ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 року м.Дніпро Справа № 904/147/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від позивача: Пистогова Світлана Вікторівна, довіреність №0001000/2063719 від 28.08.2019 року, адвокат;

від відповідача: Ніколенко Максим Євгенович, довіреність №188/81 від 24.12.2018 року, адвокат

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2019 року (повний текст складено 09.09.2019 року ) у справі №904/147/18 (суддя Бєлік В.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 2 001 700 грн. 00 коп. відповідно до умов угоди про уступку права вимоги від 10.02.2004 № 830,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2019 року у справі №904/147/18 позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованості у розмірі 2 001 700,00 грн. та 30 025,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 60 051,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів сплати первісному кредитору - Криворізькому державному гірничо-збагачувальному комбінату "Криворіжсталь" або новому кредитору -ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", який отримав право вимоги згідно договору № 830 про уступку права вимоги від 10.02.2004 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Криворізький гірничо-металургійний комбінат "Криворіжсталь" і Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", заборгованості, встановленої рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 12.06.2001 року у справі №7/251-00.

Суд зазначив, що:

- договір № 830 про уступку права вимоги від 10.02.2004 року є чинним, його дійсність підтверджена в судовому порядку рішенням господарського суду міста Києва від 16.01.2019 року у справі № 904/3388/18;

- доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності є необгрунтованими, оскільки відповідно до описової частини ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2005 року у справі №10/89 зазначено, що представником відповідача на попередньому судовому засіданні був наданий договір про погашення заборгованості № 32 від 14.01.2005 року, укладений між сторонами; згідно з умовами договору кредитор погоджується надати боржнику відстрочку погашення заборгованості строком на десять років (до 14.01.2015 року), а боржник зобов`язується добровільно погасити заборгованість кредитору. Дані обставини не підлягали доказуванню у справі № 10/89 з огляду на визнання їх сторонами.

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування скарги апелянт зауважує на неповне та необ`єктивне з`ясування судом всіх дійсних обставин, що мають значення для справи. Вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними, з огляду на відсутність належної доказової складової, невизначеності правової природи позовної давності щодо можливості стягнення боргу з відповідача позивачем.

Відповідач вказує, зокрема, що:

- під час розгляду даної справи у господарському суді Дніпропетровської області, зі сторони ПРАТ "ПІВНГЗК" було подано заяву про застосування строків позовної давності до майнових вимог позивача; при ухваленні оскаржуваного рішення суд не врахував та знехтував законними підставами для застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача, отже таке рішення є протиправним та ухваленим без додержання приписів Господарського процесуального кодексу України та підлягає скасуванню;

- судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що предмет угоди № 830 про відступлення права вимоги, укладеної між АТ "Укрексімбанк" та Криворізьким гірничо - металургійним комбінатом "Криворіжсталь", суперечить приписам ст. 512 Цивільного кодексу України, оскільки чинне законодавство України ( і в момент укладення договору) не передбачає можливості переуступки виконання судового рішення іншій особі, а лише передбачає передачу (переуступку) права вимоги іншого кредитора (п. 10 Інформаційного листа ВАСУ від 01.07.1996 року № 01/8-241, п.39 Інформаційного листа ВГСУ від 18.03.2008 року № 01-8/164);

- судом не було враховано, що укладена угода не встановлювала і не може встановлювати для ПРАТ "ПІВНГЗК" ніяких зобов`язань, оскільки відповідач не був стороною цієї угоди, а спірна заборгованість виникла під час господарських взаємовідносин ПРАТ "ПІВНГЗК" і Криворізького гірничо-металургійного комбінату "Криворіжсталь", та була 12.06.2001 року стягнута рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області по справі № 7/251-00;

- висновки суду жодним чином не вказують на наявний факт укладеного між сторонами у даній справі договору про відстрочення погашення заборгованості, більш того, досліджений текст ухвали господарського суду від 21.07.2005 року у справі №10/89 не містить інформації, що прямо вказує на наявність факту відстрочки погашення заборгованості, що є предметом даного спору;

- з огляду на ненадання позивачем договору № 32 від 14.01.2005 року, на який він посилається, як на підставу для задоволення позовних вимог та від дати якого відраховує строк позовної давності для звернення до суду, зважаючи на той факт, що відповідачем надано до суду першої інстанції пояснення та докази відсутності у його розпорядженні такого договору, вбачається передчасність та помилковість висновків місцевого господарського суду, викладених в рішенні від 27.03.2018 року.

Відповідач просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2019 року у справі №904/147/18, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає на необгрунтованість доводів скаржника, спростовує їх та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Зокрема, позивач у відзиві вказує, що:

- наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин;

- в матеріалах справи наявна копія заяви Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату "Криворіжсталь" Ш 19-3/5-25Б від 19.08.2003 року) про включення до реєстру вимог кредиторів у справі N Б15/107/03 (боржник - Відкрите акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат") вимог у сумі 9 924 207,53 грн., що виникли, зокрема, за рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області по справі N 7/251-00 від 12.06.2001 року, яким було змінено спосіб виконання рішення у справі N 7/251 шляхом звернення стягнення на майно боржника у межах суми 2 001 700, 00 грн., що підтверджує факт невиконання зобовязання відповідачем;

- нормами ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, і те, що відповідач не є стороною угоди, укладеної між Банком та первісним кредитором, не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку погасити заборгованість.

Щодо ухвали господарського суду від 21.07.2005 року у справі №10/89, позивач зазначає, що нею встановлено, зокрема, наступні факти:

- укладення між Банком та боржником договору про погашення заборгованості №32 від 14.01.2005 року;

- визнання боржником наявності заборгованості перед Банком, в тому числі і заборгованості в розмірі 2 001 700,00 грн., що виникла із угоди;

- надання Банком боржнику відстрочки погашення заборгованості строком на десять років (до 14.01.2015 року).

Щодо твердження боржника стосовно неможливості встановлення з ухвали умов п. 1 договору про погашення заборгованості №32 від 14.01.2005 року та як наслідок, неможливості визначення суми заборгованості, на сплату якої було надано відстрочку, позивач зазначає, що в ухвалі за результатами дослідження судом вказаного договору було відображено основні його умови, з яких чітко вбачається, що відповідачем визнано заборгованість у розмірі 2 997 700 грн. (до складу якої входить і заборгованість у розмірі 2 001 700,00 грн.) та Банком надано відстрочку сплати заборгованості до 14.01.2015 року.

Позивач вважає, що заява відповідача про пропуск строку позовної давності спростовується вищезнаданими доводами ухвали суду у справі №10/89.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення слід скасувати, в задоволенні позову відмовити з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість в розмірі 2 001 700 грн. 00 коп. відповідно до умов угоди про уступку права вимоги від 10.02.2004 року № 830.

Позовна заява обґрунтована тим, що:

- 10.02.2004 року між АТ "Укрексімбанк" та ВАТ "Криворізький гірничо-металургійний комбінат "Криворіжсталь" укладено угоду про уступку права вимоги № 830, за якою первісний кредитор уступив, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги, належне первісному кредиторові, на стягнення заборгованості, встановленої рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області №7/251-00 від 12.06.2001 року про примусове звернення стягнення на майно Відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на суму 2 001 700 грн. 00 коп.;

- ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2005 року у справі № 10/89 про залишення позовної заяви Банку до Відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 2 997 700,00 грн. без розгляду, визначено, що "кредитор погоджується надати боржнику відстрочку погашення заборгованості строком на десять років (до 14.01.2015 року), а боржник зобов`язується добровільно погасити заборгованість кредитору після настання строку погашення заборгованості".

Позивач зазначав, що судом встановлено факт укладання між сторонами договору про погашення заборгованості від 14.01.2005 року № 32, оригінал якого у позивача до цього часу не зберігся. Оскільки відповідач після спливу наданої Банком відстрочки заборгованість не сплатив, позивач звернувся до господарського суду із даним позовом.

Матеріали справи свідчать, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2018 року у справі № 904/147/18 позов було задоволено та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 2 001 700, 00 грн. заборгованості за угодою про уступку права вимоги № 830 від 10.02.2004 року.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.11.2018 року у справі № 904/147/18 вищезазначене судове рішення скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 05.03.2019 року скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.11.2018 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2018 року, справу № 904/147/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд в своїй постанові звернув увагу, зокрема, на те, що в матеріалах даної справи наявна копія заяви "Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату" Криворіжсталь" про включення до реєстру вимог кредиторів у справі № Б15/107/03 (боржник - ВАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат") вимог у сумі 9 924 207,53 грн., що виникли, зокрема, за рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області по справі №7/251-00 від 12.06.2001 року, яким було змінено спосіб виконання рішення по справі №7/251 шляхом звернення стягнення на майно боржника у межах суми 2 001 700,00 грн.

Також Верховний Суд вказав, що зі змісту вищезгаданої заяви вбачається, що на виконання рішення арбітражного суду Дніпропетровської області виданий наказ по справі №7/251(00) від 12.06.2001 року, який пред`явлений кредитором до виконання у ВДВС Тернівського РУЮ, про що державний виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2001 року.

Касаційний Суд вказав на необхідність дослідження при повторному розгляді даної справи зміст заяви про включення до реєстру вимог кредиторів у справі №Б15/107/03 та результати її розгляду, відповідні наслідки задоволення чи незадоволення такої заяви у справі про банкрутство ВАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Колегією суддів у даній справі встановлено, що рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 20.11.2000 року у справі №7/251-00 стягнуто з ВАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату "Криворіжсталь" 2 000 000,00 грн. основного боргу та 1 700,00 грн. державного мита (том 1 а.с.20).

12.06.2001 року у справі №7/251-00 звернуто стягнення на майно ВАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Криворізького державного гірничо - металургійного комбінату "Криворіжсталь" в межах суми 2 001 700,00 грн., про що видано наказ (том 1 а.с.21).

10.02.2004 року між АТ "Укрексімбанк" (новий кредитор) та Криворізьким державним гірничо- металургійним комбінатом "Криворіжсталь" (первісний кредитор) було укладено угоду № 830 про уступку права вимоги (далі за текстом - угода №830) (том 1 а.с.17-18).

Пунктом 1.1. угоди № 830 передбачено, що первісний кредитор уступає, а новий кредитор |приймає на себе право вимоги, належне первісному кредитору, на стягнення заборгованості, встановленої рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області № 7/251-00 від 12.06.2001 року про примусове звернення стягнення на майно ВАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь первісного кредитора в сумі 2 001 700,00 грн.

Крім того, у відповідності до мирових угод № 833 від 10.02.2004 року, № 834 від 10.02.2004 року, 2835 від 10.02.2004 року та № 836 від 10.02.2004 року, укладених між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та Криворізьким державним гірничо-металургійним комбінатом "Криворіжсталь", погашення заборгованості в сумі 2 001 700, 00 грн. в подальшому відбувається шляхом передачі прав вимоги згідно з Угодою про уступку права вимоги № 830 від 10.02.2004 року, яка вступає в силу з дати виконання Криворізьким державним гірничо - металургійним комбінатом "Криворіжсталь" вимог п. 3.1 даних мирових угод (п. 3.2. мирових угод №№ 833, 834, 835, 836) (том 1 а.с. 25 36).

Пунктом 3.1 вказаних мирових угод передбачено, що погашення залишку заборгованості буде здійснюватися шляхом перерахування Криворізьким державним гірничо-металургійним комбінатом "Криворіжсталь" грошових коштів на рахунок АТ "Укрексімбанк" № НОМЕР_1 у ВАТ "Укрексімбанк", МФО 322313, код ЗКПО 00032112 двома платежами протягом 60 днів з моменту затвердження цих мирових угод господарським судом Дніпропетровської області.

Пунктом 4 даних мирових угод передбачено, що ці угоди набирають чинності з дати їх затвердження господарським судом Дніпропетровської області.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 512, 513 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 цього Кодексу).

Статтею 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 цього Кодексу).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі 904/148/18.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не має доказів погашення заборгованості ні перед первісним кредитором, ні перед його правонаступником - позивачем у даній справі.

Він оспорював у судовому порядку дійсність угоди № 830 про уступку права вимоги від 10.02.2004 року, яка підтверджена рішенням господарського суду міста Києва від 16.01.2019 року у справі № 904/3388/18.

Отже,за угодою про відступлення права вимоги №830 від 10.02.2004 року була відступлена дійсна, наявна вимога, яка не виконана відповідачем на час розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не спростовується, що провадження у справі № Б15-107-03 про визнання банкрутом Відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" було припинено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2004 року (том 2 а.с.171). Реєстр вимог кредиторів у цій справі не затверджувався. Тобто, в межах справи про банкрутство вимоги первісного кредитора до відповідача не були задоволені.

Із змісту заяви Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату "Криворіжсталь" від 19.08.2003 року про включення до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство Б15/107/03 вбачається, що згідно наказу по справі №7/251(00) було відкрито виконавче провадження відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Тернівського РУЮ від 16.07.2001 року.

Тобто, на час укладання договору уступки права вимоги №830 - 10.02.2004 року, існувало відкрите виконавче провадження з виконання наказу арбітражного суду Дніпропетровської області від 12.06.2001 року.

Докази іншого в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з наявних у справі процесуальних документів по справі № 7-251 (том 1 а.с.190-197) наказ суду з відміткою державної виконавчої служби про повне або часткове виконання рішення суду, як і постанова про закриття виконавчого провадження в зв`язку з повним виконанням рішення до господарського суду Дніпропетровської області не повертались.

Колегією суддів в ході розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні 18.12.2019 року було оглянуто відповідь начальника Тернівського ВДВС м.Кривого Рогу, з якої вбачається, що на виконанні Тернівського ВДВС перебувало виконавче провадження щодо примусового виконання наказу арбітражного суду Дніпропетровської області від 12.06.2001 року про стягнення 2 001 700,00 грн., надати копії документів виконавчого провадження не має можливості.

На думку колегії суддів, при розгляді даного спору є визначальними такі обставини:

За змістом ст.ст. 115, 1151 і 116 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття рішення у справі № 7/251 (00) рішення, ухвала, постанова арбітражного суду набирають законної сили негайно після їх прийняття і підлягають обов`язковому виконанню підприємствами, організаціями, посадовими особами. Рішення, ухвали, постанови арбітражного суду виконуються в порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення арбітражного суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ надсилається одночасно з рішенням.

Виходячи зі змісту договору про уступку права вимоги від 10.02.2004 року № 830, його умовами передбачено фактичну передачу ВАТ "Криворіжсталь" Банку права вимоги від ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" виконання рішення суду зі зміною способу такого виконання.

Слід зазначити, що за змістом процесуального законодавства, оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі й у разі заміни кредитора у матеріальному зобов`язанні за договором цесії, вирішується судом, який прийняв відповідне судове рішення, у порядку, передбаченому ст. 25 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.121-4 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час укладення договору уступки) сторону стягувача - Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату "Криворіжсталь" на АТ "Укрексімбанк" замінено не було.

Матеріали справи свідчать, що ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ВАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 2 997 700,00 грн.

Ухвалою від 21.07.2005 року у справі №10/89 позовна заява залишена без розгляду (том 1 а.с.86),

Зміст даної ухвали позивач, з яким погодився суд першої інстанції, вважає визначальним для встановлення моменту, з якого позивач має право на звернення до суду, а саме: позивач вказував, що за змістом описової частини ухвали встановлено наявність між сторонами у вказаній справі договору №32 від 14.01.2005 року, згідно якого кредитор погоджується надати боржнику відстрочку погашення заборгованості строком на десять років до 14.01.2015 року.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом позовних вимог у справі №10/89 є стягнення 2 997 700,00 грн. і в ухвалі зазначено, що ця заборгованість складається з двох сум заборгованості в сумі 2 001 700,00 грн., що виникла з угоди про уступку права вимоги №830 від 10.02.2004 року та заборгованості в сумі 996 000,00 грн., що виникла з договору про уступку права вимоги №3357 від 30.06.2004 року.

В судовому засіданні 18.12.2019 року апелянт пояснив і колегією суддів перевірено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду у справі №904/148/18 прийнято постанову від 27.11.2018 року, де предметом касаційного перегляду була постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.08.2018 року за позовом ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 996 000,00 грн. (частини заборгованості, про яку йдеться в ухвалі від 21.07.2005 року у справі №10/89.

Зокрема, у вказаній постанові у п.4.11 Верховний Суд зазначив: "Щодо посилань АТ "Укрексімбанк" на обставини, зазначені Господарським судом Дніпропетровської області в ухвалі від 21.07.2005 у справі № 10/89 суд апеляційної інстанції акцентував, що в ухвалі про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України через неявку представника позивача у судове засідання і неподання ним витребуваних документів без поважних причин, не встановлено преюдиціальних обставин, оскільки спір по суті судом не розглядався, а ухвала містить виклад судом доводів позивача, наведених у позовній заяві.

При цьому за відсутності як у матеріалах справи, так і у сторін договору про погашення заборгованості від 14.01.2005 № 32, на який послався АТ "Укрексімбанк" у позовній заяві, яку залишено без розгляду згідно з ухвалою від 21.07.2005 у справі № 10/89, посилання АТ "Укрексімбанк" на цей договір під час розгляду справи № 904/148/18 обґрунтовано визнано судом апеляційної інстанції безпідставними".

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України вказана постанова Верховного Суду має преюдиційне значення для вирішення даного спору, оскільки в ній розглянуто аналогічні обставини спору між тими ж сторонами, що і у даній справі, але які виникли з іншого, аналогічного договору уступки прав вимоги і судом касаційної інстанції було досліджено той же доказ, який підлягає дослідженню у даній справі обставини, зазначені господарським судом Дніпропетровської області в ухвалі від 21.07.2005 року у справі № 10/89.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що сторонами договору про уступку права вимоги фактично замінено стягувача на стадії виконання судового рішення та спосіб виконання цього рішення суду, на той час як уступки права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачено.

Також заслуговують на увагу і доводи відповідача про те, що повторне стягнення одного і того самого боргу нормами законодавства не передбачено.

З огляду на встановлені обставини, питання щодо пропуску позивачем позовної давності для звернення до суду, про що заявляв відповідач, як і обставини щодо наявності чи відсутності договору №32 від 14.01.2005 року, про який йдеться в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2005 року у справі №10/89, не є визначальним для вирішення спору. Позивач, отримавши право вимоги до боржника, мав здійснити заміну сторони у виконавчому провадженні, натомість, звернувся до суду з позовом про повторне стягнення заборгованості з відповідача на користь нового кредитора.

Щодо застосування строку позовної давності у даному спорі, то відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Отже, надані скаржником докази спростовують доводи оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

В задоволені позовних вимог слід відмовити за недоведеністю порушення прав позивача.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати за розгляд апеляційної скарги у розмірі 45 038,25 грн.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2019року у справі №904/147/18 скасувати.

В задоволені позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 45 038,25 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Повний текст складено 23.12.2019 року.