УХВАЛА

м. Київ

23.12.2019Справа № 910/18078/19

Суддя Господарського суду міста Києва Босий Вадим Петрович, розглянувши заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (01021, м. Київ, провулок Івана Мар`яненка, будинок 7; ідентифікаційний код 35692211) про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016» (03022, м. Київ, вул. Кайсарова, 7/9; ідентифікаційний код 4044067) про стягнення 12 456,95 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016» про стягнення 12 456,95 грн., яка виникла у зв`язку із несплатою останнім житлово-комунальних послуг.

Розглянувши заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в його видачі з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті (пункт 7 частини 1 статті 155 Господарського процесуального кодексу України).

Вимоги щодо форми та змісту судового наказу встановлені статтею 150 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Обгрунтовуючи вимоги заявник стверджує про те, що боржнику кожного місяця надавались платіжні квитанції на оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, в наслідок несплати яких і утворилась заборгованість, яка заявлена у даній справі, проте до заяви про видачу судового наказу не додано ані копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, ані платіжних квитанцій на оплату послуг, а заява Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» не містить посилань на будь-який договір, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, що свідчить про те, що заявлена вимога не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 147, 148, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016» заборгованості у розмірі 12 456,95 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена.

Суддя В.П. Босий