ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

27 грудня 2019 року Справа № 915/2476/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

розглянувши без виклику сторін

заяву товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІСІА,

вул. Буніна, 28, кв. 20, м. Одеса, 65045;

поштова адреса: адвокат Гороховська С.І.,

віл АДРЕСА_1 ;

особа, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) ? YEL MIMARLIK TURIZM SAN VE TIC,

Sedef Caddesi 101, Ataturk Mah, Atasehir, 34758, Istanbul, Turkey;

про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на судно

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) ЮНІСІА звернулося з заявою від 26.12.2019, зареєстрованою в Господарському суді Миколаївської області у той же день за вх. № 19591/19, про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку ст.ст. 136-139 ГПК України, шляхом накладення арешту на судно OBAN (ІМО8301852) (далі Судно), зареєстроване під прапором Туреччини, яке знаходиться в акваторії морського спеціалізованого порту Ніка-Тера (далі Порт), а саме, шляхом його затримання, заборони виходу з акваторії порту та заборони відчуження.

Заяву мотивовано тим, що ТОВ ЮНІСІА має до компанії YEL MIMARLIK TURIZM SAN VE TIC (далі ? Компанія) чинну морську вимогу на загальну суму 154316 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання Компанією грошових зобов`язань за укладеним з заявником договором постачання від 17.03.2019, а саме, зобов`язань щодо оплати у повному обсязі товарів (продуктів харчування), поставлених ТОВ ЮНІСІА у період 03.04-18.03.2019 на судно Компанії WINNER S, назву якого у подальшому змінено на OBAN.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає її не підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ст. 136 ГПК України).

Позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, забороною відповідачу вчиняти певні дії; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.ч. 1, 4 ст. 137 ГПК України).

Заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту. У разі подання заяви про забезпечення позову про арешт морського судна заявник повинен пред`явити позов протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч.ч. 2-3 ст. 138 ГПК України).

Заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (ч.ч. 2-4 ст. 140 ГПК України).

Згідно ст. 42 КТМ України, судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв`язку з: заподіянням шкоди в результаті втрати або пошкодження майна у зв`язку з експлуатацією судна; заподіянням шкоди в результаті позбавлення життя або ушкодження здоров`я на суші або на воді у прямому зв`язку з експлуатацією судна; заподіянням шкоди навколишньому природному середовищу; винагородою, що належить за здійснення рятувальних заходів або виконання вимог будь-яких договорів про рятування; компенсацією та іншими сумами, що належать за усунення або спробу усунення загрози заподіяння шкоди, за вжиття запобіжних заходів чи здійснення аналогічних операцій; підняттям, віддаленням або знищенням судна, що стало уламками, чи його вантажу та викликаними цим витратами; будь-яким договором використання або фрахтування судна; будь-яким договором перевезення вантажу або пасажирів на судні; втратою чи пошкодженням вантажу, включаючи багаж, під час перевезення або у зв`язку з ним; загальною аварією; лоцманським проведенням та сплатою лоцманських зборів; буксируванням; постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його; будівництвом, ремонтом, перебудовою або переобладнанням судна; зборами в порту, каналі та інших судноплавних водах, а також у доці; заробітною платою та іншими коштами, що належать капітану, членам командного складу та іншим членам екіпажу у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків на борту судна, включаючи витрати на репатріацію і внески за соціальним страхуванням, що сплачуються від їх імені; дисбурсменськими витратами, які здійснюються щодо судна капітаном, власником, фрахтувальником або агентом; страховою премією, включаючи внески за взаємне страхування, що сплачуються стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; будь-яким спором про право власності на судно або володіння ним; будь-яким спором між двома або кількома власниками судна щодо використання судна і розподілу прибутку; заставою судна; будь-яким спором, що виникає з договору купівлі-продажу судна.

У відповідності до положень Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року (далі Конвенція), ратифікованої Законом України Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна, яка набрала чинності для України з 16.05.2012, морська вимога вимога, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів: a) збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; b) загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов`язані з його експлуатацією; c) рятування судна або вантажу; d) договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; e) договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; f) втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; g) загальної аварії; h) морської позики; i) буксирування; j) лоцманства; k) поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; l) будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; m) заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; n) витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; o) спорів, що стосуються права власності на морське судно; p) спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; q) іпотеки або морської застави будь-якого судна (п. 1 ст. 1 Конвенції).

Водночас, частиною 1 статті 3 Конвенції унормовано, що, з урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги

власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах o, p або q пункту 1 статті 1.

Частиною 2 статті 43 КТМ України встановлено, що будь-яке судно або судна можуть бути арештовані, якщо на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна або суден, вони перебувають у власності особи, яка несе відповідальність за морською вимогою і яка на час виникнення вимоги була власником судна, стосовно якого морська вимога виникла, або фрахтувальником такого судна за бербоут-чартером, тайм-чартером або рейсовим чартером.

Згідно з п.9 ч.1 ст. 78 КТМ України, оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту належить до функції капітана морського порту.

Заявник стверджує, що судно OBAN, арешт якого є предметом даної заяви, належить Компнії і раніше його назвою було WINNER S; разом із тим, ні доказів відповідної зміни назви Судна, ні доказів права власності на нього компанії YEL MIMARLIK TURIZM SAN VE TIC до заяви не додано, що унеможливлює перевірку судом дотримання заявником указаних вище положень міжнародного та національного законодавства.

Доданий до заяви витяг з сайту https://marinetraffic.com, який у додатках до заяви позначений як інформація щодо місцезнаходження судна, cкладений іноземною мовою, і до нього не додано належного перекладу із засвідченням у встановленому законом порядку.

Так, у п. 7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002 № 04-5/608 Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій зазначено, що господарський суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом на українську.

Нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус (ст. 79 Закону України Про нотаріат).

Аналогічні положення містяться у главі 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, згідно якого якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.

З урахуванням викладених положень зазначений вище витяг не може бути визнаним належним доказом того, що на даний час Судно знаходиться в акваторії названого заявником Порту; інших доказів такої обставини до заяви не додано.

Крім того, із змісту заяви вбачається, що сума морської вимоги складається з заборгованості за поставлені товари: згідно Інвойсу від 18.03.2019 № 62 у сумі 34205 грн. 56 коп. та згідно Інвойсу від 04.04.2019 № 73 ? у сумі 24436 грн. 61 коп., а також пені, нарахованої на указані суми заборгованості за час прострочення оплати товарів у сумах 92340 грн. та 61976 грн. відповідно по кожному з названих Інвойсів; разом із тим, розрахунків указаних вище сум пені до заяви не додано.

Суд також зауважує, що додані до заяви претензії від 24.12.2019 №№ 1, 2 не містять на них підпису уповноваженої особи позивача і до них не додано доказів направлення цих претензій Компанії, у зв`язку з чим вони не можуть бути визнаними належними доказами вжиття заявником заходів досудового врегулювання спору з Компанією.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що заявником не доведено існування підстав для вжиття обраних ним заходів забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви ТОВ ЮНІСІА належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІСІА про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на судно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М.Давченко