивач) зверталася до зазначеного відділу державної виконавчої служби з клопотаннями про вчинення виконачвих дій у виконавчому провадженні №57763700 в тому числі щодо примусового виконання наказу суду від 12.10.2018 у справі №912/2171/18 (а.с. 22-27). 20.08.2019 ДВС отримано поштове відправлення від Позивача за №420, в якому надсилались клопотання (а.с. 28).

Водночас, постановою ДВС від 12.09.2019 наказ від 12.10.2018 у справі №912/2171/18 повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультативними, місце знаходження боржника - юридичної особи не виявилося можливим встановити (а.с. 28 на звороті).

Згідно інформації про виконавче провадження №57763700 станом на 20.09.2019 виконавче провадження завершено.

З відомостей Інформації про виконавче провадження, в якій зазначаються в тому числі вчинені виконавчі дії, з часу прийняття виконавчого провадження до виконання (21.07.219) державним виконавцем здійснено виведення виконавчого провадження із зведеного (12.09.2019) та 12.09.2019 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 5 ч.1 ст. 37 (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання або місцезнаходження боржника) та на підставі відсутності майна, на яке можна звернути стягнення - а.с. 31. Про вчинення виконавцем будь-яких інших дій не зазначено.

З огляду на те, що за період з 21.07.2019 по 12.09.2019 ДВС не було виконано вимог Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон), зокрема, в частині дотримання строків та порядку, визначеного п. 8 ст. 48 Закону, Позивач звернувся із даною скаргою до суду першої інстанції.

Як визначено ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", чинного на момент звернення зі скаргою, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для здійснення заходів з виконання рішення суду, виконавець зобов`язаний, зокрема:

- здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

- розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

При цьому, згідно п. 3 ч. 3 вказаної норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст. 10 названого Закону, а саме: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно приписів частини 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, періодичність перевірок майнового стану боржника та виявлення рахунків боржника чітко визначена Законом (ст. 48).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 57763700, наданого державним виконавцем на вимогу суду, останнім за період з 21.07.2019 по 12.09.2019 були частково вчинені дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", а саме:

- державним виконавцем здійснювалась перевірка майна стану боржника: один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, а саме: 21.07.2019, 02.08.2019, 06.08.2019, 19.08.2019, 04.09.2019 та 11.09.2019 та щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника, а саме: 21.07.2019, 25.07.2019, 02.08.2019, 22.08.2019, 28.08.2019, 29.08.2019 та 12.09.2019;

- 25.07.2019 здійснено виїзд в с. Грузьке (Кірове) Бобринецького району для виявлення майна Боржника;

- 22.08.2019 направлено запит до Головного управління статистики у Кіровоградській області щодо надання інформації державного статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності Боржника;

- 28.08.2019 направлено запит до ДП "Аграрні Реєстри" щодо наявності та/або відсутності у Базі даних Реєстру даних про видані Боржником аграрні розписки, а також відомості про майно та осіб, що є боржниами і кредиторами за такими розписками;

- 28.08.2019 направлено запит до ДП "Держреєстри України" щодо наявності та відсутності у базі даних "Реєстр сільськогосподарської техніки" даних щодо тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших сільськогосподарських механізмів, належному Боржнику на праві власності;

- 29.08.2019 направлено запит керівнику управління АПК щодо надання інформації стосвно зібраного врожаю 2016-2019 роках та проведення посівних робіт 2018-2019 будь-якого майна боржником;

- 29.08.2019 подано запит до Благодатненської сільської ради щодо знаходження ПП "Агроінвест-К" та здійснення ним діяльності на території сільської ради.

Втім, державним виконавцем у період з 21.07.2019 по 12.09.2019 не було виконано інших дій для перевірки майнового стану боржника, про які вказував стягувач у зазначеному вище клопотанні про вчинення виконавчих дій, зокрема, не направлено запити до реєстраційних органів (Регіональний сервісний центр міністерства внутрішніх справ України, Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів) щодо наявності у власності Боржника належного йому рухомого та/або нерухомого майна, та при його виявлені не здійснено належні заходи примусового виконання; не витребувано від Центру державного, земельного кадастру, районного управління земельних ресурсів інформації щодо наявності у власності чи у оренді Боржника земельних ділянок, із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, з метою встановлення факту вирощування сільськогосподарських культур, їх опису та арешту; не направлено запити до ДП "Національні інформаційні системи" щодо встановлення факту видання Боржником довіреностей на ім`я третіх осіб на право користування належним рухомим майном, котре належить Боржнику та інші дії за переліком.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, державним виконавцем в оскаржуваній постанові не зазначено про результати розшуку майна боржника, акт про наявність обставин, зазначених у п.п. 2-6 ч.1 ст. 37 Закону, в матеріалах виконавчого провадження відсутній.

Отже, факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника не може свідчити про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду.

В свою чергу, відсутність обгрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону (подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.03.2019 у справі №21/303-08, від 19.08.2019 у справі №913/438/16).

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Бобринецького РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у виконавчому провадженні №57763700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12.10.2018 по справі №912/2171/18, котрі виразились у винесені постанови від 12.09.2019 про повернення наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12.10.2018 по справі №912/2171/18 стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 закону України "Про виконавче провадження" та визнання недійсною постанови Бобринецького РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 12.09.2019 про повернення наказу Господарського суду Кіровоградської області від 12.10.2018 по справі №912/2171/18 стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 закону України "Про виконавче провадження"; частково визнання неправомірною бездіяльності виконавця за період з 21.07.2019 по 12.09.2019, котра виразилась у порушенні строків і порядку виконання наказу із врахуванням ст.ст. 10,18, 26, 36, 48,51 Закону, є правомірною та обґрунтованою.

ДВС в апеляційній скарзі не спростовано висновків суду першої інстанції щодо наяності правових підстав для часткового задоволення скарги та не доведено неправильного застосування норм матеріального та процесуального права як необхідних передумов для скасування прийнятої судом першої інстанції ухвали.

Позиція апелянта щодо не визначення у законодавстві вичерпного переліку запитів до реєструючих органів, до яких виконавець обов`язково повинен звернутися, не приймається апеляційним судом до уваги, оскільки за наявності клопотання стягувача про перевірку певних даних відносно боржника державний виконавець має вчинити всі необхідні заходи для з`ясування обставин, що направлені на належне примусове виконання рішення суду.

Відносно витрат на професійну правничу допомогу, заявлених під час розгляду справи в суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Позивачем у поданій скарзі на дії ДВС було заявлено про стягнення з останнього витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3500,00 грн.

Як було зазначено судом першої інстанції, скаржником підтверджено понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 500,00 грн згідно договору № 22-07-2019 від 22.07.2019 про надання адвокатських послуг (правової допомоги), укладеного між адвокатом Грищенко О.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", акта прийому-передачі документів від 22.07.2019, акта здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 20.09.2019, квитанції від 21.09.2019, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3888.

Вказані докази суд вважав достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі № 912/2171/18.

Разом з тим, врахувавши обсяг наданих послуг (підготовка та подання скарги) та часткове задоволення скарги, суд вважав за доцільне обмежити розмір покладених на ВДВС витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката сумою - 1750,00 грн.

Відповідно до ч. ч.1, 2, 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, від сторін заперечень щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу не надходило та суд самостійно зменшив суму витрат на 50% в тому числі з підстав оцінки обсягу наданих послуг, що виходить за межі повноважень суду відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України.

Водночас, Позивачем такі дії суду не оскаржуються та в цій частині ухвала суду апеляційним судом не переглядається. Заперечення апелянта щодо неправомірності стягнення з нього судових витрат судом відхиляються, оскільки закон не має підстав для звільнення від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю рахунків для його відшкодування; заперечень з підстав обґрунтованості нарахування Позивачем заявленої суми на професійну правничу допомогу ДВС в суді першої інстанції, як було зазначено, не заявлялось, тому в апеляційній інстанції це не може бути підставою для перегляду заявлених витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної сарги відносяться на апелянта.

З огляду на заяву Позивача про намір подати докази на професійну правничу допомогу відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України, висловлену у поданому відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд, з урахуванням визначеного п.2 ч.8 ст. 129 ГПК України строку, вважає за можливе призначити судове засідання по розгляду заяви на іншу дату.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 10.10.2019 за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" №20-1/09 від 20.09.2019 на дії та бездіяльність державного виконавця Бобринецького РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у справі №912/2171/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 10.10.2019 за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" №20-1/09 від 20.09.2019 на дії та бездіяльність державного виконавця Бобринецького РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у справі №912/2171/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї апеляційної скарги покласти на апелянта - Бобринецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Визначити позивачу строк на подання заяви про витрати на професійну правничу допомогу - протягом п`яти днів з часу оголошення цієї постанови (до 23.12.2019 включно).

Інші учасники справи мають право подати свої заперечення на заяву про витрати на професійну правничу допомогу.

Розгляд заяви про витрати на професійну правничу допомогу призначити в судовому засіданні 13 січня 2020 року о 14-30 год.

Визнати явку повноважних представників учасників процесу у судове засіданні необов`язковою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 26.12.2019.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя І.Л. Кузнецова