РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2019Справа № 913/702/17
За позовом Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області

до Публічного акціонерного товариства "Фармак"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1) ОСОБА_1

2) Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

про стягнення 208742,44 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники учасників сторін:

від позивача Чорненька Ю.М.

від відповідача Тесля Ю.О.

від третьої особи 1 не прибули

від третьої особи 2 не прибули

В судовому засіданні 16.12.2019 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла справа за позовом Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області до Публічного акціонерного товариства "Фармак", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про стягнення 258742,44 грн., за підсудністю з Господарського суду Луганської області.

20.09.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про залучення ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" у якості співвідповідача у даній справі.

Ухвалою суду від 22.09.2017 справу № 913/702/17 справу прийнято до провадження та призначено на 18.10.2017.

02.10.2017 від позивача надійшло письмове підтвердження з додатком.

12.10.2017 від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" з додатками та клопотання про долучення документів з додатками.

17.10.2017 від відповідача надійшов відзив з додатками, в якому він проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу, а тому саме страховою компанією (третя особа-2) мають відшкодовуватись збитки, спричинені в ДТП. Також відповідач заперечував проти визначення розміру збитку на підставі висновку № 83 від 22.07.2017, оскільки, оцінка проведена без відповідних на те підстав (договору з експертом), без надання сертифікату суб`єкта оціночної діяльності; визначення збитку станом на іншу дату, ніж дата ДТП. Відповідач заперечує щодо покладення на нього витрат на проведення експертизи, оскільки, цей доказ не є належним, і заперечує проти покладення на нього витрат з евакуації, оскільки з поданих доказів не можливо встановити, що послуги були надані саме по евакуації автомобіля, учасника ДТП 13.01.2017.

18.10.2017 від позивача надійшла заява з додатками.

Ухвалою суду від 18.10.2017 розгляд справи відкладено на 09.11.2017.

20.10.2017 від третьої особи надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування".

01.11.2017 від третьої особи-1 надійшли пояснення, в яких він зазначав, що вина особи у скоєнні ДТП не встановлена в судовому порядку. Крім того відповідальність власника транспортного засобу, яким він керував застрахована ПрАТ СК "Арсенал Страхування". Третя особа-1 вказувала на неналежність висновку № 83 від 22.02.2017, як доказу розміру матеріального збитку.

06.11.2017 від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів та письмове пояснення.

Ухвалою суду від 09.11.2017 продовжено строк розгляду спору за клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено на 04.12.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 01.12.2017 від позивача надійшли докази сплати судового збору у визначеному законом порядку та розмірі та додаткові документи на вимогу суду, клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження та клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі № 913/702/17 до вирішення іншої пов`язаної з нею справи № 636/2171/17 до набрання законної сили вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження.

Ухвалою суду від 04.12.2017 зупинено провадження у справі № 913/702/17 за позовом Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області до Публічного акціонерного товариства "Фармак" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди до набрання законної сили вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження у справі № 636/2171/17, що розглядається Чугуївським міським судом Харківської області, щодо кримінального провадження № 0000035 від 13.01.2017 стосовно ОСОБА_1 .

02.09.2019 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, з доказами того, що підстави для зупинення провадження у справі № 913/702/17 відпали.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 1992, № 6, ст. 56) та викладено його у новій редакції.

Ухвалою суду від 13.09.2019 поновлено провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.10.2019 та залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування".

10.09.2019 від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог, в якому він просить стягнути з відповідача 208742,44 грн, оскільки, третьою особою-2 було перераховано на рахунок позивача суму страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн, в зв`язку з чим сума вимог до відповідача зменшена на суму сплаченого страховиком страхового відшкодування.

09.10.2019 від третьої особи-2 надійшли пояснення щодо позовної заяви, в якому зазначено, що після встановлення в судовому порядку вини особи у спричиненні ДТП, страховиком було сплачено потерпілій особі в межах ліміту відповідальності страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн. Також страховиком зауважено, що розмір матеріального збитку у розмірі 179414,77 грн ним визначено на підставі звіту № 6727 від 20.02.2017, який є належним та допустимим доказом.

10.10.2019 в підготовчому засіданні оголошено перерву на 28.11.2019.

18.10.2019 від відповідача надійшов відзив з додатками, в якому він проти позову заперечує, вказуючи на неналежність висновку № 83 від 22.07.2017, як доказу розміру завданого матеріального збитку, оскільки, він проведений експертом без долучення відповідного свідоцтва, не на дату ДТП, без належної правової підстави у вигляді договору (іншого правочину). Відповідач заперечує проти покладення на нього вартості проведеного експертного дослідження та вартості евакуації транспортного засобу.

14.11.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив з додатками, в якій позивач зазначив, що позивач не мав можливості отримати у страховика відповідача звіт про оцінку вартості матеріального збитку, в зв`язку з чим звернувся до експерта за проведенням оцінки. Позивач вказує, що експерт, який поводив оцінку на його замовлення має необхідні документи, що підтверджують його повноваження як експерта, оцінка проводилась на підставі договору з товариством, працівником якого є відповідний експерт. Позивач наголошує, що оцінка збитків проводилась станом на дату ДТП. Позивач вказує, що ним підтверджено належними та допустимими доказами обгрунтованість вимог про стягнення вартості евакуації транспортного засобу та вартості експертизи.

18.11.2019 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив з додатками, в яких зазначено, що позивачу страховиком було запропоновано ознайомитись з висновком експерта щодо суми матеріального збитку, в зв`язку з чим оцінка матеріального збитку самостійно була проведена позивачем безпідставно. Відповідач зазначив, що експертний висновок страховою компанією був оформлений згідно вимог законодавства, тому саме він є належних та допустимим доказом в підтвердження розміру матеріального збитку власнику пошкодженого транспортного засобу

В підготовчому засіданні позивач просив розглядати справу з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 208742,44 грн., у зв`язку з відшкодуванням третьою особою 2 відповідачу 50000,00 грн.

Відповідно до ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом розглянуто заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та протокольною ухвалою суду від 28.11.2019 прийняв заяву про зменшення позовних вимог та продовжив слухання справи з вимогою про стягнення 208742,44 грн.

Відповідно до ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Оскільки, позивач не звертався з клопотанням про залучення співвідповідача, суд (згідно чинної редакції ГПК України) позбавлений повноважень самостійно чи за клопотання відповідача залучати співвідповідача у справі, то клопотання відповідача залишено судом без розгляду. Крім того, суд відзначає, що після набрання чинності 15.12.2017 нової редакції ГПК України відповідачем не заявлялось суду клопотання про залучення співвідповідача.

Ухвалою суду від 28.11.2019 закрито підготовче засідання та призначено до розгляду по суті на 16.12.2019.

В судове засідання 16.12.2019 представники третіх осіб не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 16.12.2019 підтримав вимоги, викладені в позовній заяві, інших заявах по суті спору та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у заявах по суті спору та просив відмовити у позові.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 08.12.2017 у справі № 636/2171/17 по обвинуваченню: ОСОБА_1 , який залишений в цій частині без змін Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18.07.2019, 13 січня 2017 року під час руху по автодорозі Чугуїв - Мілове, в районі 18 кілометру, водій автомобіля Nissan Almera, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 при здійсненні обгону попутного транспортного засобу, а саме автомобіля ГАЗ - 3302, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не впорався з керуванням власного автомобіля, в результаті чого автомобіль на слизькій дорозі винесло на зустрічну смугу руху де він здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з пасажиром ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , далі він допустив зіткнення з автомобілем Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався позаду в попутному напрямку із автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Після зіткнення з останнім автомобілем, автомобіль Nissan Almera, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зіткнення на смузі зустрічного руху з автомобілем ГАЗ - 3302, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 08.12.2017 у справі № 636/2171/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже вина ОСОБА_1 у спричиненні ДТП 13.01.2017, в наслідок якої було пошкоджено автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 встановлена у судовому порядку.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 станом на 03.08.2017 зареєстрований за РСЦ МВС в Луганській області з 22.01.2016.

Згідно долученого до матеріалів справи наказу "Про закріплення службового транспорту за особовим складом РСЦ МВС та ТСЦ РСЦ МВС в Луганській" № 102 від 04.01.2017 транспортний засіб Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 , закріплений як службовий за рядом працівників РСЦ МВС.

Згідно долученого до матеріалів справи наказу "Про відрядження співробітників Регіонального сервісного центру" від 12.01.2017 № 2в відряджено 13.01.2017 до м. Харків на службовому автомобілі Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 працівників РСЦ МВС у Луганській області.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС автомобіль Nissan Almera, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 03.08.2017 зареєстрований за ПАТ "Фармак" з 24.07.2014.

Відповідач не заперечує тих обставин, що автомобіль Nissan Almera, реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ним і потрапив в ДТП під час керування працівником відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивач просить стягнути з відповідача суму матеріального збитку, завданого працівником відповідача в результаті ДТП, вартість проведеного експертного дослідження та вартість евакуації транспортного засобу.

Відповідно до ст.ст.8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того

власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення

страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у

зв`язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

Статтею 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування: страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону,-МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника тощо. У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Відповідальність відповідача була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал страхування" згідно полісу АІ/8925162, який передбачає франшизу - 0.00 грн та ліміт відповідальності страховика у розмірі 50000,00 грн.

Як зазначено сторонами у справі 11.09.2019 страхувальником було сплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн, в зв`язку з чим позивач зменшив суму позовних вимог на сплачені страховиком кошти.

На підтвердження розміру заявленого до стягнення збитку, позивачем долучено до матеріалів справи висновок № 83 від 22.07.2017 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитку, завданого власнику транспортного засобу. Оцінка була проведена на підставі договору на проведення незалежної оцінки від 08.06.2017 № 27/73 (номер договору вказаний з урахуванням пояснень щодо описки зазначених у листі № 12 від 20.11.2017), укладеного між ТОВ "Ленкор" та Регіональним сервісним центром МВС у Луганській області. На вирішення експерту було поставлено питання: "Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 на момент ДТП (13.01.2017).

Експертом було надано відповідь на питання та зазначено, що вартість матеріального збитку з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 на момент ДТП складає 253043,44 грн, в тому числі вартість відновлювального ремонту - 242858,46 грн; розмір ВТВ - 10184,98 грн. В ремонтній калькуляції № 294 від 16.07.2017 до даного висновку зазначено, що вартість ремонту з ПДВ становить 245750,36 грн (вартість запасних частин визначено станом на 19.01.2017). До висновку також долучено протокол огляду транспортного засобу від 15.06.2017.

До матеріалів справи долучено свідоцтво № 5 видане Бондаренко О.А. про присвоєння кваліфікації судового експерта з правом проведення товарознавчих досліджень; визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу, дійсне до 07.11.2017. Отже експерту Бондаренко О.А. надано право визначати розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.1-1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика) ця Методика розроблена згідно із Законами України "Про судову експертизу", "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національним стандартом N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 N 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна. Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до ст. 10, 13 Закону України "Про судову експертизу" до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Незалежно від виду судочинства судовий експерт має право: проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом.

Згідно п. 4.3 Методики у разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" діяльність судових експертів, пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про судову експертизу", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом щодо методичного регулювання оцінки цього майна. Інші положення цього Закону не поширюються на судових експертів.

Зазначені вище норми спростовують доводи відповідача щодо необхідності отримання судовим експертом статуса оцінювача, у разі визначення ним вартості матеріального збитку, оскільки, згідно ст 10 Закону України "Про судову експертизу", судові експерти діють на підставі свідоцтв, якими визначено їх кваліфікацію, а долученому до матеріалів справи свідоцтві судового експерта Бондаренко О.А. має необхідну кваліфікацію.

Також судом не приймаються до уваги зауваження, щодо виконання договору між позивачем та ТОВ "Ленкор", оскільки порядок приймання виконаних робіт (складання та підписання акту приймання виконаних робіт) не впливає не предмет доказування у даній справі, а стосується господарських відносин між позивачем та ТОВ "Ленкор".

Однак, суд відзначає, що відповідно до ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Отже, оскільки, оцінка вартості матеріального збитку проводилась на договірних засадах, за результатами проведеної оцінки судовий експерт мав скласти звіт про оцінку майна. Натомість, до матеріалів справи долучено висновок експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці збитку, завданого власнику транспортного засобу № 83 від 22.07.2017, що суперечить вимогам закону.

Хоча позивачем дотримано вимог закону щодо підписання результатів дослідження експертом та директором суб`єкта господарювання.

Суд також приймає до уваги заперечення відповідача з приводу того, що у висновку № 83 від 22.07.2017 вартість запасних частин вираховувалась станом не на дату ДТП 13.01.2017, а станом на 19.01.2017. Крім того, суд відзначає, що на вирішення експерта було поставлено питання про розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу на момент ДТП, натомість експертом за результатами проведення експертного дослідження було визначено вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу. Тобто, експертом не було надано чітку відповідь на поставлене питання (договором також було передбачено визначення "вартості матеріального збитку", а не "вартості матеріального збитку з технічної точки зору").

З вищезазначеного суд дійшов висновку, що наданий позивачем висновок № 83 від 22.07.2017 не належним та допустимим доказом в підтвердження розміру завданого власнику пошкодженого транспортного засобу збитку.

До матеріалів справи також долучено звіт № 6727 від 20.02.2017 про оцінку колісного транспортного засобу, яким визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 станом на 13.01.2017 становить 179414,77 грн. Звіт виготовлений на замовлення ТОВ "Юніверсал Асістант" фізичною особою-підприємцем Цурпаленко Є.В (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 182/16 від 01.03.2016). Ремонтна калькуляція № 6727, долучена до звіту виконана станом на 13.01.2017 (дату ДТП).

Відповідно до п. 5.1 Методики (в редакції чинній на дату виникнення правовідносин) технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

У звіті зазначено, що огляд об`єкту оцінки проводився 13.01.2017 (додатковий огляд 04.02.2017) в присутності довіреної особи за адресою: Харківська область, м. Чугуєв.

З огляду на зазначене вище, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що звіт № 6727 від 20.02.2017 зроблений експертом без огляду транспортного засобу.

А тому, суд приймає звіт № 6727 від 20.02.2017 у якості належного, допустимого та вірогідного доказу розміру збитку завданого власнику транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 , в зв`язку з його пошкодженням внаслідок ДТП 13.01.2017.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Судом встановлено, що шкоду власнику транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 завдано джерелом підвищеної небезпеки під керуванням ОСОБА_1 , який є працівником АТ "Фармак", а тому завдану шкоду позивачу має відшкодувати відповідач, в обсязі, що перевищує ліміт відповідальності страхувальника згідно полісу обов`язкового страхування.

Оскільки, страховиком було сплачено на користь позивача кошти у сумі 50000,00 грн, то в частині не охопленій страховим відшкодуванням, вимоги позивача визнаються судом обгрунтованими. Однак, як встановлено судом вище, розмір завданого збитку визначається судом на підставі звіту № 6727 від 20.02.2017. Отже сума матеріального збитку, що покладається на відповідача становить 129414,77 грн (179414,77-50000,00). В цій частині вимоги позивача визнаються судом обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача вартості проведення оцінки матеріального збитку на підставі договору № 27/73 від 08.06.2017.

Відповідно до ст. 7 Закону України " Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні " проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках застави державного та комунального майна, внесення державними науковими (науково-дослідними, науково-технологічними, науково-технічними, науково-практичними) установами та державними університетами, академіями, інститутами майнових прав інтелектуальної власності як внеску до статутного капіталу господарських товариств, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін.

Відповідно до п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як вбачається з матеріалів справи, страховиком було проведено належну оцінку збитку, заданого власнику пошкодженого транспортного засобу.

З огляду на вказане, у позивача була відсутня необхідність у проведенні відповідної оцінки.

Посилання позивача, що він не мав можливості ознайомитись з результатами проведеного експертного дослідження, спростовуються матеріалами справи. Оскільки, позивачем до матеріалів справи долучено лист ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" від 30.01.2018, в якому зазначено, що позивач зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 , позивач може ознайомитись, попередньо узгодивши дату з керівництвом офісу. Даний лист було надано у відповідь на звернення позивача з заявою № 31/12/7/401 від 18.01.2018. Доказів того, що позивач раніше звертався до страховика з проханням про ознайомлення з результатами оцінки позивачем не надано. Як і не надано доказів відмови страховика надати позивачу можливість ознайомитись з результатами проведеної оцінки.

Отже, оскільки, оцінка матеріального збитку була проведена страховиком у встановленому законом порядку, у позивача не було необхідності для проведення власної оцінки, в зв`язку з чим не вбачається причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та збитками у вигляді витрат на проведення оцінки матеріального збитку.

З огляду на вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 700,00 грн вартості проведеної оцінки, на замовлення позивача.

Щодо вимог про відшкодування вартості евакуації транспортного засобу з місяця ДТП у розмірі 4999,00 грн.

На підтвердження вказаних позовних вимог позивач долучив до матеріалів справи договір № 12 від 13.02.2017 на надання послуг, укладений між ФОП Драниш С.В. та Регіональним сервісним центром МВС у Луганській області.

Згідно п. 1.1, 1.2 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з евакуації транспортного засобу. Вартість послуги виконавця складає 4999,00 грн.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони домовились, що всі умови цього договору застосовуються до відносин між ними. Які виникли між сторонами до його укладення, а саме з 13.01.2017. Договір набирає чинності з дня підписання сторонами і діє до 31.12.2017.

На підтвердження понесення витрат позивач долучив платіжне доручення № 46 від 15.02.2017 на суму 4999,00 грн з призначенням платежу: за послуги евакуації авто Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно договору № 12 від 13.02.2017 та акту № 1 від 15.02.2017. Кошти були перераховані на рахунок ФОП Драниш С.В. В підтвердження проведення операції долучено лист Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області від 30.10.2017 № 07-04/3473.

Також позивачем було долучено лист ФОП Драниш С.В. № б/н, адресований позивачу, в якому зазначено, що він дійсно 13.01.2017 за допомогою спеціального автомобіля евакуатора з 18 км+70 м автодороги Р-07 Чугуїв - Мілове до м. Сєвєродонецьк здійснено евакуацію автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить РСЦ МВС у Луганській області. За надані послуги відповідно до договору від 13.02.2017 № 12 було отримано грошові кошти у розмірі 4999,00 грн. Вказаний лист був наданий у відповідь на лист позивача № 31/12/7-3906 від 25.10.2017.

Щодо заперечень відповідача, суд відзначає, що сторонами в договорі № 12 від 13.02.2017 правомірно було застосовано ст 631 ЦК України та розповсюджено дію договору на правовідносини, що виникли до його укладення. Щодо неможливості ідентифікувати з договору з приводу якого саме транспортного засобу його було укладено і що він не підтверджує саме евакуацію Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 після ДТП 13.01.2017, суд відзначає, що позивач надав належні, допустимі та вірогідні докази того, що саме автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 був після ДТП 13.01.2017 евакуйований згідно умов договору № 12 від 13.02.2017 (листи, платіжне доручення).

Відповідно до ст. 28, 29 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, вимоги позивача щодо відшкодування йому шкоди пов`язаної з евакуацією транспортного засобу визнаються судом обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен із доводів сторін.

Таким чином, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими в частині та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 123 ГПК України, удові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Фармак" (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, 63, ідентифікаційний код 00481198) на користь Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області (93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Богдана Ліщини, 37-Н, ідентифікаційний код 40112343) матеріальну шкоду у розмірі 134418 (сто тридцять чотири тисячі чотириста вісімнадцять) грн 77 коп, судовий збір у розмірі 2016 (дві тисячі шістнадцять) грн. 28 коп.

3. В частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 74323,67 грн - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 24.12.2019

Суддя І.В.Усатенко