РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2019 року м. Чернігів справа № 927/956/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.,

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 927/956/19, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

місцезнаходження: вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до відповідача: Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання"

Прилуцької міської ради Чернігівської області

місцезнаходження: вул. Садова, 104, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

про стягнення 1082,30 грн

За участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано позов до Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області про стягнення 909,25 грн пені та 173,05 грн трьох процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017 та додаткових угод до нього.

Позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 28.11.2019 у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відмовлено, відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначено на 24.12.2019 о 10:00.

16.12.2019 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на те, що природний газ, що постачається за договором №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями. Заборгованість населення за отриману теплову енергію перед КП "Прилукитепловодопостачання" станом на 10.12.2019 становить 358,8 тис.грн. Крім того, відповідач надає послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а тому основним джерелом доходу підприємства є кошти, що надійшли за надані послуги споживачам. Внаслідок несвоєчасних розрахунків споживачів за отримані послуги, підприємство неспроможне своєчасно розрахуватися за спожитий природний газ. Також відповідач зазначає, що є збитковим підприємством, що підтверджується балансом на 30.09.2019 (збитки відповідача склали 30892,0 тис. грн). Заборгованість держави з різниці в тарифах за надані послуги з постачання теплової енергії бюджетним установам становить 5483,0 тис. грн. КП "Прилукитепловодопостачання" самостійно не визначає порядку розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, оплата з такого рахунка відповідних послуг, у тому числі послуг з постачання природного газу, залежить від суми коштів, які надійшли від споживачів. Відповідач в добровільному, позасудовому порядку сплатив основну заборгованість за спожитий природний газ. Нарахування та стягнення 3 % річних у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов договору, а стягнення з КП "Прилукитепловодопостачання" пені у повному обсязі, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. Стягнення надмірно великих штрафних санкцій, може призвести до зупинки підприємства та унеможливить забезпечення надання життєво необхідних комунальних послуг (постачання теплової енергії, постачання холодної та гарячої води та водовідведення) населенню міста Прилуки, лікарням, дитячим садка, школам та ін. Відповідач просить суд зменшити заявлену позивачем до стягнення пеню до 10%, а саме до 90,93 грн.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень від 28.11.2019: №182 (позивачу) та №204 (відповідачу), але повноважних представників у судове засідання 24.12.2019 не направили.

До початку судового засідання від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. У клопотанні позивач позов підтримує, просить суд задовольнити його у повному обсязі.

Суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача, оскільки участь у судовому засіданні є процесуальним правом сторони відповідно до п.2 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом також враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи згідно зі ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Зважаючи на те, що згідно зі ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ст.169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Іншиз заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 909,25 грн пені та 173,05 грн трьох процентів річних за неналежне виконанням відповідачем умов договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017.

До обставин, які є предметом доказування у даній справі, відноситься встановлення факту наявності між сторонами договірних відносин, виконання позивачем умов договору щодо купівлі-продажу природного газу та відповідно неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Позивач посилається на те, що 05.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством «Прилукитепловодопостачання» (споживач) було укладено договір №5024/1718-БО-39 постачання природного газу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №226 "Деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", змінено тип Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Внесено зміни до постанови КМУ від 14.12.2016 №1044 «Питання публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" шляхом виключення слова «публічного» у назві та пункті 1 постанови; статут публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", затверджений абзацом другим пункту 1 зазначеної постанови, викладено в новій редакції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 1044 "Питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226) затверджено Статут акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", згідно з яким тип компанії - приватне акціонерне товариство; повне найменування українською мовою - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є стороною договору №5024/1718-БО-39 купівлі-продажу природного газу від 05.09.2017 і йому належать права та обов`язки постачальника, які виникли на підставі даного договору.

Відповідно до п. 1.1.-1.4. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його, на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями. Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього договору, споживач визначає самостійно. За цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).

Пунктом 2.1. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017 визначено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 2020,0 тис. куб. метрів, у тому числі по місяцях (тис. куб. метрів): жовтень - 170; листопад - 350; грудень - 390; IV квартал 2017р. - 910; січень - 420; лютий - 390; березень - 300; І квартал 2018 р. - 1110.

Додатковою угодою № 2 від 03.04.2018 до договору постачання природного газу від 05.09.2017 №5024/1718-БО-39 п.2.1. договору доповнено абзацом у наступній редакції: постачальник передає споживачу в період з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 280 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів): квітень - 260; травень - 20; ІІ квартал 2018 р. - 280.

Додатковою угодою № 3 від 06.06.2018 до договору постачання природного газу від 05.09.2017 №5024/1718-БО-39 п.2.1. договору доповнено абзацом у наступній редакції: постачальник передає споживачу в період з 01.06.2018 по 31.07.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 30 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів): червень - 15; липень - 15; всього - 30.

Додатковою угодою № 4 від 02.08.2018 до договору постачання природного газу від 05.09.2017 №5024/1718-БО-39 п.2.1. договору доповнено абзацом у наступній редакції: постачальник передає споживачу в період з 01.08.2018 по 31.08.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 9,0 тис. куб. метрів.

Додатковою угодою № 5 від 05.09.2018 до договору постачання природного газу від 05.09.2017 №5024/1718-БО-39 п.2.1. договору доповнено абзацом у наступній редакції: постачальник передає споживачу в період з 01.09.2018 по 30.09.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 9,0 тис. куб. метрів.

Відповідно до розділу 12 договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У пунктах 2 додаткових угод № 2 від 03.04.2018, № 3 від 06.06.2018, № 4 від 02.08.2018, № 5 від 05.09.2018 до договору постачання природного газу від 05.09.2017 №5024/1718-БО-39 сторони дійшли згоди, що договір діє в частині реалізації природного газу відповідно до 31.05.2018 (включно), до 31.07.2018 (включно), до 31.08.2018 (включно), до 30.09.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами договору №5024/1718-БО-39 купівлі-продажу природного газу від 05.09.2017, який по своїй правовій природі є договором поставки.

У відповідності до ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п.3.1. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна комерційна компанія «Нафтогаз України») - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Згідно з п.3.2.-3.3. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, постачання природного газу за цим договором здійснюється виключно за умови дотримання споживачем вимог пункту 12 Положення.

У разі невиконання споживачем вимог пункту 12 Положення постачальник не підтверджує планові обсяги газу (номінацію) для споживача, при цьому передача природного газу не здійснюється.

Відповідно до п.3.4.-3.6. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, постачальник застосовує процедуру подання номінацій та реномінацій відповідно до Кодексу газотранспортної системи з урахуванням інформації щодо балансування в більшу чи меншу сторону. Номінація надається в обсязі необхідному споживачу за цим договором за умови виконання споживачем вимог пункту 12 Положення. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації (крім випадків, коли номінація не надається) повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього договору. Споживання підтвердженого обсягу природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється, як правило, рівномірно, виходячи з добової норми. Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді мас самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.

Пунктами 3.7., 3.8. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017 визначено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями ( утому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печатками споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта (п.3.9. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017).

Згідно з п.3.10. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017 споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному місяці.

Кількість природного газу, яка передається споживачу, згідно з п.4.1 договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.

Згідно з п. 5.1.,5.2. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладання договору ціна на природний газ становить 4942,00 грн за 1000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної піни застосовується коефіцієнт 1,6.

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін,

Ціна за 1000 куб.м газу за цим договором на дату його укладання становить 7907,20 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9488,64 грн.

Відповідно до п. 5.4. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підтвердження факту виконання умов договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017 позивач надав до матеріалів справи копії актів приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.10.2017 на суму 442493,23 грн; від 30.11.2017 на суму 977946,68 грн; від 31.12.2017 на суму 2899775,83 грн, від 31.01.2018 на суму 2526796,37 грн, від 28.02.2018 на суму 3732840,47 грн, від 31.03.2018 на суму 3349869,47 грн, від 30.04.2018 на суму 1542387,92 грн, від 31.05.2018 на суму 67739,40 грн, від 30.06.2018 на суму 47481,16 грн, від 31.07.2018 на суму 20856,04 грн, від 31.08.2018 на суму 31587,68 грн, від 30.09.2018 на суму 4564,03 грн, підписані сторонами та скріплені печатками сторін, які підтверджують передачу позивачем відповідачу за період з 01.10.2017 по 30.09.2018 природний газ на загальну суму 15644338,28 грн (т.1 а.с.34-45).

Враховуючи вищевикладені обставини, а також відсутність зі сторони відповідача заперечень щодо факту отримання від позивача природного газу за період з 01.10.2017 по 30.09.2018 на загальну суму 15644338,28 грн, суд доходить висновку, що позивачем доведено та підтверджено матеріалами справи факт передачі відповідачу природного газу за вказаний період на загальну суму 15644338,28 грн по договору №5024/1718-БО-39 купівлі-продажу природного газу від 05.09.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 6.1.,6.5. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання здійснюється сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою, на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу споживачем та актів його приймання-передачі.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, по вищезазначених актах приймання-передачі природного газу відповідач зобов`язаний був розрахуватись у наступні строки: від 31.10.2017 на суму 442493,23 грн - до 27.11.2017 включно (25.11.2017, 26.11.2017 - вихідні); від 30.11.2017 на суму 977946,68 грн - до 26.12.2017 включно (25.12.2017 - вихідний); від 31.12.2017 на суму 2899775,83 грн - до 25.01.2018 включно, від 31.01.2018 на суму 2526796,37 грн - до 26.02.2018 включно (25.02.2018 - вихідний), від 28.02.2018 на суму 3732840,47 грн - до 26.03.2018 включно (25.03.2018 - вихідний), від 31.03.2018 на суму 3349869,47 грн - до 25.04.2018 включно, від 30.04.2018 на суму 1542387,92 грн - до 25.05.2018 включно, від 31.05.2018 на суму 67739,40 грн - до 25.06.2018 включно, від 30.06.2018 на суму 47481,16 грн - до 25.07.2018 включно, від 31.07.2018 на суму 20856,04 грн - до 27.08.2018 включно (25.08.2018, 26.08.2018 - вихідні), від 31.08.2018 на суму 31587,68 грн - до 25.09.2018 включно, від 30.09.2018 на суму 4564,03 грн - до 25.10.2018 включно.

Відповідач за отриманий за договором №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017 у спірному періоді розрахувався у повному обсязі, а саме: за газ спожитий у жовтні 2017 року - 30.11.2017, за газ спожитий у листопаді 2017 року - 22.12.2017, за газ спожитий у грудні 2017 року - 31.01.2018, за газ спожитий у січні 2017 року - 23.02.2018, за газ спожитий у лютому 2018 року - 22.03.2018, за газ спожитий у березні 2018 року - 05.04.2018, за газ спожитий у квітні-вересні 2018 року - 27.04.2018, що вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (т.1 а.с.29-33), виписки з рахунку позивача стосовно операцій з відповідачем за договором №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017 за період з 01.10.2017 по 31.01.2019 (т.1 а.с.47-48) та виписок з особового рахунку позивача за період з 30.11.2017 по 14.05.2018 (т.1 а.с.49-208, т.2, т.3).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд доходить висновку, що відповідачем у повному обсязі здійснено оплату за газ, отриманий за договором №5024/1718-БО-39 купівлі-продажу природного газу від 05.09.2017 у розмірі 15644338,28 грн.

У сторін відсутні розбіжності щодо обсягу, вартості отриманого газу, сум та дат платежів, здійснених відповідачем по договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017 та додаткових угод до нього.

З аналізу здійснених відповідачем оплат за спожитий природний газ за договором №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017 вбачається, що відповідачем оплата за спожитий газ здійснювалась з порушенням строків, визначених п.6.1 договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, а саме:

- за газ спожитий у жовтні 2017 року повна оплата була здійснена відповідачем 30.11.2017, прострочка оплати з 28.11.2017 по 29.11.2018;

- за газ спожитий у грудні 2017 року повна оплата була здійснена відповідачем 31.01.2018, прострочка оплати з 26.01.2018 по 30.01.2018;

- за газ спожитий у листопаді 2017 року та січні-вересні 2018 року повна оплата була здійснена відповідачем у строки, встановлені договором і прострочка оплати відсутня.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 173,05 грн, а саме:

-за газ переданий у жовтні 2017 року - 72,74 грн 3% річних за період з 28.11.2019 по 29.11.2017;

-за газ переданий у грудні 2017 року - 100,32 грн 3% річних за період з 29.01.2018 по 30.01.2018.

Матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати переданого природного газу, а тому, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 173,05 грн 3% річних є обґрунтованою та підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст.231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 8.1. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017 сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством і цим договором.

Відповідно до п.8.2. договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується неня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Додатковою угодою №1 від 15.01.2018 до договору постачання природного газу від 05.09.2017 №5024/1718-БО-39, п. 8.2. викладено у наступній редакції: у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Керуючись п.8.2 договору №5024/1718-БО-39 постачання природного газу від 05.09.2017, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 15.01.2018, позивачем нараховано до сплати відповідачу та заявлено до стягнення 909,25 грн пені за прострочку оплати вартості поставленого природного газу, а саме: 397,64 грн за період з 28.11.2017 по 29.11.2017; 511,61 грн за період з 26.01.2018 по 30.01.2018.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка оплати відповідачем за переданий природний газ, суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано відповідачу 909,25 грн пені за прострочку оплати вартості поставленого природного газу, а саме: 397,64 грн за період з 28.11.2017 по 29.11.2017 та 511,61 грн за період з 26.01.2018 по 30.01.2018.

Неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту наведених норм вбачається, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та його розмір.

Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та принципах господарського судочинства відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 916/2283/18, від 31.10.2019 у справі № 911/874/19 та від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 703/1181/16-ц, від 20.03.2019 у справі № 761/26293/16-ц.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Обґрунтовуючи свою заяву про зменшення суми пені, відповідач вказує на те, що використовує природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, заборгованість населення за отриману теплову енергію перед КП "Прилукитепловодопостачання" становить 358,8 тис.грн, а також те, що відповідач є збитковим підприємством, збитки відповідача склали 30892,0 тис.грн, заборгованість держави з різниці в тарифах за надані послуги з постачання теплової енергії бюджетним установам становить 5483,0 тис.грн.

Вказані твердження відповідача, як підстава для зменшення суми пені, судом до уваги не можуть бути прийняті з наступних підстав:

Як встановлено судом, постачання природного газу за договором постачання природного газу від 05.09.2017 №5024/1718-БО-39 здійснювалось для бюджетних установ та організацій та відповідно прострочка оплати виникла за газ спожитий у жовтні 2017 року за період з 28.11.2017 по 29.11.2018 та грудні 2017 року за період 26.01.2018 по 30.01.2018.

Із наданого відповідачем додаткового договору № 1 до договору банківського рахунку № 315899/2 від 01.09.2014 вбачається, що для зарахування коштів, що надходять за теплову енергію та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, рахунки відкриваються окремо за категоріями споживачів. Зокрема, для бюджетних устав було відкрито рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують факт відсутності коштів на вказаному рахунку у жовтні 2017 року за період з 28.11.2017 по 29.11.2018 та грудні 2017 року за період 26.01.2018 по 30.01.2018 для погашення заборгованості, а також доказів наявності дебіторської та кредиторської заборгованості, заборгованості в різниці в тарифах за вказаний період по бюджетних установах та організаціях.

Для сплати населенням коштів за теплову енергію та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води відкрито окремий рахунок, і наявність заборгованості населення за спожиту теплову енергію, не є підставою для звільнення від відповідальності за оплату спожитого природного газу, який використовується для бюджетних установ та організацій.

Відповідачем надана інформація щодо дебіторської та кредиторської заборгованості, а також заборгованості в різниці в тарифах станом на 10.12.2019, період за який позивачем не нараховувалась пеня і який не є предметом розгляду у даній справі.

Надані відповідачем листи від 16.09.2013 № 1138 та від 13.09.2019 № 05-06/2854 також не відносяться до періоду, в якому здійснювалось постачання природного газу та періоду за який нарахована пеня за прострочку оплати, а датовані майже на чотири роки раніше.

Відповідачем також не надано суду доказів та не доведено, що сума пені 909,25 грн є надмірно великою у порівнянні із збитками кредитора.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для зменшення пені, а тому клопотання відповідача щодо зменшення пені задоволенню не підлягає.

Оскільки, спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4 Закону України „Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601 () до Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області, вул. Садова, 104, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500 () про стягнення 1802,30 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області, вул. Садова, 104, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500 () на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601 () 909,25 грн пені, 173,05 грн 3% річних та 1921,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4.У задоволенні клопотання Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області, вул. Садова, 104, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500 () про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) до 10 % відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 26.12.2019.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

- адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

- засоби зв`язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко