ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року Справа № 925/1000/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача Єгоров В.С. адвокат,

від відповідача Плаха О.В. - адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства Національна акціонерна компанія

Нафтогаз України, м. Київ

до приватного акціонерного товариства Черкаське хімволокно,

м. Черкаси

про стягнення 2 267 144 грн. 05 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулося з позовом акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до приватного акціонерного товариства Черкаське хімволокно про стягнення 941 704 грн. 87 коп. пені, 298 089 грн. 15 коп. 3% річних, 1 027 350 грн. 03 коп. інфляційних втрат, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу за №2316/1617-ТЕ-36 від 12 вересня 2016 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24 вересня 2019 року.

Проте, підготовче засідання призначене на 24 вересня 2019 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді по даній справі у відрядженні.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25 вересня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Підготовче засідання призначено на 07 листопада 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 07 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 17 грудня 2019 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 17 грудня 2019 року було оголошено перерву до 12 год. 00 хв. 20 грудня 2019 року.

20 вересня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та 02 жовтня 2019 року клопотання в якому відповідач просив суд врахувати доводи викладені у відзиві.

Відповідне клопотання суд залишає без задоволення, оскільки відзив до суду було подано з пропуском встановленого судом строку без поважних на те причин, крім того, відповідач в порядку ст.119 ГПК України не звертався до суду з відповідним клопотанням про продовження судом процесуального строку.

Таким чином, відзив відповідача суд залишає без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

22 жовтня 2019 року від відповідача надійшло до суду клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням зі справи №826/9665/16 про визнання протиправною (незаконною) постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року.

Суд відповідне клопотання відповідача залишив без задоволення, про що було вказано в протоколі судового засідання від 07 листопада 2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засіданні проти позову заперечував.

В судовому засіданні, яке відбулося 20 грудня 2019 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1000/19.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за договором постачання природного газу за №2316/1617-ТЕ-36 від 12 вересня 2016 року, щодо здійснення своєчасного та повного розрахунку за спожитий природний газ та посилався на приписи статей 526, 530, 549, 610, 612, 625 ЦК України, ст. ст.193, 230, 231 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 12 вересня 2016 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (в подальшому найменування позивача було змінено на акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) (постачальник)та публічним акціонерним товариством Черкаське хімволокно (в подальшому найменування відповідача було змінено на приватне акціонерне товариство Черкаське хімволокно) (споживач) було укладено договір постачання природного газу за №2316/1617-ТЕ-36.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а останній зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 48 500,000 тис. куб.м.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав повністю та згідно підписаних сторонами актів приймання передачі природного газу поставив відповідачу протягом жовтня 2016 року - вересня 2017 року природний газ на загальну суму 219 519 514 грн. 41 коп. (а.с. 43-54).

Оплату за отриманий газ було здійснено у повному обсязі таким чином: частково шляхом перерахування коштів на рахунок позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств на суму 16 358 700 грн. 01 коп., а частково - за рахунок коштів отриманих на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на загальну суму 203 160 814 грн. 40 коп.

Спільні протокольні рішення були укладені між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області (сторона 1), Департаментом фінансів Черкаської облдержадміністрації (сторона 2), Департаментом фінансової політики Черкаської міської ради (сторона 3), ПАТ Черкаське хімволокно (сторона 4) і Національно акціонерною компанією Нафтогаз України (сторона остання), предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

У пункті 2.6 (2.7) розділу 2 спільних протокольних рішень визначено порядок проведення взаєморозрахунків, згідно якого сторона 4 перераховує стороні останній кошти за природний газ за жовтень 2016 року червень 2017 року згідно з договором від 12 вересня 2016 року №2316/1617-ТЕ-36 із записом у графі призначення платежу Постанова Уряду від 11 січня 2005 року № 20, за природний газ за відповідний місяць року, договір від 12 вересня 2016 року №2316/1617-ТЕ-36.

Згідно з розділом 3 спільних протокольних рішень з метою їх реалізації сторони зобов`язуються: забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688; перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватися наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цих спільних протокольних рішень; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цих спільних протокольних рішень та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цими спільними протокольними рішеннями.

Сторони, що підписали спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Уряду від 11 січня 2005 року № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за цими спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України (розділ 4 спільних протокольних рішень).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за природний газ, оформлення і підписання документів здійснюється споживачем або відокремленим підрозділом споживача виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Нарахування пені не здійснюється на суми оплат, які були проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 та постанов Кабінету Міністрів України, якими регулюється порядок відшкодування споживачу різниці в тарифах шляхом укладення договорів про організацію взаєморозрахунків.

Однак оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови договору, зокрема вимоги п. 6.1.

Згідно п. 6.2. договору оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширювалася дія статті 191 Закону України Про теплопостачання;

2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширювалась дія статті 191 Закону України Про теплопостачання в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору постачання природного газу, розрахунку з позивачем за поставлений газ.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 298 089 грн. 15 коп. 3% річних нарахованих за період 26 січня 2017 року по 29 січня 2017 року на суму боргу 36 94 179 грн. 96 коп. (борг за поставлений газ у грудні 2016 року), за період 26 квітня 2017 року по 02 травня 2017 року на суму 26 046 986 грн. 94 коп. (борг за поставлений газ у березні 2017 року), з 03 травня 2017 року по 12 червня 2017 року на суму 13 378 915 грн. 00 коп. (залишок боргу за поставлений газ у березні 2017 року), за період з 26 травня 2017 року по 19 липня 2017 року на суму 4 727 281 грн. 96 коп. (борг за поставлений газ у квітні 2017 року), з 27 червня 2017 року по 21 вересня 2017 року на суму боргу 3 888 859 грн. 80 коп. (борг за поставлений у травні 2017 року природний газ), за період з 26 липня 2017 року по 31 жовтня 2017 року на суму боргу 550 115 грн. 76 коп. (борг за поставлений природний газ у червні 2017 року), за період з 29 серпня 2017 року по 08 лютого 2018 року на суму боргу 4 777 423 грн. 49 коп. (борг за поставлений природний газ у липні 2017 року), за період з 26 вересня 2017 року по 08 лютого 2018 року на суму боргу 2 825 159 грн. 53 коп. (борг за поставлений природний газ у серпні 2017 року) та за період з 26 жовтня 2017 року по 08 лютого 2018 року на суму боргу 8 756 116 грн. 99 коп. (борг за поставлений природний газ у вересні 2017 року).

Також позивачем заявлено до стягнення 1 027 350 грн. 03 коп. інфляційних втрат нарахованих за період з 26 квітня 2017 року по 31травня 2017 року на суму 13 378 915 грн. 00 коп. (залишок боргу за поставлений газ у березні 2017 року), за період з 26 травня 2017 року по 30 червня 2017 року на суму 4 727 281 грн. 96 коп. (борг за поставлений газ у квітні 2017 року), з 27 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року на суму боргу 3 888 859 грн. 80 коп. (борг за поставлений у травні 2017 року природний газ), за період з 26 липня 2017 року по 31 жовтня 2017 року на суму боргу 550 115 грн. 76 коп. (борг за поставлений природний газ у червні 2017 року), за період з 29 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року на суму боргу 4 777 423 грн. 49 коп. (борг за поставлений природний газ у липні 2017 року), за період з 26 вересня 2017 року по 31 січня 2018 року на суму боргу 2 825 159 грн. 53 коп. (борг за поставлений природний газ у серпні 2017 року) та за період з 26 жовтня 2017 року по 31 січня 2018 року на суму боргу 8 756 116 грн. 99 коп. (борг за поставлений природний газ у вересні 2017 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8.2. договору поставки (з урахуванням протоколу розбіжностей) передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (з урахуванням умов додаткової угоди №5 від 31 березня 2017 року).

В зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого газу, позивачем було заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 941 704 грн. 87 коп. пені нарахованої за період з 29 серпня 2017 року по 08 лютого 2018 року на суму боргу 4 777 423 грн. 49 коп. (борг за поставлений природний газ у липні 2017 року), за період з 26 вересня 2017 року по 08 лютого 2018 року на суму боргу 2 825 159 грн. 53 коп. (борг за поставлений природний газ у серпні 2017 року) та за період з 26 жовтня 2017 року по 08 лютого 2018 року на суму боргу 8 756 116 грн. 99 коп. (борг за поставлений природний газ у вересні 2017 року) з урахуванням 16,4% річних, що є менше ніж подвійна облікова ставка Національного банку України.

Згідно з положеннями частин 1 - 3 статті 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК Нафтогаз України та ПАТ Укртрансгаз.

Таке регулювання визначено у Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

За змістом цього Порядку визначено механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК Нафтогаз України та ПАТ Укртрансгаз, а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється із Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок газопостачальної організації.

Аналогічні положення викладено у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256 (далі - Порядок фінансування видатків), згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Таким чином, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), визначений Порядком фінансування видатків, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується житловими субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства.

Сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків.

Зазначений правовий висновок також наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31 травня 2019 у справі № 924/296/18.

В зв`язку з чим, пункт 6.1 договору (з урахуванням протоколу розбіжностей), в якому зазначено, що з урахуванням п.11.3 договору підписання сторонами спільних протокольних рішень не змінює строків та умов розрахунків за цим договором судом до уваги не приймається.

Таким чином, для нарахування пені на підставі пункту 8.2 договору, 3 % річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України необхідно, щоб відповідач здійснив оплату отриманих коштів поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 березня 2018 у справі № 910/9806/16.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за період: жовтень 2016 року червень 2017 року відповідач здійснював оплату за природний газ у порядку та на умовах, визначених спільними протокольними рішеннями, що були укладені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20, а тому правові підстави для нарахування відповідачу 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасно оплачений природний газ, що поставлявся в період: грудень 2016 року червень 2017 року - відсутні.

Неустойку в цей період позивач не нараховував.

Таким чином у стягненні 125 826 грн. 06 коп. 3% річних та 270 611 грн. 37 коп. слід відмовити.

Що стосується нарахування пені, річних та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату поставленого природного газу за липень-вересень 2017 року слід зазначити наступне.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача стверджував, що за умовами договору відповідач може здійснити розрахунок за отриманий товар лише через поточний рахунок із спеціальним режимом використання в межах коштів на виконання постанови Кабінету міністрів України від 18 червня 2014 року №217 Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Проте, суд не погоджується з даними доводами, оскільки підпунктом 2) пункту 6.2 договору передбачено, що в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.

Таким чином відповідач не обмежувався в здійсненні розрахунків лише рахунками зі спеціальним режимом використання, а тому він мав передбачену договором можливість і зобов`язання сплатити заборгованість власними коштами та міг впливати на стан розрахунку.

Водночас, зазначений Порядок не стосується договірних зобов`язань сторін у частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них.

Дану правову позицію наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/16072/16.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Як вже зазначалося вище відзив на позов суд залишив без розгляду.

Здійснивши перевірку нарахування інфляційних втрат, пені та 3% річних нарахований на борг за поставлений газ за липень-вересень 2017 року за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ:ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3., судом встановлено, що розмір інфляційних втрат, пені та річних нараховано вірно, а тому з відповідача підлягає стягненню 756 738 грн. 66 коп. інфляційних втрат, 941 704 грн. 87 коп. пені та 172 263 грн. 09 коп. 3% річних.

В зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства Черкаське хімволокно, проспект Хіміків, 76, м. Черкаси, ідентифікаційний код 00204033 на користь акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720 941 704 грн. 87 коп. пені, 172 263 грн. 09 коп. 3% річних, 756 738 грн. 66 коп. інфляційних втрат та 28 059 грн. 31 коп. судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 21 грудня 2019 року.

Суддя А.В.Васянович