РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.12.2019Справа № 910/10362/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянувши господарську справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк "Фінанси та Кредит"

до Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про стягнення 2 084 885,94 грн,

Представники учасників справи:

від позивача Колосюк В.А., адвокат;

від відповідача Семенов О.В., адвокат;

від третьої особи не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київмедпрепарат" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 1 042 442,97 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем за кредитним договором належним чином зобов`язання не виконувались, у кредитора виникло право на застосування підвищеної процентної ставки, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідною вимогою.

Ухвалою від 07.08.2019 відкрито провадження у справі № 910/10362/19 в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.09.2019 та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО).

21.08.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

29.08.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог.

30.08.2019 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких третя особа просила задовольнити позовні вимоги.

03.09.2019 представники сторін у судове засідання з`явились, дали пояснення по суті спору. Позивач подав клопотання про відкладення підготовчого засідання. Відповідач подав додаткові пояснення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2019 викликано третю особу в підготовче засідання на 24.09.2019. Підготовче засідання було відкладено на 24.09.2019.

17.09.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив суд не брати до уваги відзив відповідача та задовольнити позов.

24.09.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

24.09.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про долучення документів та заяву про збільшення розміру позовних вимог до 1 737 404,95 грн. на підставі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 задоволено клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання на 10.10.2019, прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, запропоновано відповідачу надати суду письмові пояснення та контррозрахунок з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

10.10.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог до 2 084 885,94 грн.

У судовому засіданні, призначеному на 10.10.2019, представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, судом протокольно оголошено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, прийнято до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, відкладено підготовче засідання на 07.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2019 викликано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у підготовче засідання, призначене на 07.11.2019.

07.11.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові заперечення у справі.

У засідання, призначене на 07.11.2019, представники позивача та третьої особи не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином.

Представник відповідача забезпечив явку, надав усні пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.11.19.

27.11.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано пояснення, в яких останній просив залишити без задоволення заперечення відповідача.

У судове засіданні 28.11.2019 представники сторін з`явились, дали пояснення по суті спору. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 викликано третю особу у судове засідання для розгляду справи по суті на 19.12.2019.

У судове засіданні 19.12.2019 представники сторін з`явились, дали пояснення по суті спору. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 19.12.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

На виконання вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.09.2016 Господарським судом міста Києва прийнято рішення у справі № 910/14053/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про внесення змін до договору, яким позов задоволено частково. Дане судове рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2017.

Господарським судом міста Києва в рішенні від 13.09.2016 встановлено наступне.

13.06.2008 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Публічним акціонерним товариство «Київмедпрепарат» було укладено договір про мультивалютну кредитну лінію № 1253м-08 з лімітом максимальної заборгованості 50 000 000,00 грн.

У подальшому між сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди до договору щодо зміни розміру кредитної лінії, максимального ліміту заборгованості, розміру процентів, комісійної винагороди, строку повернення кредитних коштів та інших умов договорів, а саме: 22.12.2008 та 14.04.2015 укладено додаткові угоди до договору про мультивалютну кредитну лінію №1253м-08 від 13.06.2008, якими встановлено строк повернення коштів по кредиту до 10.06.2016. Ліміт максимальної заборгованості додатковими угодами встановлено в розмірі 84 402 000,00 грн.

Згідно з наданими сторонами розрахунками розмір заборгованості позивача по тілу кредитів станом на 30.08.2016 є таким: за договором про невідновлювану кредитну лінію № 1253м-08 від 13.06.2008 - 83 077 656,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/14053/16 внесено зміни до кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008 з подальшими змінами та доповненнями, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Публічним акціонерним товариством «Київмедпрепарат» в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів на 36 місяців, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів: шляхом викладення положень договору у наступних редакціях, а саме:

- відповідної частини абзацу 1 пункту 1.1. договору в наступній редакції: «…, а Позичальник зобов`язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 01 жовтня 2019 року»;

- абзацу 1 пункту 2.5. договору у наступній редакції: «Позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти Банку та сплатити комісійну винагороду до 01 жовтня 2019 року»;

- абзацу 4 та 5 пункту 2.6. договору щодо порядку та строків виплати комісійної винагороди вилучити;

- пункту 3.4. договору в наступній редакції: «Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Проценти, нараховані до 01 жовтня 2016 року та непогашені Позичальником, підлягають сплаті з 01 квітня 2019 року по 01 жовтня 2019 року щомісячно пропорційно рівними платежами».

24.04.2017 Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу у справі № 910/14053/16, якою роз`яснено рішення суду у справі, а саме: з прийняттям та набранням законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 року у справі № 910/14053/16, яким внесено зміни до кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Публічним акціонерним товариством «Київмедпрепарат», враховуючи, що терміни (строки) повернення кредитних коштів, сплати нарахованих процентів продовжено до 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів, у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відсутні підстави для:

застосування процентної ставки у розмірі 16,7%, відповідно до абзацу другого підпункту б) пункту 3.1. Кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008, та абзацу першого підпункту в) пункту 3.1 Кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008, при розрахунку процентів, нарахованих до 01 жовтня 2016 року, - до настання кінцевого строку повернення кредитних коштів та сплати всіх платежів, встановлених рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 р. у справі № 910/14053/16;

нарахування пені, яка передбачена п. 7.1. Кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008 р., - до настання кінцевих строків повернення кредитних коштів та сплати всіх платежів, встановлених рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 р. у справі № 910/14053/16.

29.08.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що у позивача відсутні підстави для застосування підвищеної процентної ставки та нарахування пені за договором № 1253м-08, оскільки з урахуванням виникнення істотної зміни обставин у правовідносинах сторін вказаного договору згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/14053/16, терміни (строки) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів продовжено до 01.10.2019. Крім того, вказане підтверджується ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 про роз`яснення вказаного судового акту.

Позивач, оцінивши відзив відповідача, подав відповідь на відзив, в якій просив відхилити заперечення відповідача з огляду їх необґрунтованості. Позивач вважає, що нарахування процентів річних за ставкою 16,7%, встановлених підпунктом в) пункту 3.1 Кредитного договору за період з 16.06.2016 по 04.12.2016, є правомірним, оскільки це період між закінченням строку користування кредитними коштами банку до дати внесення змін до Кредитного договору, відповідно.

Відповідач у своїх поясненнях з посиланням на ст. 652 Цивільного кодексу України вказав, що в даному випадку наявна істотна зміна обставин, з чим пов`язано невиконання своїх обов`язків Банком, які позивач не зміг усунути, на підставі чого відповідач просив суд відмовити у задоволенні вимог Банку.

З рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/14053/16 вбачається та не заперечується сторонами, що відповідачем у період з 01.04.2019 по 30.06.2019 було здійснено 3 платежі по 1 139 922,63 грн на загальну суму 3 419 767,89 грн. При цьому, відповідач стверджує, що ним було внесено оплату згідно зі встановленим порядком повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Так, відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно зі ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1 та 2 ст. 10561 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Разом з тим, відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Судом встановлено, що 13.09.2016 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 910/14053/16 за позовом ПАТ «Київмедпрепарат» до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яким зокрема, внесено зміни до кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008 з подальшими змінами та доповненнями, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПАТ «Київмедпрепарат» в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів на 36 місяців, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів: шляхом викладення положень договору у наступних редакціях, а саме:

- відповідної частини абзацу 1 пункту 1.1. договору в наступній редакції: «…, а Позичальник зобов`язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 01 жовтня 2019 року»;

- абзацу 1 пункту 2.5. договору у наступній редакції: «Позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти Банку та сплатити комісійну винагороду до 01 жовтня 2019 року»;

- абзацу 4 та 5 пункту 2.6. договору щодо порядку та строків виплати комісійної винагороди вилучити;

- пункту 3.4. договору в наступній редакції: «Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Проценти, нараховані до 01 жовтня 2016 року та непогашені Позичальником, підлягають сплаті з 01 квітня 2019 року по 01 жовтня 2019 року щомісячно пропорційно рівними платежами».

Судом також встановлено, що 24.04.2017 Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу по справі №910/14053/16, якою роз`яснено рішення суду у цій справі:

Таким чином з прийняттям та набранням законної сили рішенням Господарського суду м. Києва від 13.09.2016 року у справі № 910/14053/16, яким внесено зміни до Кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Публічним акціонерним товариством «Київмедпрепарат», враховуючи, що терміни (строки) повернення кредитних коштів, сплати нарахованих процентів продовжено до 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів, у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відсутні підстави для: застосування процентної ставки у розмірі 16,7 %, відповідно до абзацу другого підпункту б) пункту 3.1. Кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008, та абзацу першого підпункту в) пункту 3.1 Кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008, при розрахунку процентів, нарахованих до 01 жовтня 2016 року, - до настання кінцевого строку повернення кредитних коштів та сплати всіх платежів, встановлених Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.09.2016 р. у справі № 910/14053/16.

З наведеного вбачається, що з прийняттям та набранням 05.12.2016 законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/14053/16, яким внесено зміни до кредитного договору №1253м-08 від 13.06.2008, зокрема, щодо термінів (строків) повернення кредитних коштів, сплати нарахованих процентів продовжено до 01.10.2019, а також встановлено порядок повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів.

Крім того, в ухвалі суду від 24.04.2017 про роз`яснення рішення суду від 13.09.2016 чітко зазначено, що у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відсутні підстави для застосування процентної ставки у розмірі 16,7% (підвищеної ставки) при розрахунку процентів, нарахованих до 01 жовтня 2016 року, - до настання кінцевого строку повернення кредитних коштів та сплати всіх платежів, тобто до 01.10.2019.

Водночас, судом встановлено, що на виконання цього рішення суду відповідачем у період з 01.04.2019 по 30.06.2019 було здійснено 3 платежі по 1 139 922,63 грн на загальну суму 3 419 767,89 грн.

Отже, ураховуючи викладене, оскільки судовим актом від 13.09.2016 продовжено строк повернення кредитних коштів та нарахованих процентів до 01.10.2019, а також враховуючи ухвалу суду від 24.04.2017 про роз`яснення цього рішення, суд дійшов висновку, що підстави для сплати відповідачем процентів у вигляді підвищеної ставки у період з 01.07.2009 по 30.09.2016 відсутні, відповідно позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у вигляді підвищеної процентної ставки за період з 01.07.2009 по 30.09.2016 за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1253м-08 від 13.06.2008 в розмірі 1 042 442,97 грн підлягають залишенню без задоволення з підстав необґрунтованості.

Заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог не підлягають задоволенню оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у первісно заявленому розмірі та стягнення з відповідача нарахованих позивачем процентів у вигляді підвищеної процентної ставки.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення віл 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів").

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 26.12.2019.

Суддя О.Г. Удалова