ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Справа № 923/249/19
м.Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної

суддів В.В. Бєляновського, К.В. Богатиря

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №726 від 06.11.2019р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2019)

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Каховської міської ради Херсонської області - не з`явився;

від ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» Бігдан О.А. за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Каховської міської ради Херсонської області

на рішення господарського суду Херсонської області від 26 липня 2019 року

у справі №923/249/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Перспектива ЛТД»

до Каховської міської ради Херсонської області

про стягнення 263955,40грн.

суддя суду першої інстанції: С.В. Нікітенко

час і місце ухвалення рішення: 26.07.2019р. 15:09год., м.Херсон, господарський суд Херсонської області, зала судових засідань №3

повне рішення складено 01.08.2019р.

У судовому засіданні 28.11.2019р. оголошувалась перерва згідно ст.216 ГПК України.

В судовому засіданні 24.12.2019р. згідно ст.ст.233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

02.04.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Перспектива ЛТД» звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення з Каховської міської ради Херсонської області суми 263955,40 грн., з якої: 183828,00 грн. - сума сплачена за договором купівлі-продажу, 65704,39 грн. - сума інфляційних втрат та 14423,01 грн. - сума 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на норми ст.ст. 11, 536, 625, 653, 1212, 1214 ЦК України та вмотивовані наступним:

- 30.03.2009р. між Каховською міською радою та ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» був укладений договір купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації, серії ВМС № 452412, комплексу будівель та споруд парку культури та відпочинку, що знаходяться за адресою: м.Каховка, вул. Дніпровська, 8. Відповідно до умов п.1.4. Договору об`єкт приватизації продано за 183828,00 грн. Позивачем проведено розрахунок за договором.

- постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016р. у справі №923/378/16 розірвано укладений між сторонами Договір та зобов`язано позивача повернути Каховській міській раді комплекс будівель та споруд парку культури та відпочинку, що знаходяться за адресою: м.Каховка, вул. Дніпровська, 8.

- позивач виконав своє зобов`язання щодо повернення отриманого за договором майна, що підтверджується Актом приймання-передання від 17.05.2017р., однак відповідач всупереч приписів ст.1212 ЦК України на цей час не повернув позивачу грошові кошти в розмірі 183828грн., які безпідставно, із дати прийняття апеляційним господарським судом рішення про розірвання договору, без належних правових підстав перебувають у власності відповідача.

18.06.2019р. Каховська міська рада подала місцевому господарському суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказаний відзив господарським судом залишено без розгляду, оскільки відповідачем не надано обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву із зазначенням причин пропуску встановленого строку .

Рішенням господарського суду Херсонської області 26.07.2019р. позов задоволено повністю - стягнуто з Каховської міської ради Херсонської області на користь ТОВа «Компанія «Перспектива ЛТД» грошові кошти в розмірі 183828,00грн., суму інфляційних втрат у розмірі 65704,39грн., суму 3% річних у розмірі 14423,01грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3959,33грн.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст.11, ч.2 ст.651, ч.4 ст.653, ст.1212, ч.1 ст.177, ч.2 ст.1214, ст.536, 562(ч.2), 524, 533-535 ЦК України та вмотивоване наступним. Правова підстава, згідно якої відповідач набув право власності на грошові кошти позивача - Договір купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації від 30.03.2009р., відпала у зв`язку із прийняттям постанови Одеським апеляційним господарським судом від 03.08.2016р. у справі № 923/378/16, якою розірвано договір купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації, від 13.03.2009р. серії ВМС №452411, укладений між Каховською міською радою та ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД». Матеріали справи свідчать, що позивач виконав своє зобов`язання щодо повернення отриманого майна за договором. Відповідач на даний час не повернув позивачу грошові кошти, отримані за розірваним договором в розмірі 183828грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що з боку відповідача наявне безпідставне утримання перерахованих позивачем грошових коштів в розмірі 183828грн. та позовні вимоги в частині стягнення цих коштів підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 65704,39грн. та 3% річних у розмірі 14423,01 грн. суд зазначив, що період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач визначає з 03.08.2016р. по 15.03.2019р. Водночас у відповідності до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При визначенні строків несвоєчасного повернення грошових коштів позивач вказав на початок перебігу строків з дня винесення постанови Одеським апеляційним господарським судом - 03.08.2016р., який не відповідає вказаним правовим положенням, оскільки початок такого строку ним визначено не з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили, а з того ж самого дня коли рішення набуло чинності. Отже період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання слід обраховувати з 04.08.2016р.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції визнав його вірним, та вимоги про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 65704,39 грн. та суми 3% річних у розмірі 14423,01 грн. (за період з 04.08.2016р. по 20.03.2019р.), обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

28.08.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Каховської міської ради Херсонської області, в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 5938,99грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає наступне:

- в порушення приписів ч.ч. 1-5 ст. 236, п.п. 1, 3, 6 ч. 4 ст. 238, п.п. 1, 2 ст. 237 ГПК України суд першої інстанції не надав мотивованої оцінки аргументам та доводам відповідача, мотиви відхилення більшої їх частини, що має своїм наслідком прийняття судом рішення, яке є необгрунтованим.

- в описовій частині оскаржуваного рішення судом зазначено процесуальні дії, які було вчинено останнім в ході розгляду зазначеної справи та за результатами яких було прийнято відповідні ухвали, також норми процесуального права, аналізуючи які суд дійшов висновку про відхилення наданого до суду відповідачем відзиву на позовну заяву та доказів на обґрунтування наведених останнім заперечень;

- після залишення без розгляду відзиву на позов, у судовому засіданні 18.07.2019 відповідач надавав пояснення щодо позовних вимог та у судовому засіданні від 18.07.2019р. додатково з посиланням на норми матеріального та процесуального права, а також чинну судову практику вищих судових інстанцій у подібних спорах надав суду свої доводи та аргументи з обґрунтування мотивів застосування останніх до спірних правовідносин, які склалися при розгляді цієї справи та, зокрема, відхилення доводів викладених позивачем у позові. Зокрема відповідач зазначав, що за укладеним договором у зв`язку з його розірванням за рішенням суду умови останнього зобов`язують лише покупця (тобто позивача) повернути об`єкт приватизації. Умови щодо обов`язку повернення відповідачем отриманих грошових коштів сторони Договору не погодили, а отже позивач не має законного права вимагати повернення вказаної у позовній заяві суми коштів шляхом стягнення останніх з відповідача оскільки ключова умова «безпідставності набуття майна» при застосуванні ст.1212 ЦК України у цьому випадку виключається.

- в суді першої інстанції ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» посилалося на постанову Верховного Суду від 04.05.2018р. у справі № 927/468/17, в якій суд зазначив, що у випадку розірвання приватизаційного договору по зивач вправі, згідно з частиною 4 статті 653 ПК України, вимагати повернення коштів, внесених ним за об`єкт приватизації після здійснення його перепродажу та отримання коштів за нього, оскільки спеціальні норми законодавства про приватиза цію, чинні на момент укладення договору, передбачали такі права для покупців прива тизованого об`єкта (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі Ns 904/5492/15) п. 38 постанови.»

- оскільки сторонами договору не погоджено умови повернення коштів, отриманих продавцем, у випадку розірвання договору, то безпідставними є вимоги позивача щодо їх повернення, «...оскільки ключова умова «безпідставності набуття майна» при застосування ст.1212 ЦК України у цьому випадку виключається...».

- доказом відсутності у суду під час прийняття оскаржуваного рішення всебічності, повноти та об`єктивності при дослідженні та наданню оцінки наявним в матеріалах справи доказам свідчить твердження суду, що позивач виконав своє зобов`язання щодо повернення отриманого майна за договором», хоча ті ж матеріали та навіть надані у судовому засіданні пояснення позивача з приводу виконання свого зобов`язання щодо повернення майна відповідачу не в повному обсязі, доводять зворотнє.

- є суперечливими аргументи суду в частині розрахунку періоду прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, оскільки спершу суд звертає увагу на зазначені позивачем періоди розрахунку сум інфляції та 3 % річних, з посиланням на норму ст. 253 ЦК України вказує на помилковість початку періоду розрахунку зазначених сум, але у кінцевому рахунку говорить про обґрунтованість наданого до суду розрахунку позивача, а позовні вимоги останнього такими, що підлягають задоволенню повністю.

- суд при розгляді справи допустив помилки під час встановлення характеру та правової природи спірних правовідносин, які склалися між сторонами та як наслідок неправильно застосував норми матеріального права. Відхиляючи доводи та аргументи відповідача, водночас не надаючи належної оцінки, мотивів такого відхилення, поверхово встановивши фактичні обставин у справі без належного встановлення дійсних обставин має наслідком порушення судом вище зазначених норм процесуального права, а також фундаментальних принципів здійснення господарського судочинства таких як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та повне з`ясування всіх обставин у справі та в кінцевому рахунку верховенство права під час ухвалення рішення судом.

З посиланням на ст. 129 Конституції України, ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ст. 253, ч.ч. 1, 2 ст. 509, ст. 627,ст. 628, ч.ч.2, 4 ст.653, ст.ст.1212-1214, 83 ЦК України, правову позицію Верховного суду, викладену, зокрема, у постановах від 07.05.2018р. по справі №921/512/17, від 04.05.2018р. по справі №927/468/17 скаржник просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 26.07.2019 р. у повному обсязі.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду (головуючий суддя М.А. Мишкіна, судді К.В.Богатир, І.Г.Філінюк):

- від 29.08.2019р. витребувано у господарського суду Херсонської області матеріали справи №923/249/19 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Каховської міської ради Херсонської області на рішення господарського суду Херсонської області від 26.07.2019р. у справі №923/249/19 до надходження матеріалів даної справи з господарського суду Херсонської області;

- від 16.09.2019р. поновлено Каховській міській раді Херсонської області пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Херсонської області від 26 липня 2019 року у справі №923/249/19 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Каховської міської ради Херсонської області із запропонуванням іншим учасникам справи подати відзив на апеляційну скаргу, клопотання з процесуальних питань у строк до 07.10.2019р., зупинено дію рішення від 26.07.2019р.;

- від 08.10.2019р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні;

- від 16.10.2019р. допущено участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції із господарським судом Харківської області.

07.10.2019р. ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду - без змін з наступних підстав:

- обов`язок відповідача повернути позивачу грошові кошти, отримані за договором купівлі-продажу, згодом розірваним в судовому порядку, ніяким чином не корелюється з обов`язком позивача повернути отримані за таким договором грошові кошти. Такі обов`язки позивача та відповідача виникли одночасно, із набуттям законної сили постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016р. по справі №923/378/16.

- посилання відповідача на умови договору, відповідно до яких у разі розірвання договору на вимогу однієї зі сторін або за рішенням суду, об`єкт приватизації повертається до комунальної власності, також ніяким чином не впливає на обов`язок відповідача повернути отримані за договором кошти. Ообов`язок Позивача повернути відповідачу отримане за договором майно грунтується як на умовах договору, так і на приписах закону, а саме, ст.ст.653, 1212 ЦК України, в межах виконання якого Позивачем передане усе, отримане за договором та наявне на час передання. Будь-які спори, що виникають під час виконання судового рішення, вирішуються у встановленому чинним законодавством порядку.

-позиція відповідача щодо того, що постанова Верховного суду від 07.05.2018р. по справі №921/512/17-г є обґрунтуванням відсутності правових підстав для задоволення вимог позивача є помилковою, адже, задовольняючи касаційну скаргу скаржника та скасовуючи попередні судові рішення по справі, Верховний суд, зокрема, відзначив,що статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі....»

- матеріалами справи підтверджується факт сплати позивачем на користь відповідача, відповідно до умов договору купівлі-продажу майна від 13.03.2009р. грошових коштів в розмірі 183 828,00грн. та факт припинення правової підстави (договір купівлі-продажу), згідно з якою Відповідач отримав кошти від позивача, відповідно до постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016р. по справі №923/378/16.

- матеріалами справи встановлені обидві обставини, за умови яких у відповідача наявний обов`язок повернути кошти, отримані від позивача в межах виконання договору купівлі-продажу майна від 13.03.2009р., у зв`язку із чим господарський суд дійшов законного та обгрунтованого висновку в оскаржуваному рішенні про наявність підстав для стягнення зазначених грошових коштів із відповідача на користь позивача. При цьому, правові підстави виконання відповідачем наведеного обов`язку ніяким чином не залежать від виконання чи невиконання позивачем обов`язку повернути отримане за договором майно.

У зв`язку із перебуванням судді І.Г.Філінюка з 28.10.2019р. по 22.11.2019р. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №726 від 06.11.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №923/249/19.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: В.В. Бєляновський, К.В. Богатир.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2019р. прийнято справу №923/249/19 до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: В.В.Бєляновський, К.В.Богатир та повторно розпочато розгляд справи по суті

21.12.2019р. позивач подав суду пояснення по справі, в яких зазначив наступне:

- постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016р. позивача було зобов`язано повернути саме майновий комплекс, що складається з переліку будівель та споруд.. Обов`язок відповідача повернути позивачу грошові кошти, отримані за договором купівлі-продажу, згодом розірваним в судовому порядку, ніяким чином не корелюється та не залежить від обов`язку позивача повернути отримане за договором майно.

- Станом на дату розірвання договору судом (03.08.2016р.), порядок повернення у державну власність об`єктів приватизації у разі розірвання договору, регулювався «Порядком повернення у державну власність об`єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №32 (далі Порядок). Приписами наведеного Порядку також врегульований порядок повернення у комунальну власність об`єктів приватизації у разі розірвання договору та порядок встановлення та відшкодування збитків, які покупець об`єкту приватизації міг завдати майну під час володіння ним.

- якщо відповідач вважає, що за наслідками виконання рішення суду та передання позивачем майнового комплексу, придбаного ним за розірваним договором, відповідачу спричинені будь-які збитки, питання встановлення та відшкодування таких збитків не залежить від обов`язку Відповідача повернути отримані за договором кошти, в тому числі з тих підстав, що врегульовані відповідними нормативними актами.

- законним та обгрунтованим є висновок місцевого господарського суду, що за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме, повернення отриманих за договором грошових коштів в розмірі 183 828,00 грн., відповідач має сплатити інфляційні за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Періодом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання є з 04.08.2016р. (день, наступний за датою розірвання договору за рішенням суду) по 15.03.2019р. (звернення із позовом до суду).

В засіданні суду апеляційної інстанції представник ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Каховська міська рада свого представника в засідання суду апеляційної інстанції не направила, була повідомлена про дати судових засідань у справі належним чином, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 30.03.2009 року між Каховською міською радою (продавець) і ТОВ "Компанія "Перспектива ЛТД" (покупець ) був укладений договір купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації, згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю комплекс будівель та споруд парку культури та відпочинку, що знаходяться за адресою: м. Каховка, вул. Дніпровська, 8 та є комунальною власністю на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.06.2007р. виконкомом Каховської міської ради згідно з рішенням №253 від 01.06.2007р., а покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації, сплатити ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі, та пройти реєстрацію об`єкта приватизації у бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п.1.1 договору комплекс будівель та споруд парку культури та відпочинку складається з гаража-складу під літерою "А" загальною площею 59,9 кв.м., каси під літерою "В", навісу під літерою "Б", туалету під літерою "Г", каси під літерою "Д" площею 18,9 кв.м, каси під літерою "З", "І", "К", "Л", навіс під літерою "М", каси під літерою "Н", "О", атракціони "Веселі горки" №1, атракціон "Залізниця" №2, атракціон "Дзвіночок" №3, атракціон "Сонечко" №4, атракціон "Юнга" №5, атракціон "Колесо огляду" №6, атракціон "Ромашка" №7, атракціон "Карусель" №8, атракціон "Машинки" №9, огорожі та споруди № І, II, 10-15.

Відповідно до умов п.1.4. Договору об`єкт приватизації продано за 183828,00 грн.

На підтвердження факту проведення розрахунку за Договором позивачем додано до позовної заяви копію виписки з особового рахунку за липень 2009 року та за вересень 2009 року (а.с. 16-17), згідно яких ТОВ "Компанія "Перспектива ЛТД" проводилися у липні та вересні два платежі по 91914,00 грн. з призначенням платежу : Оплата за комплекс будівель та споруд згідно договору купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації б/н від 30.03.2009р.

Факт проведення повного розрахунку за об`єкт визнається Каховською міською радою.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 30.11.2016р., у справі № 923/378/16 розірвано укладений між сторонами Договір купівлі-продажу майна та зобов`язано ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» повернути комплекс будівель та споруд парку культури та відпочинку, що складається з гаража-складу під літерою «А» загальною площею 59,9 кв.м.; каси під літерою «В», навісу під літ. «Б»; туалету під літерою «Г»; каси під літерою «Д» площею 18, 9 кв.м.; каси під літерою «З», «І», «К», «Л», навіс під літерою «М»; каси під літерою «Н», «О»; атракціони «Веселі горки» №1; атракціон «Залізниця» №2; атракціон «Дзвіночок» №3; атракціон «Сонечко» №4; атракціон «Юнга» №5; атракціон «Колесо огляду» №6; атракціон «Ромашка» №7; атракціон «Карусель» №8; атракціон «Машинки» №9; огорожі та споруди №І, ІІ, 10-15, вартістю 183828, 00 грн., що знаходяться за адресою: 74800, м. Каховка, вул. Дніпровська, 8 Каховській міській раді за актом приймання-передачі.

Відповідно до акта приймання передачі від 17.05.2017р. , складеного начальником Каховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області при виконанні наказу №923/378/16 від 12.08.2016р., виданого господарським судом Херсонської області на підставі постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016р., державним виконавцем в порядку примусового виконання рішення передано стягувачу (Каховській міській раді) майно комплексу будівель та споруд парку культури і відпочинку, що знаходиться за адресою :74800, м. Каховка, вул.. Дніпровська 8, а саме: гараж-склад під літерою "А" загальною площею 59,9 кв.м., навіс під літерою "Б", туалету під літерою "Г", каси під літерою "Д" площею 18,9 кв.м, атракціон "Залізниця" №2, атракціон "Дзвіночок" №3, атракціон "Юнга" №5, огорожу, що складається з 38 плит розміром 6х2 та 6 плит розміром 6х1.

Вказаний акт підписаний державним виконавцем, стягувачем (Каховською міською радою) та понятими.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначав, що виконав своє зобов`язання щодо повернення отриманого за договором майна, що підтверджується Актом приймання-передачі від 17.05.2017р., однак відповідач, всупереч приписів ст. 1212 ЦК України, на час подання позову не повернув позивачу грошові кошти в розмірі 183828,00 грн., які безпідставно, із дати прийняття апеляційним господарським судом рішення про розірвання договору, без належних правових підстав перебувають у власності відповідача, у зв`язку з чим ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» просить, окрім сплаченої на рахунок відповідача, вартості об`єкта приватизації стягнути також 65 704,39грн. інфляційних та 14 423,01грн. 3% річних за період прострочення з 03.08.2016р. (дата ухвалення постанови про розірвання договору купівлі-продажу) по 20.03.2019р.(21.03.2019р. подана позовна заява) на підставі ст. 1212, 1214, 625 ЦК України.

Господарський суд, враховуючи обставину розірвання укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу майна, дійшов висновку про те, що кошти у сумі 183 828,00 грн., що сплачені позивачем за Договором, зберігаються відповідачем без достатньої правової підстави та за приписами ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню позивачу.

Разом з тим, беручи до уваги, що відповідач фактично утримує та користується вказаними коштами позивача, господарський суд також дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за період з 04.08.2016р. по 15.03.2019р., дійшовши до висновку, що період прострочення розпочався наступного дня після набрання законної сили постановою Одеського апеляційного господарського суду у справі №923/378/16.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про стягнення з Каховської міської ради 183 828,00 грн. сплачених позивачем за Договором купівлі-продажу від 30.03.2009р.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Нормами глави 83 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї норми тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі шляхом розірвання договору.

Так, як зазначалося вище, постановою Одеського апеляційного господарського суду 03.08.2016р. у справі № 923/378/16 розірвано укладений між сторонами Договір купівлі продажу від та зобов`язано ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» повернути комплекс будівель та споруд парку культури та відпочинку, що складається з гаража-складу під літерою «А» загальною площею 59,9 кв.м.; каси під літерою «В», навісу під літ. «Б»; туалету під літерою «Г»; каси під літерою «Д» площею 18, 9 кв.м.; каси під літерою «З», «І», «К», «Л», навіс під літерою «М»; каси під літерою «Н», «О»; атракціони «Веселі горки» №1; атракціон «Залізниця» №2; атракціон «Дзвіночок» №3; атракціон «Сонечко» №4; атракціон «Юнга» №5; атракціон «Колесо огляду» №6; атракціон «Ромашка» №7; атракціон «Карусель» №8; атракціон «Машинки» №9; огорожі та споруди №І, ІІ, 10-15, вартістю 183828, 00 грн., що знаходяться за адресою: 74800, м. Каховка, вул. Дніпровська, 8 Каховській міській раді за актом приймання-передачі.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, отже постанова суду апеляційної інстанції від 03.08.2016р., якою Договір купівлі-продажу від 30.03.2009р. року розірвано, набрала законної сили 03.08.2016р.

Враховуючи, що укладений між Каховською міською радою і ТОВ "Компанія "Перспектива ЛТД" Договір купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації від 30.03.2009р., розірвано в судовому порядку, сплачені позивачем кошти у сумі 183 828,00 грн., як оплата вартості майна за вказаним договором, зберігаються відповідачем безпідставно.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на приписи ч. 4 ст. 653 ЦК України та умови договору купівлі-продажу, що начебто виключають правомірність вимог повернути кошти, сплачені за об`єкт.

Законом, а саме ч.1 ст. 1212, п.4. ч. 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що обов`язок особи повернути майно, правова підстава набуття якого відпала, поширюються також на вимоги повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, що і має місце в даному випадку.

Так, скаржник зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, з договору купівлі-продажу від 30.03.2009р. та акту приймання- передачі від 17.05.2017 року можна встановити, що кількість майна, переданого відповідачу за актом є значно меншою від кількості майна у складі об`єкту приватизації, отриманого позивачем за договором, а отже і вартість переданої частини майна об`єкту приватизації станом на момент укладення договору купівлі-продажу складає значно меншу суму від тієї суми, про стягнення якої просить позивач (суми основного боргу у розмірі 183 828 грн.).

Однак обов`язок Каховської міськради повернути безпідставно збережені кошти на підставі ст. 1212 ЦК України у зв`язку із розірванням в судовому порядку договору купівлі-продажу не ставиться у залежність від виконання позивачем свого зобов`язання щодо повернення майна за розірваним договором на виконання судового рішення..

Разом з цим колегія суддів констатує помилковість висновків суду першої інстанції про виконання ТОВ "Компанія "Перспектива ЛТД" обов`язку повернути об`єкт приватизації згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016р., оскільки це спростовується змістом Акту приймання-передачі від 17.05.2017р. при його співставленні із положеннями договору щодо об`єктів у складі Комплексу будівель та споруд парку культури та відпочинку (абз. 2 п.1.1. Договору купівлі-продажу) та фактично не спростовано позивачем.

Проте суд погоджується із позицією позивача стосовно відсутності взаємозв`язку та обумовленості повернення коштів з обставиною повернення майна, оскільки останнє відбувається в межах виконавчого провадження з виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016р. у справі №923/378/16.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006р. Європейський суд з прав людини визначив основні критерії, згідно з якими необхідно оцінювати дотримання вимог статті 1 Першого Протоколу до Конвенції у справах, що стосуються втручання в майнові права особи: чи мало місце втручання у майно в розумінні Конвенції; чи було втручання законним в контексті положень національного законодавства; чи переслідувало втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства; чи було втручання у право власності справедливим, тобто чи було дотримано "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

Подібні висновки щодо застосування статті 1 Першого Протоколу до Конвенції містять рішення у справах "Стретч проти Сполученого Королівства", "Рисовський проти України","Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Спорронг та Льонротт проти Швеції", "Беєлер проти Італії", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" тощо.

Колегія суддів дійшла висновку, що неповернення на користь ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД`грошових коштів, які є предметом спору в межах даної справи, є порушенням прав, гарантованих Першим Протоколом, оскільки це не переслідує легітимної мети, спрямованої на захист інтересів суспільства, окремої особи чи держави, порушує баланс інтересів суспільства та особи, якій певні права було гарантовано законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011р. у справі "Рисовський проти України" суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010р., "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Висновок Європейського суду з прав людини, викладений у рішенні "Щокін проти України" від 14.10.2010р., пунктом 56 якого, Європейський суд з прав людини, коментуючи можливість двозначного тлумачення норм матеріального права як на користь особи, так і на користь держави, вказав: "відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника".

Відтак доводи скаржника з посиланням на відсутність в договорі обов`язку Ради щодо повернення з бюджету грошових коштів первісному покупцю, за наявності правових підстав для такого повернення є необґрунтованими, суперечать принципу справедливості, добросовісності та розумності у цивільному законодавстві та вимогам статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок господарського суду про наявність законних підстав для задоволення позову в частині стягнення 183 828,00 грн. відповідно до вимог статті 1212 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Колегія суддів вважає помилковим визначення судом початку перебігу строку повернення коштів з дати ухвалення постанови апеляційного господарського суду 03.08.2016р., якою розірвано договір купівлі-продажу, або наступним днем 04.08.2016р. оскільки ані законом , ані договором не передбачено, що після розірвання договору кошти повертаються негайно.

Не встановлено ст.ст. 1212-1214 ЦК України і будь-якого іншого строку для повернення майна, правова підстава набуття якого відпала, у зв`язку із чим воно зберігається безпідставно.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем не надано доказів звернення до Каховської міськради з вимогою про повернення коштів, як безпідставно збережених у зв`язку із розірванням договору купівлі-продажу, до звернення до суду з позовом про їх стягнення.

Наведене унеможливлює встановлення початку перебігу строку виконання боржником обов`язку щодо повернення коштів та періоду прострочення боржником виконання такого обов`язку, оскільки строк виконання боржником такого обов`язку не встановлений, а вимога його виконати не заявлялася.

Отже місцевий господарський суд неправильно застосував норму ст. 625 ЦК України, не врахувавши положення ст. 530 ЦК України та відсутність доказів пред`явлення вимоги повернути безпідставно збережені кошти після розірвання договору, що призвело до помилкового задоволення вимог про стягнення інфляційних та річних за період 03 (04).08.2016-15.03.2019р.

Колегія суддів вважає недоречними посилання скаржника на те, що господарським судом не враховано позицію Верховного Суду у справі № 927/468/17, оскільки господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення було дотримано позицію, яка викладена Верховним Судом у справі № 927/468/17, де суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо можливості застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 ЦК України та стягнення з відповідача суми у зв`язку з тим, що правова підстава для утримання коштів відпала.

Недоречними є посилання скаржника на постанову Верховного Суду у справі №904/5492/15 від 15.02.2018р. та викладені в ній правові позиції, позаяк правовідносини в цій справі не є подібними розглядуваним в даній справі.

Згідно із п.2 ч.1ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч.1ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу Каховської міськради, скасовує рішення господарського суду Херсонської області від 26.07.2019р. в частині задоволення позовних вимог про стягнення 65 704,39грн. інфляційних втрат та 14 423,01грн. річних та розподілу витрат зі сплати судового збору.

В частині задоволення вимог про стягнення 183 828,00грн., безпідставно збережених коштів рішення підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, з Каховської міської ради підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Перспектива ЛТД» 2771,54грн. судового збору за подання позовної заяви (оскільки позовні вимоги задоволені на 70 % ), з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Перспектива ЛТД» на користь Каховської міської ради стягується судовий збір у сумі 1781,70грн., сплачений за подання апеляційної скарги (оскільки вимоги апеляційної скарги задоволені на 30%).

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 277, 281-284 ГПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Херсонської області від 26.07.2019р. у справі №923/249/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення 65 704,39грн. інфляційних втрат та 14 423,01грн. річних та розподілу витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Херсонської області від 26.07.2019р. у справі №923/249/19 залишити без змін.

Стягнути з Каховської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Перспектива ЛТД» 2771,54грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Перспектива ЛТД» на користь Каховської міської ради 1781,70грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286, 287 ГПК України.

Повна постанова складена 28 грудня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя К.В. Богатир