ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2355/19

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Маріупольського міського центру зайнятості, Донецька обл., м. Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю Ріола-Модуль ЛТД, Вишгородський р-н., м. Вишгород

про стягнення 38394,43 грн.

За участю секретаря судового засідання Зорі В.С.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Духота В.В. (орд. серії ЧН № 088061 від 25.10.2019 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Маріупольський міський центр зайнятості (позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Ріола-Модуль ЛТД (відповідач) про стягнення 38394,43грн. суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що неправомірними діями та рішенням відповідача про звільнення ОСОБА_1 було завдано матеріальної шкоди позивачу у вигляді незаконно виплаченої ОСОБА_1 38394,43 грн. допомоги по безробіттю, оскільки остання у період з 14.01.2019 р. по 19.06.2019 р. перебувала в Маріупольському міському центрі зайнятості як безробітня проте, наказом відповідача від 20.06.2019 р. № 173к/тр було скасовано наказ про її звільнення та поновлено останню на роботі, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути 38394,43 грн., посилаючись на ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.10.2019 р. було відкрито провадження у справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 05.11.2019 р.

04.11.2019 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позову відмовити повністю. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» про визнання незаконним її звільнення та поновлення на роботі. Наказом відповідача № 173 к/тр Бондаренко І.В. було поновлено на роботі з 11.01.2019 р. та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 44346,96 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із клопотанням про закриття провадження у справі № 363/764/19. Отже, жодного рішення суду, яким визнано незаконність звільнення ОСОБА_1 та поновлено її на роботі позивачем не надано, а відтак жодні правові підстави для стягнення із відповідача виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю відсутні. Крім того, факт добровільного поновлення відповідачем на роботі ОСОБА_1 жодним чином не свідчить про визнання відповідачем незаконності прийнятого рішення про її звільнення, а відтак добровільне поновлення працівника на роботі не може бути підставою для відшкодування суми виплаченої допомоги по безробіттю за рахунок відповідача, як помилково вважає позивач.

22.11.2019 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позовну заяву та зазначає, що він не погоджується з викладеними у відзиві обставинами та вважає, що відповідач не правильно застосовує та трактує Закон України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, на який посилається позивач, оскільки підставою для утримання з роботодавця виплаченого забезпечення відповідно до ч. 4 ст. 35 вказаного Закону є саме поновлення на роботі, а не рішення суду. У вказаній статті словосполучення «за рішенням суду» в контексті словосполучення «утримується з роботодавця» встановлює лише порядок утримання в судовому порядку за рішенням суду з роботодавців сум виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі, що повністю відповідає ст. 39 вказаного Закону. За таких обставин роботодавець має відшкодувати Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття витрати, понесені на виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , адже виплати Фондом цих коштів є наслідком дій роботодавця, результат яких він анулював самостійно, поновив ОСОБА_1 на роботі до вирішення справи в суді. При цьому, відповідач видав наказ № 173 к/тр від 20.06.2019 р. про поновлення на роботі ОСОБА_1 , зазначивши, що підставою для видачі наказу є уточнена позовна заява про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі ОСОБА_1 від 21.03.2019 р. Разом з тим, наказ про поновлення роботодавець може видати, як до звернення безробітного до суду з вимогою поновлення на роботі, так і на будь якій стадії судового провадження, але в будь-якому випадку, прийнявши рішення про поновлення на роботі відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття роботодавець повинен відшкодувати Фонду виплачену суму забезпечення та вартості наданих послуг безробітному. Позивач вважає, що виплачені кошти ОСОБА_1 як допомога по безробіттю підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з фактом поновлення її на роботі, а не за умови наявності рішення суду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.11.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання Маріупольського міського центру зайнятості від 18.11.2019 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з підстав, зазначених в ухвалі.

02.12.2019 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення, в яких він зазначає, що позивач неправильно застосовує ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. При цьому відповідач наголошує на том, що визначальним у спірних правовідносинах є саме наявність рішення суду, яким безробітного поновлено на роботі, про що свідчить і зміст ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 34 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

04.12.2019 р. на адресу електронної пошти господарського суду Київської області та 09.12.2019 р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому він просить суд розглянути справу № 911/2355/19 без участі представників Маріупольського центру зайнятості за наявними матеріалами у справі.

12.12.2019 р. на адресу електронної пошти господарського суду Київської області та 16.12.2019 р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому він просить суд розглянути справу № 911/2355/19 без участі представників Маріупольського центру зайнятості та задовольнити позов.

Представник позивача у судові засідання 05.11.2019 р., 05.12.2019 р. та 19.12.2019 р. не з`явився, хоча про час, дату час та місце судових засідань відповідач був належним чином повідомлений в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Крім того, як вже зазначалось, від позивача неодноразово надходили клопотання про розгляд справи без участі його представників.

Представник відповідача у судових засіданнях 05.11.2019 р., 05.12.2019 р. та 19.12.2019 р. проти позову заперечував у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріола-Модуль ЛТД» № 271 к/тр від 12.06.2018 р. ОСОБА_1 було прийнято на посаду головного технічного керівника будівельного проекту з посадовим окладом 8500,00 грн. на умовах трудового договору з 13.06.2018 р.

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріола-Модуль ЛТД» № 10к/тр від 09.01.2019 р. ОСОБА_1 була звільнена з посади головного технічного керівника будівельного проекту Відділу проектів з 11.01.2019 р. на підставі п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору.

14.01.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до Маріупольського міського центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю.

Наказом Маріупольського міського центру зайнятості № НТ190114 від 14.01.2019 р. ОСОБА_1 надано статус безробітного з 14.01.2019 р. Маріупольським МЦЗ створено персональну картку № 00026 надання соціальних послуг ОСОБА_1 .

Згідно з наказом Маріупольського МЦЗ № НТ190121 від 21.01.2019 р. ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю, виплату якої наказано розпочати з 21.01.2019 р.

ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріола-Модуль ЛТД» про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.03.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 363/764/19.

Наказом ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» № 173к/тр від 20.06.2019 р. про поновлення на роботі ОСОБА_1 було, зокрема, скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 № 10 к/тр від 09.01.2019 р., поновлено ОСОБА_1 на посаді головного технічного керівника будівельного проекту відділу проектів з дати звільнення з 11.01.2019 р. та наказано виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 44346,96 грн. з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Відповідачем було виплачено ОСОБА_1 35699,30 грн. заробітної плати, що підтверджується платіжним дорученням № 1578 від 27.06.2019 р. та відомістю розподілення виплат ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» від 27.06.2019 р.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо розходження виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , зазначеної у наказі ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» № 173к/тр від 20.06.2019 р. у сумі 44346,96 грн., та фактично виплаченої заробітної плати у сумі 35699,30 грн., пояснивши це тим, що сума в наказі вказана з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а виплачено ОСОБА_1 фактично 35699,30 грн.

10.07.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до Маріупольського міського центру зайнятості із заявою, в якій просила прийняти копію наказу ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» № 173к/тр від 20.06.2019 р. про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі з дати звільнення, з урахуванням чого просила припинити реєстрацію її як безробітної.

Відповідно до наказу Маріупольського МЦЗ № НТ190710 від 10.07.2019 р. припинено реєстрацію Бондаренко ОСОБА_2 як безробітної та припинено виплату допомоги по безробіттю з 20.06.2019 р., у зв`язку з виданим наказом про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

Як вбачається з додатку № 4 до персональної картки № 00026 надання соціальних послуг ОСОБА_1 , під час перебування на обліку у Маріупольському міському центрі зайнятості Бондаренко Ірині Володимирівні як такій, що мала статус безробітного, здійснювалась виплата допомоги по безробіттю у період з 31.01.2019 р. по 31.07.2019 р. на загальну суму 38394,43 грн., що також підтверджується довідкою Маріупольського міського центру зайнятості від 09.08.2019 р., виданої Бондаренко І.В., про те, що її дохід за період з 14.01.2019 р. по 19.06.2019 р. становив 38394,43 грн.

Наказом ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» № 193к/тр від 16.07.2019 р. ОСОБА_1 була звільнена з посади головного технічного керівника будівельного проекту Відділу проектів з 16.07.2019 р. за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

На підставі Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13.02.2009 р., позивачем було проведено звірку даних (перевірку), які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, наданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації і протягом періоду її перебування на обліку як безробітної, про що начальником відділу розслідування страхових випадків та провідним інспектором відділу розслідування страхових випадків було складено Акт № 933 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним від 09.08.2019 р.

За результатами проведеної перевірки позивачем видано наказ № НТ190809 від 09.08.2019 р. про повернення за рахунок роботодавця виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю відповідно до абз. 2 п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Листом № 10/3542/06-16/19 від 09.08.2019 р. позивач направив ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» до виконання витяг з наказу Маріупольського МЦЗ № НТ190809 від 09.08.2019 р. щодо відшкодування роботодавцем коштів у сумі 38394,43 грн., а також копію акта розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення № 933 від 09.08.2019 р. У листі позивач зазначив, що кошти, які підлягають поверненню повинні бути перераховані відповідачем протягом 15 календарних днів з дня отримання цього листа.

Листом № 401 від 30.08.2019 р. відповідач повідомив позивача про те, що за результатами розгляду листа № 10-3542/06-16/19 від 09.08.2019 р. щодо відшкодування відповідачем, як роботодавцем коштів у сумі 38394,43 грн., ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» оскаржило рішення Маріупольського міського центру зайнятості (наказ № НТ190809 від 09.08.2019 р.) до Донецького обласного центру зайнятості.

Вказаний лист був отриманий 06.09.2019 р. уповноваженим працівником позивача, що підтверджується описом вкладення до цінного листа від 03.09.2019 р. та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 571.

Відповідач, не погоджуючись з зазначеним наказом позивача, вважаючи його таким, що не відповідає дійсним обставинам та положенням законів, звернувся до Донецького обласного центру зайнятості зі скаргою № 400 від 30.08.2019 р. на рішення центру зайнятості щодо повернення коштів за рахунок роботодавця, в якій просив скасувати наказ № НТ190809 від 09.08.2019 р. щодо повернення за рахунок роботодавця коштів у сумі 38394,43 грн., отриманих ОСОБА_1 як допомога по безробіттю за період з 21.01.2019 р. по 19.06.2019 р. під час перебування її на обліку в Маріупольському МЦЗ.

Розглянувши скаргу на рішення Маріупольського міського центру зайнятості від 09.08.2019 р. щодо відшкодування коштів у розмірі 38394,43 грн. Донецький обласний центр зайнятості листом № 07/2285/01-37-19 від 20.09.2019 р. повідомив відповідача про те, що Маріупольським МЦЗ підготовлено та направлено до суду позовну заяву про стягнення коштів з роботодавця. Донецький обласний центр зайнятості вважає, що дії Маріупольського МЦЗ щодо відшкодування коштів в розмірі 38394,43 грн. правомірні, і роботодавець має відшкодувати Фонду витрати, понесені на виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.10.2019 р. провадження у цивільній справі № 363/764/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріола-Модуль ЛТД» про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі закрито.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилався на розширене тлумачення ч. 4 ст. 35 Закон України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та зазначав, що ключовим критерієм для визначення підстав для стягнення з роботодавця суми допомоги по безробіттю (соціального забезпечення), виплаченої на корить застрахованої особи, є неправомірне звільнення особи та подальше її поновлення на роботі, або інші передбачені законом неправомірні дії чи бездіяльність роботодавця. При цьому, висновок про неправомірність такого звільнення працівника може ґрунтуватися не лише на підставі рішення суду, а й випливати з інших актів: рішень комісій по трудовим спорам, рішень третейських судів, ґрунтуватися на добровільному визнанні роботодавцем факту неправомірного звільнення або вбачатися із змісту мирової угоди, укладеної з працівником.

Враховуючи викладене тлумачення ч. 4 ст. 35 вказаного закону, позивач зазначає, що факт поновлення на роботі ОСОБА_1 наказом ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» свідчить про визнання роботодавцем звільнення незаконним, і є достатньою підставою для відшкодування суми виплаченої допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача, як роботодавця 38394,43 грн. виплаченої допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням на роботі ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 статті 7 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття одним із видів матеріального забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Згідно з п. 2 ч. 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Отже, положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що саме судове рішення про поновлення працівника на роботі може бути правовою підставою для стягнення з роботодавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Законодавцем передбачено тільки три правові підстави згідно з частиною 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо виникнення обов`язку з відшкодування фонду соціального страхування понесених ним витрат на оплату працівнику по безробіттю чи наданих йому соціальних послуг (за судовим рішенням про поновлення працівника на роботі; незаконна виплата безробітному суми забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю).

Отже, вказаний перелік підстав є вичерпним.

Зазначені підстави не можуть тлумачитися розширено, а отже посилання позивача на розширене тлумачення ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" є таким, що не ґрунтується на Законі.

Отже, обов`язок роботодавця з відшкодування Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття суми виплат по безробіттю та наданих соціальних послуг виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 р. у справі № 921/220/17-г/16.

Як вбачається з резолютивної частини ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 01.10.2019 р. у справі № 363/764/19, провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі - закрито.

Отже, рішення суду, яким би було поновлено ОСОБА_1 на роботі, відсутнє.

Таким чином, ОСОБА_1 поновлена на роботі ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» не за рішенням суду, а з ініціативи роботодавця.

З огляду на викладене, підстави для стягнення з відповідача суми виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у зв`язку з поновленням на роботі у сумі 38394,43 грн., відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову Маріупольського міського центру зайнятості.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Маріупольського міського центру зайнятості до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріола-Модуль ЛТД» про стягнення 38394,43грн. суми виплаченої допомоги по безробіттю відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 ст. Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення підписано 27.12.2019 р.

Суддя О.О. Рябцева