ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019м. ДніпроСправа № 904/4948/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТПРОМГРУП", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Приватного акціонерного товариства "СУХА БАЛКА", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення неустойки у виді пені, 3% річних та інфляційних витрат у розмірі 182 129, 19 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТПРОМГРУП" звернулося до Господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "СУХА БАЛКА" і просить суд стягнути заборгованість у розмірі 182 129,19 грн., з яких: 107 460,82 грн пеня, 20 176,27 грн 3% річних, 54 492,10 грн інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.11.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв рішення по справі у нарадчій кімнаті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1048 від 16.05.2018, у зв`язку із чим позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 107460, 82 грн, 3% річних у розмірі 20176, 27 грн та інфляційні втрати у розмірі 57492, 10 грн. Позивач посилається на рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/440/19.

Позивач ґрунтує свої вимоги на нормах статті 193 Господарського кодексу України та статях 525-526, 530, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача

Відповідач заперечив проти задоволення позову, зазначаючи, що рішення у справі № 904/440/19, яким позивач керується у позові, фактично не набрало законної сили.

А також, відповідач вказує, що позивачем невірно нараховано 3% річних.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 у справі № 904/440/19, залишеним в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.10.2019, встановлено, що 16.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вестпромгруп» (далі позивач, виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Суха Балка» (далі відповідач, замовник) було укладено договір № 1048 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи по капітальному ремонту дробарки ККД-500/75 інв. № 72346 згідно додатку № 1 (далі - роботи), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах цього договору, згідно Акту прийому-передачі виконаних робіт, інших документів, передбачених цим договором.

Відповідно пункту 6.1 договору після виконання робіт, зазначених у Договору, Виконавець надає Замовнику підписаний зі свого боку Акт прийому-передачі виконаних робіт і оригінал рахунку-фактури не пізніше 25-го числа звітного місяця. Замовник зобов`язаний прийняти виконані роботи протягом 10 (десять) робочих днів після отримання від Виконавця підписаного з його боку Акту прийому-передачі виконаних робіт, підписати Акт прийому-передачі виконаних робіт або у цей же строк надати мотивовану відмову з переліком недоробок (недоліків), допущених Виконавцем. Всі недоробки (недоліки) Виконавець зобов`язаний виправити за свій рахунок протягом строку, погодженого Сторонами додатково у вигляді підписаного сторонами у дводенний строк Графіку виправлення недоліків. При недосягненні згоди про строки виправлення недоліків вони повинні бути виправлені Виконавцем у семиденний строк з моменту отримання Виконавцем відмови з переліком недоробок (недоліків), допущених Виконавцем.

Вказаним вище рішенням суду встановлено, що Акт приймання-передачі виконаних робіт за договором підписаний 30.11.2018. Строк оплати таких робіт настав 20.12.2018.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням суду від 06.06.2019 у справі № 904/440/19 первісний позов ТОВ «Вестпромгруп» до ПрАТ «Суха Балка» задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 415 677,54 грн - основного боргу, 32 114,55 грн пені за період з 21.12.2018 по 04.02.2019, 5 352,42 грн - 3% річних за період з та 21 797,17 грн - витрат по сплаті судового збору. Всього 1 474 941,68 грн.

Вказане судове рішення було виконано відповідачем у повному обсязі у виконавчому провадженні шляхом примусового стягнення 02.08.2019 на рахунок позивача заборгованості у розмірі 1 474 941,68 грн, що підтверджується відповідною банківською випискою (арк. с. 27).

У зв`язку із фактичним стягненням з відповідача суми основного боргу 02.08.2019, позивачем нараховано відповідачу пеню, 3% та інфляційні втрати станом на момент фактичної сплати заборгованості за договором.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини підряду.

Щодо нарахування пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойка (пеня, штраф) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.6 договору, у випадку порушення замовником строків оплати передбачених пунктом 3.2 цього договору, замовник сплачує виконавцю пеню за кожен день прострочення оплати в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період порушення зобов`язання, від вартості несвоєчасно оплачених робіт.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 107 460,82 грн за період 05.02.2019 по 10.07.2019 нарахованої на суму основного боргу у розмірі 1 416 000 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування пені, суд зазначає таке.

Як встановлено судом у рішенні від 06.06.2019 у справі № 904/440/19, строк прострочення сплати заборгованості за договором розпочався 21.12.2018. Вказаним рішенням стягнуто з відповідача пеню нараховану за період з 21.12.2018 по 04.02.2019.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тобто, на заборгованість за договором, яка виникла з 21.12.2018, має нараховуватись пеня за період з 21.12.2018 по 21.06.2019.

Отже, у урахуванням положень статті 232 Господарського кодексу України та періоду, за який вже було стягнуто з відповідача пеню рішенням суду від 06.06.2019 у справі № 904/440/19 (з 21.12.2018 по 04.02.2019), позивач має право достягнути з відповідача пеню за період з 05.02.2019 по 21.06.2019.

Крім того, позивачем здійснено нарахування пені на суму основного боргу у розмірі 1 416 000,00 грн, тоді як рішенням суду від 06.06.2019 у справі № 904/440/19 встановлено, що сума основного боргу становить 1 415 677,54 грн.

Суд, здійснивши перерахунок пені, з урахуванням викладеного, встановив, що розмір пені, яка підлягає до стягнення з відповідача, становить 95 540,11 грн.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 20 176,27 грн. При цьому, з розрахунку позивача вбачається, що нарахування 3% річних ним було здійснено за період з 05.02.2019по 01.08.2019 на суму основного боргу у розмірі 1 416 000,00 грн (арк. с. 6).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, зазначає, що позивачем обрано правильний період нарахування, однак нарахування здійснено невірно.

А саме, позивачем нараховано 3% річних на суму основного боргу у розмірі 1 416 000,00 грн, тоді як рішенням суду від 06.06.2019 у справі № 904/440/19 встановлено, що сума основного боргу становить 1 415 677,54 грн.

З урахуванням викладеного, 3% річних за період з 05.02.2019 по 01.08.2019 на суму боргу 1 415 677,54 грн складають 20 711,56 грн.

Однак, оскільки позивачем у прохальній частині позовної заяви заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 20 176,27 грн, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення 3% річних саме в цьому розмірі.

Також, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 54 492,10 грн за період з 21.12.2018 по 01.08.2019.

У пункті 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 вказано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що позивачем було здійснено нарахування інфляційних втрат без врахування положень пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013, оскільки позивачем враховано у період нарахування інфляційних втрат місяць, у якому мав бути здійснений платіж, тоді як вірно нараховувати з наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню становить 42 811,78 грн за період січень - липень 2019.

Суд не приймає доводи відповідача про те, що позивачем безпідставне включено у період нарахування 3% річних день фактичної сплати заборгованості (02.08.2019), оскільки відповідно до розрахунку позивача, нарахування 3% річних здійснено ним за період з 05.02.2019 по 01.08.2019.

Щодо доводів відповідача про те, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 у справі № 904/440/19 не набрало законної сили

Як встановлено судом вище, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 у справі № 904/440/19 було залишено в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.10.2019.

Відповідно до статті 284 Господарського процесуального кодексу України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Тобто, на момент розгляду цієї справи, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 у справі № 904/440/19 є таким, що набрало законної сили.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: пеня у розмірі 95 540,11 грн, 3% річних у розмірі 20 176,27 грн, інфляційні втрати у розмірі 42 811,78 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, судовий збір у розмірі 2 377,92 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, буд. 5; ідентифікаційний код 00191329) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестпрогруп» (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Гірників, буд. 1, прим. 2; ідентифікаційний код 413042248) 95 540,11 грн пені, 20 176,27 - 3% річних, 42 811,78 грн інфляційних втрат та 2 377,92 грн - судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система не почала функціонувати, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Повний текст складено 27.12.2019

Суддя Я.С. Золотарьова