ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року Справа №903/444/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" на рішення Господарського суду Волинської області від 03.09.19р. (повний текст - 10.09.2019р.) у справі №903/444/19 (суддя Шум М.С.)

за позовом Приватного підприємства Острожець-Агропаливо, с.Острожець, Рівненська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехніка, м.Луцьк

про стягнення 15 765, 00 грн.

за участю представників:

відповідача - Мартинюк С.В., довіреність б/н від 12.11.19р.,

позивача - Мартинюк С.І., довіреність б/н від 04.11.19р.,

позивача - Книш С.В., довіреність б/н від 04.11.19р.,

позивача - Тишкун В.І., наказ №1 від 03.03.18р.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 03.09.2019р. у справі №903/444/19 задоволено позов Приватного підприємства Острожець-Агропаливо до Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехніка про стягнення 15 765 грн. 00 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" на користь Приватного підприємства "Острожець-Агропаливо" 15 765, 00 грн. заборгованості, 3 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1 921,00 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (арк.справи 99, 100).

Апелянт зазначає, що чинне законодавство передбачає необхідність письмового узгодження між замовником та перевізником умов надання послуг з перевезення вантажів, в тому числі і вартості послуг перевезення.

В той же час, при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції визначив вартість послуг перевезення, яка підлягає стягненню з відповідача базуючись виключно на товарно-транспортних накладних, які не містять жодних відомостей щодо вартості таких послуг та рахунках позивача, виписаних позивачем односторонньому порядку без будь якого погодження зі сторони відповідача.

Стверджує, що жодних доказів узгодження між відповідачем та позивачем розміру плати за перевезення вантажу, позивачем надано не було.

На підставі викладеного просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 03 вересня 2019р. у справі №903/444/19 за позовом Приватного підприємства «Острожець-Агропаливо» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позову ПП «Острожець-Агропаливо» відмовити повністю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" на рішення Господарського суду Волинської області від 03.09.19р. у справі №903/444/19. Розгляд апеляційної скарги призначено на "28" листопада 2019 р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4 .

11.11.2019р. (вх.№37386/19) на адресу суду від Приватного підприємства «Острожець-Агропаливо» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (арк.справи 116-119).

У відзиві зазначає, що дії ПП «Острожець-Агропаливо» є підтвердженням прийняття до виконання замовлень ТОВ «Агротехніка», а в свою чергу дії по оплаті перевезення та фактичне отримання товару схваленням правочину та прийняття його до виконання.

Звертає увагу, що відповідач у апеляційній скарзі не заперечує факту здійснення перевезення на його користь зі сторони ПП «Острожець-Агропаливо», його відображення у податковому та бухгалтерському обліку, а лише посилається на відсутність узгодження суми такого перевезення, тим самим бажаючи уникнути від сплати наявної заборгованості.

Позивач вважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано задовольнив позов ПП «Острожець-Агропаливо», а саме рішення прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім цього зазначає, що 04.11.2019р. між ПП «Острожець-Агропаливо» та Книшем С.В. було укладено договір про надання правничої допомоги адвокатом №04/11/19-1, за умовами якого адвокат здійснює захист та представництво інтересів підприємства у справі №903/444/19 в Північно-західному апеляційному господарському суді.

Вартість плати за надані послуги становить 5000,00 грн., які сплачені підприємством згідно платіжного доручення №161 від 04.11.2019р. та підтверджені актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 07.11.2019р.

На підставі викладеного позивач просить суд залишити рішення Господарського суду Волинської області від 03.09.2019р. у справі №903/444/19 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Агротехніка» без задоволення. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» на користь Приватного підприємства «Острожець-Агропаливо» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. пов`язані з розглядом справи у апеляційному суді.

28.11.2019р. (вх.№39297/19) на адресу суду від скаржника надійшов письмова відповідь на відзив.

Апелянт зазначає, що жодних письмових чи інших доказів узгодження відповідачем вартості перевезення позивач не надав. Також вважає, що суд необґрунтовано відхилив заяву відповідача щодо застосування строків позовної давності.

Просить суд скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 03.09.2019р. у справі №903/444/19 та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позову ПП «Острожець-Агропаливо» відмовити повністю.

Ухвалою від 28.11.2019р. відкладено розгляд апеляційної скарги на "19" грудня 2019 р. об 10:00год.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 19.12.2019р. представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення по справі. Просив суд скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 03.09.2019р. у справі №903/444/19 та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позову ПП «Острожець-Агропаливо» відмовити повністю.

Представники позивача заперечили проти вимог апеляційної скарги відповідача, надали пояснення по справі. Просив суд залишити рішення Господарського суду Волинської області від 03.09.2019р. у справі №903/444/19 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Агротехніка» без задоволення. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» на користь Приватного підприємства «Острожець-Агропаливо» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. пов`язані з розглядом справи у апеляційному суді.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

З січня 2017 року Приватне підприємство Острожець-Агропаливо (позивач, перевізник) надавало Товариству з обмеженою відповідальністю Агротехніка (відповідач, замовник) послуги з перевезення вантажів, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. та актами звірки взаємних розрахунків станом на 25.05.2017р. (арк.справи 8, 9).

За умовами укладеного між сторонами договору позивач зобов`язався здійснити перевезення вантажу на користь ТОВ Агротехніка, що підтверджують товарно-транспортні накладні №24 від 20.04.2017р. та №27 від 21.04.2017р.

Наведені обставини свідчать про укладення між позивачем та відповідачем договору перевезення у спрощений спосіб.

Перевезення здійснювались водієм ПП Острожець-Агропаливо ОСОБА_1 (автомобіль ДАФ НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 ) від СГПП Дружба () пункт відвантаження у с.Скірче Горохівського району із доставкою на пункт розвантаження в смт.Турійськ, вул.Паралельна, 35, що належить ТОВ Агротехніка (Турійський комбікормовий завод).

Відпуск товару здійснено на підставі довіреності вантажоодержувача ТОВ Агротехніка) №237 від 19.04.2017р. виданої на ім`я начальника відділу постачання Фаримець В.Г.

Вказаний товар був отриманий відповідачем, що стверджують підписи на товарно- транспортних накладних.

Крім того, відсутність претензій відповідача щодо перевезення засвідчується і вантажовідправником (СГПП Дружба) у листі від 07.03.2019р.

Згідно платіжного доручення №4932 від 18.05.2017р. відповідач частково оплатив послуги з перевезення на суму 5 533,00 грн.

З рахунків №10 від 20.04.2017р. та №11 від 21.04.2017р. вбачається, що вартість транспортних послуг становила 10638,00 грн. і 5127,00 грн. відповідно, а всього 15765, 00 грн. п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, відповіді на відзив, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Як встановлено ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України передбачено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів (пункт 11.1 розділу 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997, № 36).

Наявні у матеріалах справи докази свідчать про укладення між позивачем та відповідачем договору перевезення у спрощений спосіб.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України, ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується укладенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

За змістом ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України, ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтями 307, 314 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та віддати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги те, що позивачем були належним чином виконані умови договору та надані транспортні послуги відповідно до умов договору та заявки, а відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання згідно з договором в частині оплати наданих транспортних послуг, вимогу позивача про стягнення із відповідача 15765,00 грн. заборгованості задоволено правомірно судом першої інстанції.

Щодо посилання апелянта на подану до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України).

Так, в розумінні ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність є часовою межею подання особою позову, тобто звернення з вимогою про прийняття рішення про захист конкретного порушено права. Початок перебігу, тривалість та сплив позовної давності пов`язується з конкретною вимогою про захист окремого порушено права. Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність тривалістю в один рік застосовується, зокрема, у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача листом від 26.03.2019р. направлено вимогу про сплату заборгованості за перевезення вантажу 20.04.2017р. та 21.04.2017р. згідно товарно-транспортної накладної №24 та №27 (арк.справи 25, 26).

При цьому, позивач звернувся до Господарського суду Волинської області 12.06.2019р., відповідно, строк позовної давності за вимогами до відповідача не сплив.

Разом з цим, у електронному листі від 25.05.2017р. не було вказано яку саме заборгованість та на підставі яких документів позивач вимагає сплатити відповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності задоволенню не підлягає.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у суді апеляційної інстанції, у сумі 5000,00 грн.

Відповідно ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як встановлено ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До матеріалів справи долучено договір №04/11/19-1 від 04.11.2019р. про надання правничої допомоги, що укладений між Приватним підприємством "Острожець-Агропаливо" та Адвокатом - Книш Сергієм Володимировичем.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що за ознайомлення з документами, наданням їм правового аналізу, збирання доказів, досудового врегулювання спору та підготовкою позовної заяви до суду плата становить 5000,00 грн.

Відповідна сума підтверджується випискою по рахунках станом за дату 04.11.2019р. на суму 5000,00 грн., платіжним дорученням №161 від 04.11.2019р. на суму 5000,00 грн., Актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 07.11.2019р.

Таким чином, вартість адвокатських послуг по справі №903/444/19 складає 5000,00 грн. підтверджена матеріалами справи, а тому підлягає до стягнення з відповідача на підставі ст.129 ГПК України.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Пронін проти України», «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії).

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" на рішення господарського суду Волинської області від 03.09.19р. у справі №903/444/19 слід залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" на рішення Господарського суду Волинської області від 03.09.19р. у справі №903/444/19 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (43026, Волинська обл., м. Луцьк вул. Єршова, 11, ) на користь Приватного підприємства "Острожець - Агропаливо" (35113, Рівненська обл., с.Острожець, вул.Набережна, 37, ) 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видачу наказу доручити Господарському суду Волинської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.12.2019р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Крейбух О.Г.