ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 909/479/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Мамалуй О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Скорзонера"

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Хабіб М.І., судді: Бонк Т.Б., Матущак О.І.)

від 04.09.2019

у справі № 909/479/18

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех-Трейд-Інвест"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Скорзонера"

про звернення стягнення на предмет іпотеки в сумі 331 200, 00 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Національний банк України звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех-Трейд-Інвест" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

1.2. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 06.06.2018 відкрито провадження у справі №910/479/18 за позовом Національного банку України до ТОВ "Тех-Трейд-Інвест", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Скорзонера" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

1.3. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2019 поновлено провадження у справі № 909/479/18, відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Скорзонера" про відвід судді Фрич М.М. та на підставі ч. 3 ст. 39 ГПК України провадження у справі зупинено. Матеріали справи № 909/479/18 передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку автоматизованого розподілу на підставі ч. 3 ст. 6 та ч. 1 ст. 32 ГПК України для розгляду заяви ТОВ "Скорзонера" про відвід судді Фрич М.М.

1.4. Не погодившись з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2019 у справі № 909/479/18, Товариство з обмеженою відповідальністю "Скорзонера" звернулось до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на зазначену ухвалу, в якій просить її скасувати в частині зупинення провадження.

1.5. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 у справі №909/479/18 апеляційну скаргу ТОВ "Скорзонера" на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2019 у справі № 909/479/18 залишено без руху та встановлено скаржнику десятиденний строк, з дня отримання зазначеної ухвали, для подання до суду доказів сплати судового збору в сумі 1921,00 грн та доказів надіслання учасникам справи копії апеляційної скарги і доданих до неї документів з описами вкладення.

2. Короткий зміст ухвали апеляційної інстанцій

2.1. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скорзонера" на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2019 у справі №909/479/18.

2.2. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Скорзонера" подало заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, з доданими до неї платіжним дорученням №1752 від 28.08.2019 про сплату 1921, 00 грн судового збору та описами вкладення у цінні листи від 30.08.2019 про надіслання документів Національному банку України, ТОВ "Тех-Трейд-Інвест" та ПАТ КБ "Приватбанк", з яких вбачається, що скаржник надіслав учасникам справи копії касаційної скарги №190305/1 від 05.03.2019 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 15.02.2019 у справі №909/479/18, тобто Товариством з обмеженою відповідальністю "Скорзонера" подано докази надіслання на адреси учасників справи інших документів, а не апеляційної скарги від 29.07.2019 №191229/1, яка подана до Західного апеляційного господарського суду. Отже у встановлений судом термін недоліки апеляційної скарги не були усунені, оскільки скаржником не надано належних доказів надсилання копій апеляційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам справи.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.09.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю "Скорзонера" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги:

- суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з посиланням на її невідповідність вимогам статті 258 ГПК України в частині надання доказів надсилання апеляційної скарги іншим сторонам, тому оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 129 Конституції України;

- залишаючи без руху апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції ухвалив у десятиденний строк з дня отримання ухвали від 12.08.2019 подати докази сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн та докази надіслання учасникам справи копії апеляційної скарги з додатками до неї;

- ТОВ "Скорзонера" 30.08.2019 надіслало до Західного апеляційного господарського суду цінним листом з описом вкладення 264 заяву про усунення недоліків апеляційної скарги №190830/1 від 30.08.2019 з доданими до неї оригіналами платіжного доручення №1752 від 28.08.2019 на суму 1921,00 грн, описів вкладення у цінні листи та накладних від 30.08.2019 про надіслання копій апеляційної скарги №191229/1 від 29.07.2019 іншим учасникам справи, що підтверджується описом вкладення у цінний лист 264;

- виходячи з аналізу положень ст. ст. 174, 258, 260 ГПК України обов`язок щодо надсилання іншим учасникам справи копії апеляційної скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення, міститься у ст. 259 ГПК України, а не ст. 258 ГПК України, тому суд не має повноважень залишати без руху, а потім повертати апеляційну скаргу з підстав недотримання стороною вимог ст. 259 ГПК України, такі повноваження суду апеляційної інстанції передбачені лише у зв`язку з невиконанням стороною вимог ст. 258 ГПК України;

- повертаючи апеляційну скаргу Західний апеляційний господарський суд зазначив, що з долучених до заяви описів вкладення у цінні листи вбачається, що скаржник надіслав учасникам справи копії касаційної скарги, тобто подав докази надіслання інших документів на адреси учасників справи, а не апеляційної скарги від 29.07.2019 №191229/1, проте апеляційним судом не було враховано, що до заяви про усунення недоліків було також додано накладні від 30.08.2019 про надіслання на адреси інших учасників справи поштових відправлень 737, 729, 702, які є належними та достатніми доказами виконання скаржником вимог ст. 258 ГПК України щодо подання доказів надсилання копій скарги сторонам у справі, а описи вкладення у цінні листи, на які послався апеляційний суд, були подані товариством відповідно до ст. 259 ГПК України.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу Національний банк України просив залишити її без задоволення, а ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 у справі №909/479/18 - без змін.

3.4. Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" у відзиві на касаційну скаргу просило відмовити у її задоволенні.

Крім того, Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" надано клопотання про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу за вчинення дій з метою перешкоджання судочинству до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скорзонера", яке мотивовано тим, що товариство недобросовісно користується своїми процесуальними правами, чим створює перешкоди у здійсненні судочинства.

Розглянувши вказане клопотання, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо залишення його без задоволення.

Згідно зі ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Разом з тим у вирішенні питання про визнання тих чи інших дій зловживанням процесуальними правами та постановлення ухвали про стягнення в доход державного бюджету з відповідної особи штрафу позиція учасника справи є важливою, але не вирішальною, оскільки законодавець відносить ці повноваження до виключної компетенції судів.

Крім того, право на касаційне оскарження судових рішень встановлено чинним ГПК України, яким ТОВ "Скорзонера", як учасник судового процесу, скористалось, його касаційна скарга відповідала вимогам ст. 290 ГПК України, тому Верховний Суд, керуючись ч. 13 ст. 8, ст. ст. 234, 290, 294, 301 ГПК України, відкрив касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ТОВ "Скорзонера" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 у справі №909/479/18 та прийняв її до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що свідчить ухвала Верховного Суду від 26.11.2019 у цій справі.

Належне використання свого права на касаційне оскарження судового акту не є зловживанням процесуальними правами згідно з ст. 43 ГПК України і не може бути підставою для застосування до такої сторони заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу при розгляді касаційної скарги в такому випадку.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції з посиланням на норми права, якими керувався суд

4.1. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

4.2. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

4.3. Відповідно до ст. 259 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

4.4. За приписами ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

4.5. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

4.6. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо:

1) апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено;

2) до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження особа, яка подала скаргу, подала заяву про її відкликання;

3) скаргу подано в інший спосіб, ніж до суду апеляційної інстанції;

4) скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

4.7. Аналіз положень ст. ст. 174, 258, 260 ГПК України дозволяє зробити висновок про те, що апеляційна скарга приймається до розгляду у випадку виконання скаржником вимог ст. 258 ГПК України, зокрема, подання доказів надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Обов`язок щодо надсилання іншим учасникам справи копії апеляційної скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення, міститься у ст. 259 ГПК України, а не ст. 258 ГПК України.

Отже, згідно з ст. 260 ГПК України апеляційний суд не має повноважень залишати апеляційну скаргу без руху, а потім її повертати з підстав недотримання стороною вимог ст. 259 ГПК України. Такі повноваження у суду апеляційної інстанції передбачені лише у зв`язку з невиконанням стороною вимог ст. 258 ГПК України. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2018 у справі №927/95/18, від 08.10.2018 у справі №927/626/17, від 12.08.2019 у справі №910/7534/18).

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Скорзонера" було виконано вимоги ст. 258 ГПК України шляхом додання до заяви про усунення недоліків апеляційної скарги накладних від 30.08.2019 про надіслання на адреси інших учасників справи поштових відправлень 737, 729, 702.

Крім того, судом апеляційної інстанції залишено поза увагою той факт, що згідно з описом вкладення у цінний лист №264 до суду апеляційної інстанції разом з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги направлено, зокрема, оригінали накладних від 30.08.2019 про надіслання копій апеляційної скарги №191229/1 від 29.07.2019. Отже скаржником додано належні докази надіслання копій апеляційної скарги на адреси учасників справи, тобто виконано вимоги ухвали Західного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 про залишення апеляційної скарги без руху, що також узгоджується з нормами ст. 258 ГПК України, а описи вкладення у цінні листи, на які послався апеляційний суд, були подані товариством відповідно до ст. 259 ГПК України

4.8. Верховний Суд також вважає за необхідне зазначити про те, що суд апеляційної інстанцій не позбавлений права зобов`язати сторону виконати вимоги ст. 259 ГПК України, зокрема, надіслати іншим учасникам справи копії доданих до апеляційної скарги документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення, а у випадку невиконання таких вимог суду - застосувати заходи процесуального примусу, які наведені у ст. ст. 131-135 ГПК України.

4.9. Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

4.10. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

4.11. Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

4.12. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги у зв`язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Скорзонера" не виконано вимоги саме статті 259 ГПК України.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Частиною четвертою статті 304 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанції, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд суду першої або апеляційної інстанції.

5.2. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.3. Оскільки судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, а саме статті 174, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, то ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

6. Судові витрати

6.1. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, а справа підлягає передачі до суду апеляційної інстанції на розгляд, то, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 260, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скорзонера" задовольнити.

2. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 скасувати, а справу № 909/479/18 передати на розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

О. Мамалуй