РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.12.2019Справа № 910/13189/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Державного підприємства "Еко"

про стягнення 2417029,39 грн.

за участі представників:

від позивача: Киященко О. А., адвокат,

від відповідача: не з`явився,

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Еко" про стягнення заборгованості за договором від 20.06.2003 № 02635/2-06 на послуги водопостачання та водовідведення у сумі 2417029,39 грн., з яких: 1992521,43 грн. за надані послуги водопостачання та водовідведення, 104999,69 грн. інфляційних втрат, 24664,75 грн. трьох процентів річних, 95591,38 грн. пені та 199252,14 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Крім того, цією ухвалою відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - до 15.10.2019 року.

Зазначена ухвала суду відповідачу вручена 10.10.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.06.2003 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як абонентом, укладено Договір № 02635/2-06 на послуги водопостачання та водовідведення (далі разом із додатковою угодою - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався забезпечити абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а останній - розрахуватися за вищевказані послуги згідно з умовами договору та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65.

Згідно пункту 2.2. договору абонент сплачує вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі змін тарифів сплата абонентом послуг здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без змін до цього Договору.

Відповідно до пункту 3.1. Договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Кількість стічних вод, що надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно показників водо лічильника та інших способів визначення об`ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності до пункту 21.2 Правил (пункт 3.3. Договору).

Згідно пункту 3.4 договору абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов`язаний у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом (пункт 3.5 договору).

Даний Договір, за пунктами 7.1 є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, за період з 01.07.2018 по 31.05.2019 позивач надав відповідачу послуг з водопостачання та приймання стічних вод на загальну суму 2412367,41 грн., однак відповідач оплату таких послуг здійснив частково, заборгувавши позивачу 1992521,43 грн.

Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями актів про зняття показань з приладу обліку, розшифровками з рахунку абонента за спірний період, копіями платіжних доручень по часткову оплату наданих послуг та зведених відомостей розщеплення оплат.

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору чи іншого правочину.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом закріплений у пункті 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та у статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції після 09.11.2017).

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення.

Пунктом 3.7. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як передбачено пунктом 3.4 договору абонент розраховується за надані послуги у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

У той же час, із наданої позивачем до матеріалів справи довідки від 19.07.2019 № 55/9-1068 АТ «Банк Кредит Дніпро» про надсилання розрахунковим департаментом позивача на адресу відповідача реєстру платіжних доручень не вбачається за можливе встановити дату здійснення такого надіслання, з огляду на відсутність відповідних календарних чисел у таблиці.

Відповідно до пункту 18 розділу «Порядок обліку та оплати послуг» Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач зобов`язаний був здійснювати оплату щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

При цьому, судом прийнято до уваги, що згідно з пунктом 3.5 договору дані постачальника вважаються прийнятими абонентом, так як відомості щодо підписання сторонами за будь-який період відповідного акту щодо непогодження обсягу наданих послуг чи звірки розрахунків відсутні.

Отже, за спожиті послуги з водопостачання та приймання стічних вод відповідач у повному обсязі оплату не здійснив, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 1992521,43 грн. основного боргу та задоволення позову в цій частині.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, позивач на підставі пунктів 4.1., 4.2. Договору та статті 230 ГК України, просив стягнути з відповідача пеню в сумі 95591,38 грн. та 199252,14 грн. штрафу.

Відповідно до пункту 4.1 договору за безпідставну відмову від оплати наданих послуг абонент сплачує штраф у розмірі 10 % від несплаченої суми.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг абонент сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Приписами частин 2, 3 статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши арифметичний перерахунок пені з урахуванням початку настання прострочення оплати (пункт 18 розділу «Порядок обліку та оплати послуг» Правил) та в межах заявленого позивачем періоду, суд дійшов висновку про задоволення відповідної позовної вимоги в сумі 64314,44 грн. Водночас, вимога про стягнення штрафу в розмірі 199252,14 грн. підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач на підставі частини 2 статті 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача 104999,69 грн. інфляційних втрат та 24664,75 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За відповідним перерахунком суду вказаних компенсаційних витрат у межах вищевказаного періоду суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 68692,37 грн. інфляційних втрат та 20069,36 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Еко" (01133, м. Київ, бульв. Л. Українки,36-Б; ідентифікаційний код 32309722) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а; ідентифікаційний код 03327 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто дві тисячі п`ятсот двадцять одну) грн. 43 коп. заборгованості, 199252 (сто дев`яносто дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дві) грн. 14 коп. штрафу, 64314 (шістдесят чотири тисячі триста чотирнадцять) грн. 44 коп. пені, 20069 (двадцять тисяч шістдесят дев`ять) грн. 36 коп. трьох процентів річних, 68692 (шістдесят вісім тисяч шістсот дев`яносто дві) грн. 37 коп. інфляційних втрат , а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 35172 (тридцять п`ять тисяч сто сімдесят дві) грн. 75 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 20.12.2019.

Суддя К.В. Полякова