Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/1050/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Купар І.Ю., адвокат, представник за довіреністю №6-03/64 від 26.12.2018,

від відповідача-1: Музика Т.А., представник за довіреністю №1138 від 03.10.2019,

від відповідача-2: Примак І.В., представник за довіреністю №4980 від 23.10.2018,

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Моторного (транспортного) страхове бюро України (м.Київ)

до 1) Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) (м.Житомир),

2) Військової частини НОМЕР_3 (м.Житомир),

за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 - ОСОБА_1 (Вінницька область, Бершадський район, с.Флоріне),

про стягнення 25793,66грн.

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та Військової частини НОМЕР_3 про стягнення сплаченого страхового відшкодування у сумі 25793,66грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 07.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 28.10.2019.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.10.2019 відкладено підготовче засідання на 11.11.2019 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 - ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.11.2019 відкладено підготовче засідання на 03.12.2019.

Ухвалою суду від 03.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.12.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 19.12.2019 заявив клопотання про долучення до матеріалів справи копії: довідки ДАІ №85452702, протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , полісу №АІ4501061, витягу з бази МТСБУ відносно полісу №АІ4501061, супровідних листів, довідок військової частини НОМЕР_3 , а також докази надіслання вказаних документів учасникам справи.

Представники відповідачів в судовому засіданні не заперечували проти прийняття до розгляду поданих представником позивача документів.

Дослідивши подані документи, заслухавши думку учасників справи щодо заявленого представником позивача клопотання, суд дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.

Частиною 3 статті 3 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, згідно статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом враховується пояснення представника позивача якими він обґрунтував причини пропуску строку на подачу доказів, а саме те, що додані до клопотання від 19.12.2019 документи він зміг подати лише після ознайомлення з матеріалами судових справ, з яких і було виготовлено надані ним копії.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, суд вважає наведені позивачем обставини пропуску строку на подання доказів поважними та приймає до розгляду додані до клопотання позивача від 19.12.2019 докази на стадії розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні 19.12.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заперечень на відзив від 20.11.2019, просив позов задовольнити, стягнувши з відповідачів на користь позивача 25793,66грн.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 19.12.2019 проти позову заперечила, просила у позові відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву №1259 від 21.10.2019 (а.с.51-53).

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 19.12.2019 підтримав позицію відповідача-1.

ОСОБА_1 - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином ухвалою Господарського суду Житомирської області від 03.12.2019. Ухвала суду від 03.12.2019, яка направлялась на адресу третьої особи, повернулась до суду з відміткою поштового зв`язку "адресата за вказаною адресою не знайдено".

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення третьої особи своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, з огляду на те, що неявка третьої особи в засідання суду, не перешкоджає розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності третьої особи.

Дослідивши подані документи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2016 о 09 год. 10 хв. на 12 км автомобільної дороги Добропілля - Краматорськ - Красний Ліман відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "ГАЗ 66", реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 та легкового автомобіля "Nissan Almera classic", реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 . Здійснюючи рух по автошляху ОСОБА_1 не обрав безпечну дистанцію, незалежно від швидкості руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки "Nissan" номерний знак НОМЕР_5 , що рухався попереду, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що підтверджується довідкою №85452702 про дорожньо-транспортну пригоду та протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.119-120).

В результаті зазначеного ДТП був пошкоджений автомобіль "Nissan Almera classic", реєстраційний номер НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ4501061 терміном дії до 12.04.2016, виданим ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" (а.с.17, 120,122).

В подальшому, 17.02.2016 експертом Синельником А.І. на підставі заяви від 15.02.2016 було складено висновок №30/16 експертного автотоварознавчого дослідження щодо вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику колісного транспортного засобу, за результатами якого вартість матеріальної шкоди нанесеної власнику автомобіля "Nissan Almera classic", реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний НОМЕР_6 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 25793,66грн (а.с. 20-28).

11.05.2016 постановою Апеляційного суду Донецької області у справі №33/775/45/2016 апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено. Скасовано постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.03.2016, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП було закрито через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню, за цією статтею, у вигляді штрафу, на користь держави в розмірі 20 неоподаткових мінімумів доходів громадян - 340 (триста сорок) гривень (а.с.18-19).

30.05.2016 фізична особа ОСОБА_2 , відповідно до ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України (позивач) із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 12.02.2016 за участю автомобіля "ГАЗ 66", реєстраційний номер НОМЕР_4 , належного військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_7 ) м.Житомир (відповідач-1), яким керував ОСОБА_1 та легкового автомобіля "Nissan Almera classic", реєстраційний номер НОМЕР_5 , належного ОСОБА_2 , яким керувала вона особисто (а.с.15).

12.09.2016 фізична особа ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою від 07.09.2016, відповідно до якої просила в порядку ст.ст.35, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12.02.2016 (а.с.16).

27.09.2016 наказом Моторно (транспортного) страхового бюро України №7399, відповідно до ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", приймаючи до уваги довідку №1 від 22.09.2016 про розмір відшкодування шкоди, було наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок ОСОБА_2 розмір шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 25793,66грн (а.с.37).

30.09.2016 потерпілій - ОСОБА_2 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування згідно наказу №7399 від 27.09.2016 в сумі 25793,66грн, що підтверджується платіжним дорученням №7399рв від 30.09.2019 (а.с.38).

Судом також встановлено, що позивач направляв на адресу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) лист №3/1-05/25407 від 28.09.2016 в якому просив компенсувати у добровільному порядку витрати МТСБУ в розмірі 26046,94грн (а.с.35).

Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) (відповідач-1) листом №1223 від 25.10.2016 надала відповідь в якій вказала, що у зв`язку з відсутністю судового рішення, яке б підтверджувало обов`язок оплатити на користь МТСБУ, військова частина не має правової підстави здійснювати оплату за вказаним зверненням (а.с.36).

Оскільки позивачем здійснено страхове відшкодування, в порядку п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.1191 ЦК України, Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося з позовом про стягнення з відповідачів в порядку регресу сплаченого страхового відшкодування в розмірі 25793,66грн.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Так, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача про стягнення грошових коштів в порядку регресу з власника транспортного засобу, водія якого визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілій особі.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. За загальними правилом, закріпленим у частині 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з нормою частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України встановлено особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується із нормою ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи свідчать про те, що автомобіль "ГАЗ-66", з військовим номерним знаком НОМЕР_4 знаходиться на обліку (реєстрації) у Житомирському зональному відділі Військової служби правопорядку Збройних Сил України, зареєстрований 02.07.2015 та станом на 12.02.2016 перебував на балансі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що підтверджується листом Управління військової служби Збройних Сил України Міністерства оборони України №306/4/8050 від 08.10.2019, паспортом (формуляром) машини (а.с.72,76-77).

Отже, Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) є юридичною особою, що здійснює експлуатацію належного їй джерела підвищеної небезпеки.

За вказаних обставин, Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) є особою, що відповідальна за шкоду, заподіяну ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 12.02.2016, а до Моторного (транспортного) страхового бюро України як особи, що здійснила регламентну виплату, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з пунктом 9 статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до видів обов`язкового страхування.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з вимогами статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу

Відповідно до пунктів 39.1, 39.2 статті 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

За змістом пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до пункту "а" статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пункту 1.6 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Матеріалами справи та поясненнями представників відповідачів в судових засіданнях підтверджено, що транспортний засіб "ГАЗ-66", реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_1 та з вини якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, належить військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ); страхового полісу вказаний автомобіль не мав, що підтверджується довідкою №85452702 про дорожньо-транспортну пригоду, та відповідачами, в порядку ст.ст.13, 74 ГПК України, не спростовано (а.с.119-120).

Як зазначалось вище, нормою частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом встановлено, що станом на момент скоєння ДТП, в результаті якого було завдано шкоди автомобілю "Nissan Almera classic", реєстраційний номер НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_2 , третя особа - водій транспортного засобу ОСОБА_1 , у період з 07.10.2015 по 20.10.2016 перебував на військовій службі у Збройних силах України, що підтверджується витягом з наказу №217 від 07.10.2015 та витягом з наказу №237 від 20.10.2016 (а.с.74-75).

Судом також враховується, що наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №725 від 07.10.2015 було тимчасово закріплено особовий склад водіїв згідно з додатком 1, в якому серед іншого, закріплено ГАЗ-66 з військовим номером НОМЕР_4 за старшим солдатом ОСОБА_1 (а.с.31-32).

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2016 старший солдат ОСОБА_1 на автомобілі "ГАЗ-66" з військовим номером НОМЕР_4 рухався за маршрутом Слов`янськ - район виконання завдань - Слов`янськ, що підтверджується дорожнім листом №122 (а.с.34).

Згідно з частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, що спростовує доводи відповідачів про протилежне.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 23.04.2015 є учасником бойових дій та має безтермінове посвідчення, яке дійсне на всій території України (а.с.33).

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

З аналізу наведеної норми слідує, що від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України звільняються, зокрема, учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами. У даному випадку, ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій, керував транспортним засобом, власником якого є військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), тому положення п.13.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до даних відносин не застосовуються.

З огляду на викладене, враховуючи доведеність вини військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у вчиненні ДТП, оскільки станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, підтверджуючих здійснення Моторним (транспортним) страховим бюро України виплати у сумі 25793,66грн, суд вважає вимоги позивача про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) суми сплаченого відшкодування обґрунтованими.

У відзиві на позов відповідач-1 посилається на те, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подано 30.05.2016, що є порушенням строку передбаченого п.33.1 ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди) та п.35.1 ст.35 наведеного Закону (для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду).

З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної) виплати наведені у 37.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до п.37.1.4 наведеного Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної) виплати є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У даному випадку, ДТП сталося 12.02.2016, а заява про здійснення страхового відшкодування була подана 07.09.2016, тобто в межах річного строку, що спростовує доводи відповідачів про те, що позивачем безпідставно здійснено страхове відшкодування (регламентну) виплату.

Приймаючи до уваги, що відповідачі не надали суду доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь позивача та не спростували обґрунтованість заявленої до стягнення суми, позовна вимога Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) 25793,66грн витрат на виплату страхового відшкодування є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Водночас, суд враховує наявні в матеріалах справи докази та пояснення представника відповідача-1, надані в судових засіданнях про те, що відповідно до рішення Тимчасово виконуючого обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 26.12.2008, з 01.01.2009 були створені об`єднані фінансові господарства військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_3 ; ведення бухгалтерського обліку в об`єднаних фінансових господарствах покладені на військову частину НОМЕР_3 ; військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) не має власного розрахункового рахунку та перебуває на фінансовому забезпечені Військової частини НОМЕР_3 (а.с.125-127).

За вказаних обставин, сума страхового відшкодування у розмірі 25793,66грн, підлягає стягненню з розрахункового рахунку Військової частини НОМЕР_3 , оскільки як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) не має власного розрахункового рахунку та перебуває на фінансовому забезпечені Військової частини НОМЕР_3 .

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з 25793,66грн сплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України покладається відповідачів.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_8 ) з розрахункового рахунку Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_9 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м.Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; ідентифікаційний код 21647131):

- 25793,66грн сплаченого страхового відшкодування;

- 1921,00грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.12.19

Суддя Кравець С.Г.

Друк:
1 - в справу,
2,3 - позивачу за двома адресами: 02154, м.Київ, бульвар Русанівський, 8 (рек. з пов.),
представнику МТСБУ Купар І.Ю. 21028, м.Вінниця, а./с.350 (рек. з пов.),
4,5- відповідачам (рек. з пов.),
6 - ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 (рек. з пов.).