ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 рокуСправа № 912/3183/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., розглянув у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "1+1 Інтернет"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Телерадіокомпанія "Веселка"

про стягнення 75 984,13 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "1+1 Інтернет", яка містить вимоги до Приватного акціонерного товариства Телерадіокомпанія "Веселка":

- стягнути 59 900 грн в якості суми основного боргу, 10 720, 09 грн в якості пені, 1 732,68 грн в якості 3% річних та 3631,36 грн в якості інфляційних втрат за Договором № 2018/0468;

- стягнути 60 750 грн в якості збитків за бездоговірне використання суміжних прав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості 59 900 грн основного боргу, 10720,09 грн пені, 1732,68 грн 3% річних та 3631,36 грн інфляційних втрат позивач посилається на невиконання відповідачем умов Ліцензійного договору про надання невиключного суміжного права № 2018/0468 від 01.07.2018, що укладений між сторонами. Правовими підставами позивач зазначає ст.ст. 526, 549, 610, 625, 1109 Цивільного кодексу України та ст. ст. 216, 217 Господарського кодексу України. Доказами, що підтверджують стягнення такої заборгованості позивач зазначає та подає копію самого Ліцензійного договору, акти до такого договору та рахунки на оплату.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення 60 750 грн збитків за бездоговірне використання суміжних прав позивач посилається на ст. 50 та п. "г" ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право та суміжні права", ст. ст. 16, 22 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України. Жодних доказів на підтвердження заявлених збитків позивач не надає, зазначаючи, що вони будуть подані, враховуючи складність технічного процесу фіксації порушення, до переходу розгляду справи по суті.

Ухвалою від 18.11.2019 господарський суд постановив:

- прийняти позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "1+1 Інтернет" до Приватного акціонерного товариства Телерадіокомпанія "Веселка" про стягнення 136 734,13 грн;

- роз`єднати позовні вимоги та виділити вимогу про стягнення 60 750 грн збитків за бездоговірне використання суміжних прав у самостійне провадження;

- відкрити провадження у справі № 912/3183/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "1+1 Інтернет" до Приватного акціонерного товариства Телерадіокомпанія "Веселка" про стягнення 59 900 грн основного боргу, 10 720, 09 грн пені, 1 732,68 грн 3% річних та 3631,36 грн інфляційних втрат за Договором № 2018/0468;

- для самостійного провадження щодо вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "1+1 Інтернет" до Приватного акціонерного товариства Телерадіокомпанія "Веселка" про стягнення 60 750 грн збитків за бездоговірне використання суміжних прав передати завірені судом копії позовної заяви та документів, що стосуються безпосередньо виділеної позовної вимоги, до загального відділу господарського суду (канцелярії суду);

- справу № 912/3183/19 (позовну вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "1+1 Інтернет" до Приватного акціонерного товариства Телерадіокомпанія "Веселка" про стягнення 59 900 грн основного боргу, 10 720, 09 грн пені, 1 732,68 грн 3% річних та 3631,36 грн втрат за Договором № 2018/0468) розглядати за правилами спрощеного позовного провадження;

- розпочати розгляд справи № 912/3183/19 по суті в порядку спрощеного позовного провадження 17.12.2019 без повідомлення сторін;

- надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для подання відзиву на позов.

Отже, предметом розгляду даної справи є стягнення 59 900 грн в якості суми основного боргу, 10 720, 09 грн в якості пені, 1 732,68 грн в якості 3% річних та 3631,36 грн в якості інфляційних втрат за Договором № 2018/0468.

Копії ухвали від 18.11.2019 відповідно до поштових повідомлень про вручення поштового відправлення сторони отримали: 20.11.2019 - позивач, 19.11.2019 - відповідач.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини сторін.

01.07.2018 між Приватним акціонерним товариством Телерадіокомпанія "Веселка" (надалі - ПРАТ Телерадіокомпанія "Веселка", Ліцензіат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "1+1 Інтернет" (надалі - ТОВ "1+1 Інтернет", Ліцензіар) укладено Ліцензійний договір про надання невиключного суміжного права № 2018/0468 (надалі - Договір), відповідно до п. 2.1. якого Ліцензіар на умовах визначених у цьому Договорі надає Ліцензіату невиключне суміжне право на Розповсюдження Програм (далі - Невиключна ліцензія) за допомогою телекомунікаційних систем в узгоджених пакетах під ТМ, що визначені у Додатку № 1 до цього Договору, використовуючи ресурс Телемережі, а Ліцензіат зобов`язується оплатити та використовувати надане йому право відповідно до умов цього Договору.

У п. 1.1.24 Сторони, узгоджуючи терміни, визначили: Знак для товарів та послуг Ліцензіата (ТМ) - засіб індивідуалізації Програмної послуги Ліцензіата у вигляді словесних позначень, на підставі яких Абонент може ідентифікувати постачальника таких послуг.

Використання Невиключної ліцензії підтверджується двосторонніми Актами між Сторонами (далі - Акт), що датуються останнім числом звітного місяця та підписуються Сторонами за кожен звітний місяць, у двох примірниках (п. 2.2. Договору).

Ліцензіар надає Ліцензіату Акт і розрахунок-фактуру упродовж перших 10 (десяти) календарних днів місяця, наступного за звітним (п. 3.6. договору).

Ліцензіат зобов`язаний протягом 2 (двох) робочих днів з дня отримання підписати Акти і повернути один примірник Акту Ліцензіару. Неповернення Ліцензіатом підписаних Актів протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня отримання від Ліцензіара, є фактом визнання Ліцензіатом повного виконання Ліцензіаром договірних зобов`язань з надання Невиключної ліцензії та відсутності претензій (п. 3.9.1. Договору).

Розділ 4 визначає порядок здійснення оплати винагороди за надання Невиключної ліцензії (роялті).

Щомісячна сума винагороди за надання Невиключної ліцензії (роялті), передбаченої п. 2.1. цього Договору, визначається у Додатку № 1 до цього Договору (п. 4.1. Договору).

Загальна сума Договору складається із сум винагород за надання Невиключної ліцензії (роялті), зазначених в Актакх, що підписані протягом дії цього Договору (п. 4.2. Договору).

Сплата щомісячної винагороди проводиться Ліцензіатом Ліцензіару до 30 (тридцятого) числа місяця наступного за звітним (п. 4.3. Договору).

У випадку несвоєчасної виплати Ліцензіару винагороди, або її частини, відповідно до умов Розділу 4 цього Договору, Ліцензіар має право нарахувати, а Ліцензіат зобов`язується на вимогу Ліцензіара сплатити Ліцензіару пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від розміру несвоєчасно виплаченої Ліцензіару винагороди за кожен день прострочення (п. 5.6. Договору).

У п. 6.1. Договору Сторони визначили, що Договір набуває чинності з 01 липня 2018 року та діє до 31 грудня 2018 ркоу, а в частині розрахунків - до повного виконання.

У п. 2.1. Додатку № 1 до Договору від 01.07.2018 Сторони узгодили, що заглаьна щомісячна сума винагороди за надання Невиключної ліцензії (роялті), передбаченої п. 2.1. Договору, щодо Програм, вказаних у п. 1 цього Додатку, становить з 01.07.2018 по 31.07.2018 - 47 250 грн без ПДВ, з 01.08.2018 по 31.12.2018 - 6750 грн без ПДВ, як операція, що не є об`єктом оподаткування ПДВ згідно абз. 2 п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України та відповідно до п.п. 14.1.225 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Договір та Додаток № 1 до нього підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками.

На виконання п.п. 3.6., 3.9.11 Договору сторони підписували Акти (а.с. 17-22):

№ 00005395 від 31.07.2018, відповідно до якого загальна сума винагороди за період з 01.07.2018 по 31.07.2018 становить 47 250 грн;

№ 00005396 від 31.08.2018, відповідно до якого загальна сума винагороди за період з 01.08.2018 по 31.08.2018 становить 6 750 грн;

№ 00005543 від 30.09.2018, відповідно до якого загальна сума винагороди за період з 01.09.2018 по 30.09.2018 становить 6 750 грн;

№ 00006138 від 31.10.2018, відповідно до якого загальна сума винагороди за період з 01.10.2018 по 31.10.2018 становить 6 750 грн;

№ 00006879 від 30.11.2018, відповідно до якого загальна сума винагороди за період з 01.11.2018 по 30.11.2018 становить 6 750 грн;

№ 00007603 від 31.12.2018, відповідно до якого загальна сума винагороди за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 становить 6 750 грн.

Ліцензіаром виставлено Ліцензіату рахунки № 5371 від 01.07.2018 на суму 47 250 грн, № 5372 від 01.08.2018 на суму 6750 грн, № 5517 від 01.09.2018 на суму 6750 грн, № 6109 від 01.10.2018 на суму 6750 грн, № 6848 від 01.11.2018 на суму 6750 грн, № 7570 від 01.12.2018 на суму 6750 грн (а.с. 23-28).

Відтак позивачем виконувались умови Договору належним чином, про що свідчать підписи Генерального директора ПрАТ Телерадіокомпанія "Веселка" на Актах до Ліцензійного договору.

Водночас Ліцензіат не виконував належним чином свої зобов`язання за Договором щодо повної та своєчасної сплати роялті, що визначена умовами Договору, за твердженням позивача залишок несплаченої суми роялті за Договором складає 59 900 грн, з яких 26 150 грн за липень 2018 року та по 6750 грн у місяць за період з серпня по грудень 2018 року.

Доказів сплати основної суми заборгованості за Договором в розмірі 59 900 грн суду не надано.

Позивач надав копію претензії, що, за його твердженням, надсилалась на адресу відповідача на суму заборгованості в розмірі 59 900 грн. Відповіді на таку претензію суду не подано.

У зв`язку з несплатою вказаного боргу позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні спору господарський суд враховує наступні норми чинного законодавства.

Згідно з приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. (ч. 1 ст. 174 ГК України)

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України)

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим Законом (ч. 2 ст. 418 ЦК України).

Перелік об`єктів права інтелектуальної власності визначений приписами ч. 1 ст. 420 ЦК України. Зокрема, об`єктами права інтелектуальної власності є передачі (програми) організацій мовлення, які в свою чергу є об`єктами суміжних прав (ч. 1 ст. 449 ЦК України).

Відповідно до статті 422 ЦК України право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом. Умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

До майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав відповідно до частини 1 статті 452 ЦК України відносяться: право на використання об`єкта суміжних прав; виключне право дозволяти використання об`єкта суміжних прав; право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта суміжних прав, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 1107 ЦК України розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі, зокрема, ліцензійного договору.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. (ч.ч. 1-2 ст. 1108 ЦК України)

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно з ч. 2 ст. 41 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майнові права організації мовлення можуть передаватися (відчужуватися) іншим особам на підставі договору, в якому визначаються спосіб і строк використання програми мовлення, розмір і порядок виплати винагороди, територія, на яку розповсюджуються передані права, тощо.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так у п. 4.3. Договору Сторони визначили, що сплата щомісячної винагороди проводиться Ліцензіатом Ліцензіару до 30 числа місяця наступного за звітним.

Так, винагорода за надання Невиключної ліцензії за липень 2018 року підлягала сплаті до 30.08.2018, відтак 31.08.2018 - початок періоду прострочення сплати такої винагороди у сумі 26 150 грн; за серпень 2018 року - до 01.10.2018 (відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, оскільки 30.09.2018 - неділя), тому 02.10.2018 - початок періоду прострочення сплати винагороди у сумі 6750 грн; за вересень - до 30.10.2018, відтак 31.10.2018 - початок періоду прострочення сплати винагороди у сумі 6750 грн; за жовтень - до 30.11.2018, відтак 01.12.2018 - початок періоду прострочення сплати винагороди у сумі 6750 грн; за листопад - до 31.12.2018 (відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, оскільки 30.12.2018 - неділя), тому 01.01.2019 - початок періоду прострочення сплати винагороди у сумі 6750 грн; за грудень - до 30.01.2019, тому 31.01.2019 - початок періоду прострочення сплати винагороди у сумі 6750 грн.

Відповідачем не здійснено вказані оплати винагороди у зазначені терміни.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, позов в частині стягнення суми основного боргу винагороди за використання Невиключної ліцензії (роялті) в розмірі 59 900 грн є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначено вище, у п. 5.6. Договору, Сторони передбачили право Ліцензіара на нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у випадку несвоєчасної виплати Ліцензіатом винагороди.

Позивач нарахував на суму заборгованості 26 150 грн за період з 31.08.2018 по 28.02.2019 пеню в сумі 4689,09 грн; на суму заборгованості 6750 грн за період 02.10.2018-02.04.2019 пеню в сумі 1218,33 грн; на суму заборгованості 6750 грн за період 31.10.2018-30.04.2019 пеню в сумі 1210,75 грн; на суму заборгованості 6750 грн за період 01.12.2018-01.06.2019 пеню в сумі 1211,49 грн; на суму заборгованості 6750 грн за період 02.01.2019-02.07.2019 пеню в сумі 1199,10 грн; на суму заборгованості 6750 грн за період 31.01.2019-31.07.2019 пеню в сумі 1191,33 грн.

Господарський суд перевірив розрахунок позивача, у якому враховано приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, і визнав його обґрунтованим, тому вимоги про стягнення 10 720,09 грн пені підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував на суму заборгованості 26 150 грн за період з 31.08.2018 по 08.10.2019 3% річних в сумі 868,32 грн та інфляційні втрати у розмірі 2301,12 грн; на суму заборгованості 6750 грн за період 02.10.2018-08.10.2019 3% річних в сумі 206,38 грн та інфляційні втрати в сумі 457,05 грн; на суму заборгованості 6750 грн за період 31.10.2018-08.10.2019 3% річних в сумі 190,29 грн та інфляційні втрати в сумі 336,57 грн; на суму заборгованості 6750 грн за період 01.12.2018-08.10.2019 3% річних в сумі 173,10 грн та інфляційні втрати в сумі 238,73 грн; на суму заборгованості 6750 грн за період 02.01.2019-08.10.2019 3% річних в сумі 155,34 грн та інфляційні втрати в сумі 183,27 грн; на суму заборгованості 6750 грн за період 31.01.2019-08.10.2019 3% річних в сумі 139,25 грн та інфляційні втрати в сумі 114,62 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних господарський суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості, тому позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 1732,68 грн підлягають задоволенню господарським судом.

Щодо розрахунку інфляційних втрат, то перерахувавши їх на зазначені суми і у вказані позивачем періоди, суд отримав 2500,28 грн на суму заборгованості 26150 грн за період 31.08.2018-08.10.2019, 507,50 грн за період з 02.10.2018-08.10.2019 на суму заборгованості 6750 грн; 386,18 грн за період з 31.10.2018-08.10.2019 на суму заборгованості 6750 грн; 287,65 грн за період з 01.12.2018-08.10.2019 на суму заборгованості 6750 грн; 231,80 грн за період з 02.01.2019-08.10.2019 на суму заборгованості 6750 грн; 162,67 грн за період з 31.01.2019-08.10.2019 на суму заборгованості 6750 грн. Всього інфляційних втрат на заборгованість, вказану позивачем і за періоди, зазначені позивачем склали 4076,08 грн.

Водночас господарський суд, не виходячи за межі позовних вимог задовольняє позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі, заявленому позивачем - 3631,36 грн.

Підсумовуючи викладене, позов ТОВ "1+1 Інтернет" до ПрАТ "Телерадіокомпанія "Веселка" є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Телерадіокомпанія "Веселка" (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. М.Грушевського, буд. 18, ідентифікаційний код 23224848) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1+1 Інтернет" (04080, м.Київ, вул. Кирилівська, 23, ідентифікаційний код 37726069) 59 900 грн основного боргу, 10720, 09 грн пені, 1 732,68 грн 3% річних, 3631,36 грн інфляційних втрат та 1921 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам:

позивачу: Товариству з обмеженою відповідальністю "1+1 Інтернет" за адресою: 04080, м.Київ, вул. Кирилівська, 23;

відповідачу: Приватному акціонерному товариству Телерадіокомпанія "Веселка" за адресою: 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. М.Грушевського, буд. 18.

Суддя Л.С. Вавренюк