ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/384/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпоративний центр"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Разіна Т.І., судді Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.) та ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 (суддя Сташків Р.Б.)

за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпоративний центр"

про заміну кредитора правонаступником

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкстрейдкомпані Київ"

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст клопотання про заміну кредитора правонаступником

1.1. У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпоративний центр" (далі - заявник) звернулося у Господарський суд міста Києва із клопотанням про заміну кредитора правонаступником (далі - Клопотання), з урахуванням його уточнення, просило замінити первісного кредитора позивача за первісним позовом АТ "Банк "Фінанси та Кредит" його правонаступником - заявником без будь-яких обмежень, у тому числі щодо судового збору у розмірі 30 637,62 грн.

1.2. Клопотання мотивовано тим, що внаслідок укладення договорів заявник став новим кредитором за зобов`язаннями відповідача, у зв`язку з чим до заявника перейшло право вимоги, тому наявні підстави для здійснення заміни кредитора правонаступником.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2019, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019, Клопотання задоволено частково, здійснено процесуальне правонаступництво у справі № 910/384/17 шляхом заміни Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (первісний кредитор) на його правонаступника заявника (новий кредитор) в частині позовних вимог про стягнення 1 238 708,70 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 406542,18 грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 195000,00 грн. простроченої заборгованості по комісії, 204657,06 грн. пені за прострочення заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії, а в частині вимог про стягнення 30637,62 грн. судового збору відмовлено у здійсненні правонаступництва.

2.2. Висновки судів мотивовані тим, що на підставі укладення договорів до заявника перейшли права нового кредитора, що є підставою для здійснення процесуального правонаступництва, окрім суми судового збору, оскільки право вимоги за нею не передавалось, тому не може бути переданою за договором про відступлення права вимоги.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У касаційній скарзі заявник просить скасувати вказані судові рішення в частині відмови у здійснені заміни первісного кредитора на заявника щодо стягнення 30 637, 62 грн. судового збору з відповідача, та в цій частині прийняти нове рішення, яким здійснити процесуальне правонаступництво.

3.2. В обґрунтування доводів, викладених у касаційній скарзі, заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права. Заявник зазначає, що з відступленням права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора перейшло право на позов, а отже перейшло право на відшкодування з відповідача судового збору у випадку задоволення позову.

4. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

4.1. Відповідно до статті 52 ГПК України у разі, зокрема, заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

4.2. Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 512 цього кодексу кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою (ч.1). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч.2).

4.3. Відмовляючи в задоволенні Клопотання суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що сплачений позивачем судовий збір у сумі 30637,62 грн. за поданий позов у даній справі не включений до Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами) та цього Договору, а отже підстави для заміни кредитора в частині суми судового збору відсутні.

Судами обох інстанцій встановлено, що судовий збір не був включений в умови договорів щодо передачі права вимоги новому кредитору, ці обставини скаржником не спростовані.

4.4. Колегія суддів погоджується з наведеними висновками судів у вказаній частині, оскільки вони відповідають наведеним нормам права та узгоджуються з правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 910/386/17, від 16.04.2019 у справі № 910/377/17, між тими ж сторонами та з аналогічних підстав, що в силу приписів вимог частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України було враховано судами під час розгляду справи, яка переглядається.

4.5. При цьому колегія суддів зазначає, що касаційна скарга заявника не містить жодних доводів на обґрунтування наявності передбачених законом підстав для здійснення процесуального правонаступництва у наведеній частині, що спростовує його твердження, які викладені у касаційній скарзі.

4.6. Посилання заявника на абзац 3 пункт 2.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7, як на підставу для розгляду його касаційної скарги палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду, є безпідставними, оскільки вказана постанова Пленуму не є підставою у розумінні вимог статті 302 Господарського процесуального кодексу України для відступу від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду, які перелічені заявником у касаційній скарзі.

Наведені скаржником постанови Верховного Суду без аналізу цих постанов і зазначення доводів, не дають правових підстав вважати про неоднакову судову практику у спірному питанні.

Так, зокрема, у наведеній скаржником постанові Верховного Суду від 28.03.2018 за справи № 906/110/16 Верховний Суд зазначив про те, що він вважає безпідставним здійснення заміни стягувача в частині стягнення судового збору (п.30), такі ж висновки містяться і в резолютивній частині цієї постанови, а також у наведених скаржником інших постановах Верховного Суду.

4.7. Отже відсутні підстави для передачі касаційної скарги заявника на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.2. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені господарськими судами, колегія суддів зазначає, що оскаржені у справі судові рішення ухвалено із додержанням норм процесуального права, тому правових підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

5.3. Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності судових рішень.

5.4. За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційної скарги немає.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Відповідно до приписів статті 129 частини 4, статті 315 частини першої пункту 4 підпункту "в" Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за розгляд касаційної скарги у справі належить покласти на заявника.

Керуючись статтями 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпоративний центр" залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 у справі Господарського суду міста Києва № 910/384/17, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді І.В. Кушнір

Є.В. Краснов