ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 Cправа № 914/2138/19

За позовом Приватного акціонерного товариства ОТІС, м. Київ

до відповідача Державного підприємства Арена Львів, м. Львів

про стягнення 33 990, 20 грн

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Кияк І.В.

Представники сторін не з`явились.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року Приватне акціонерне товариство ОТІС звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного підприємства Арена Львів про стягнення 33 990, 20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням укладеного сторонами договору по наданню послуг з технічного обслуговування ліфтів № 21-11/16/D260M092 від 21.11.2016 в частині оплати за виконані роботи на суму 29 278, 56 грн. Також за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено до стягнення 3 329, 97 грн інфляційних втрат та 1 381, 67 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 28.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд на 21.11.2019.

15.11.2019 від позивача надійшло клопотання про проведення подальшого розгляду справи за його відсутності. Крім того, до клопотання позивачем долучено оригінали документів, долучених до позовної заяви для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 21.11.2019 розгляд справи відкладався на 18.12.2019.

В судове засідання 18.12.2019 представники сторін не з`явились.

З урахуванням закінчення строку розгляду спору, встановленого ст. 248 ГПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін.

У судовому засіданні оглянуто оригінали документів, долучених до позовної заяви та встановлено їх відповідність наявним в справі копіям.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив таке.

21 листопада 2016 року між Державним підприємством Арена Львів (далі-Замовник) та Приватним акціонерним товариством ОТІС (далі - Виконавець) укладено договір на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів № 21-11/16/D260M092 (далі договір), відповідно до п.п. 1.1. Замовник передає, а Виконавець приймає на себе обов`язки щодо надання послуг з технічного обслуговування ліфтів за формою технічного обслуговування індивідуальний розрахунок (а.с. 23-24).

Термін надання послуг з технічного обслуговування ліфтів відповідає терміну дії договору, якщо інший термін не обумовлено відповідним листом, що стає невід`ємною частиною Договору (п. 1.2 договору).

Щомісячну вартість послуг за договором відповідно до розрахунків (Додаток № 1 «Відомість об`єктів та обсягів робіт з технічного обслуговування ліфтів») визначено п. 2.2. та така складає 5 703, 62 грн.

Згідно з п. 2.4 договору оформлення акту виконаних робіт (послуг) Замовник здійснює до 25 числа поточного місяця, а всі зупинки ліфтів з вини виконавця за період з 26 числа до кінця місяця враховуються зменшенням обсягів в актах виконаних послуг наступного місяця.

Відповідно до п.п. 2.5, 2.6 договору в актах виконаних робіт (послуг) Замовник зобов`язаний вказати на другому екземплярі дату його підписання, прізвище і ініціали уповноваженої особи, її підпис завірити печаткою; оплата за надані послуги з технічного обслуговування ліфтів провадиться Замовником щомісячно до 5-го числа наступного за звітним місяцем у розмірі відповідно до умов пункту 2.2. Договору з урахуванням умов розділу 4.

Договір набуває чинності з « 21» листопада 2016 року і діє до « 20» листопада 2017 року, а в частині взаєморозрахунків до повного їх виконання. Якщо за один місяць до закінчення строку договору жодна із сторін не заявить про припинення його дії, то він вважається продовженим на кожний наступний рік (п. 8.1, 8.2 договору).

Сторонами також підписано Додаток № 1 до Договору, яким погодили перелік ліфтового обладнання, щодо якого надавалися послуги з технічного обслуговування за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 199 на загальну суму 5 703, 62 грн (а.с. 25).

На виконання умов договору сторонами підписано акти приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфта за період з грудня 2017 року по травень 2018 року на загальну суму 29 278, 56 грн (а.с. 26-27).

Кожен з актів на суму 4 879, 76 грн підписано обома сторонами та скріплено їх печатками.

01.06.2018 сторонами укладено додаткову угоду № 2, в якій сторони дійшли згоди про припинення з 01 червня 2018 року договору № 21-11/16/D260M092 про на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів, укладеного сторонами 21.11.2016 (а.с. 29).

Пунктом 2,3 даної додаткової угоди сторони підтвердили, що станом на дату укладання додаткової угоди № 2, борг Замовника за технічне обслуговування ліфтів за договором становить 29 278, 56 грн, які Замовник зобов`язується сплатити до 31 липня 2018 року шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

01.10.2019 позивачем скеровано на адресу відповідача претензію № 79-юр про сплату заборгованості разом з актом звірки взаємних розрахунків, які отримано відповідачем 10.10.2019 (а.с. 30-32).

Однак відповіді на претензію матеріали справи не містять.

Отже, позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо здійснення оплати за надані послуги, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем на суму 29 278, 56 грн, на яку останній нарахував 3% річних, інфляційні втрати та просить стягнути їх в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, враховуючи таке.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

На виконання умов Договору, укладеного між Державним підприємством Арена Львів (далі-Замовник) та Приватним акціонерним товариством ОТІС (далі - Виконавець), відповідно до п.п. 1.1. Замовник передає, а Виконавець приймає на себе обов`язки щодо надання послуг з технічного обслуговування ліфтів за формою технічного обслуговування індивідуальний розрахунок, останній надав відповідні послуги, а Замовник прийняв їх.

Матеріалами справи, зокрема, актами приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфта, підписаними та скріпленими печатками обох сторін за період з грудня 2017 року по травень 2018 року, підтверджується факт належного виконання позивачем умов договору. Акти підписано сторонами без жодних зауважень.

Згідно з домовленістю сторін оплата за надані послуги з технічного обслуговування ліфтів проводиться Замовником щомісячно до 5-го числа наступного за звітним місяцем.

Однак доказів оплати матеріали справи не містять.

Отже, позивачем правомірно заявлено до стягнення 29 278, 56 грн основної заборгованості.

Також позивачем заявлено до стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3 329, 97 грн інфляційних втрат та 1 381, 67 грн 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат, суд встановив, що такі не є правильними, враховуючи таке.

Нарахування інфляційних втрат здійснюється окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому у розрахунки мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Однак позивач здійснював розрахунки інфляційних втрат з урахуванням місяця, в якому мав бути здійснений платіж. Тобто заборгованість не існувала впродовж цілого місяця та індексувалась з урахуванням цього місяця, що суперечить викладеному вище.

Суд, перерахувавши нараховані позивачем суми інфляційних втрат встановив, що до стягнення підлягає 3 096, 44 грн інфляційних втрат.

Розрахунок 3% річних є правильним, тому до задоволення підлягає також 1 381, 67 грн 3% річних.

Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства ОТІС до Державного підприємства Арена Львів в частині стягнення 29 278, 56 грн основної заборгованості, 1 381, 67 грн 3% річних та 3 096, 44 грн інфляційних втрат є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають до задоволення.

В задоволенні вимоги про стягнення 233, 53 грн інфляційних втрат слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Арена Львів (місцезнаходження: 79031, Львівська обл., місто Львів, вул. Стрийська, будинок 199, ідент. код: 38457291) на користь Приватного акціонерного товариства ОТІС (місцезнаходження: 03062, м.Київ, вул. Чистяківськ, будинок 32, ідент. код юридичної особи: 14357579) 33 756, 67 грн, з яких: 29 278, 56 грн основної заборгованості, 3 096, 44 грн інфляційних втрат, 1 381, 67 грн 3% річних та 1 907, 80 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні вимоги про стягнення 233, 53 грн інфляційних втрат відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.12.2019.

Суддя Галамай О.З.