ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" грудня 2019 р.Справа № 922/4231/16 вх. № 4231/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

за участю сторін: ліквідатор - Шапілов С.А.,

розглянувши звіт керуючого реалізацією майна

По справі за заявою ФОП Черкашина Алла Іванівна, м.Харків

до ФОП Черкашина Алла Іванівна, м.Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА ПІДСТАВИ ВИМОГ ЗАЯВНИКА.

Постановою господарського суду від 10.01.2017 фізичну особу Черкашину Аллу Іванівну , було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру в порядку ст.ст. 90-92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.2013р.

Ухвалою суду від 20.02.18 р. звільнено арбітражного керуючого Тищенко О.І. з обов`язків ліквідатора у даній справі та призначено нового ліквідатора арбітражного керуючого Шапілова С.А., зобов`язавши його завершити ліквідаційну процедуру.

Ухвалою суду від 28.11.2018 було відкладено розгляд звіту керуючого реалізацією Шапілова С.А. та зобов`язано керуючого реалізацією майна надати суду документи, які свідчать про задоволення вимог заставного кредитора ОСОБА_2 на суму 520 301,30 грн, що забезпечені іпотекою, які були визнані судом на підставі ухвали суду від 02.12.2019, докази реалізації заставного майна банкрута, надати суду письмові обґрунтовані пояснення щодо продажу майна банкрута іншою особою, ніж та, що була визначена за конкурсом попереднім ліквідатором (Товарна біржа "Всеукраїнський торгівельний центр").

На виконання вимог ухвали суду керуючим реалізацією Шапіловим С.А. було надано суду звіт керуючого реалізацією ФО Черкашиної А.І., відповідно до якого було повідомлено суд про ліквідаційні заходи, які були виконані арбітражним керуючим для задоволення вимог кредиторів, виявлення майна боржника, погашення вимог кредиторів, наявність витрат у арбітражного керуючого за виконання обов`язків керуючого реалізацією. Керуючим реалізацією Шапіловим С.А. був наданий суду реєстр погашених вимог кредиторів.

Також керуючим реалізацію було надано письмові пояснення щодо заставного кредитора физ.особи ОСОБА_2 , відповідно до яких керуючий реалізацією вважає, що якщо у власності банкрута знаходиться майно, що є предметом застави, яке забезпечувало зобов`язання банкрута за договором займу з фізичною особою, то таке майно не може бути включено керуючим реалізацією до складу ліквідаційної маси у відповідності до приписів ч.8 ст.90 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції після 19.01.2013 і, як наслідок, не підлягає продажу в ліквідаційній процедурі фізичної особи Черкашиної А.І .

В судовому засіданні 28.11.19 судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 19.12.2019.

В судове засідання 19.12.2019 кредитори ФОП Соляник О.М. та ФОП Кононов Д.О. не з`явились, причину неявки суду не повідомили. Ухвали суду, відправлені на адресу зазначених осіб повернулись до господарського суду з поштовою довідкою та відміткою «адресат відсутній» та «інші причини».

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання стороною кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

В судовому засіданні керуючий реалізацією надав суду звіт та просив його затвердити.

Розглянувши матеріали справи, звіт керуючий реалізацією, додані до звіту письмові пояснення арбітражного керуючого, заслухавши пояснення керуючого реалізацією, суд встановив наступне.

НОРМИ, ЯКІ ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ.

18.10.2018 прийнятий новий Кодекс України з процедур банкрутства, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. Кодекс України з процедур банкрутства почав діяти з 21.10.2019.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 наведеною статті судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, розгляд звіту ліквідатора (керуючого реалізацією) справи про банкрутство фізичної особи повинен відбуватись за нормами нового Кодексу України з процедур банкрутства.

Проте, згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За цих обставин, оскільки ліквідатор (керуючий реалізацією) звернувся до суду із повним звітом ліквідатора ФО Черкашина А.І. 29.09.2019, який був поданий під час дії Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції після 19.01.2013, проте на час розгляду звіту ліквідатора у господарському суді у справі про банкрутство ФО Черкашина А.І. застосовуються норми Кодексу України з процедур банкрутства, що регулюють проведення ліквідаційної процедури у справі про неспроможність фізичної особи, суд доходить висновку про застосування до даних правовідносин положень ст.ст. 90-92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції після 19.01.2013 та приписів Кодексу України з процедур банкрутства (далі за текстом - Кодекс).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.13 р. (далі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Зазначена норма кореспондується з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано ВРУ, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено порядок вирішення спорів у справі про банкрутство.

За приписами статті 9 зазначеного Кодексу визначено, що за результатом розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, суд виносить ухвали.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ І ВИСНОВОК СУДУ.

Керуючим реалізацією Шапіловим С.А. було надано суду звіт керуючого реалізацією ФО Черкашиної А.І., відповідно до якого було повідомлено суд про ліквідаційні заходи, які були виконані арбітражним керуючим для задоволення вимог кредиторів, виявлення майна боржника, погашення вимог кредиторів, наявність витрат у арбітражного керуючого за виконання обов`язків керуючого реалізацією. Керуючим реалізацією Шапіловим С.А. був наданий суду реєстр погашених вимог кредиторів, з якого вбачається, що заставним кредитором боржника є физ.особа ОСОБА_2 на суму 520 301,30 грн, що забезпечені іпотекою, які були визнані судом на підставі ухвали суду від 02.12.2019.

Як свідчить письмове пояснення керуючого реалізацією, оскільки нерухоме майно банкрута, що було предметом забезпечення перебувало в іпотеці з підстав не пов`язаних із здійсненням банкрутом підприємницької діяльності остатнє не могло бути включене до складу ліквідаційної маси та реалізоване у процедурі банкрутства ФО Черкашиної А.І.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою суду від 11.05.2017, що набрала законної сили, було затверджено реєстр грошових вимог кредиторів фізичної особи Черкашиної А.І. на загальну суму 2 051 338,53 грн, з якої забезпечений кредитор була гр. ОСОБА_3 - з вимогами на загальну суму 520 301,30 грн (перша черга) та окремо внесено до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, що є предметом застави (іпотеки), а саме: нежитлове приміщення підвалу № 159 - місце для паркування літ. "А-11", площею 14,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення підвалу № 157 - місце для паркування літ. "А-11", площею 13,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому ухвалою господарського суд від 02.12.2019р. було задоволено заяву фіз. особи ОСОБА_2 та здійснено заміну кредитора у справі №922/4231/16 про банкрутство ФО Черкашиної А.І. на його правонаступника - фіз.особу ОСОБА_2 на загальну суму 520301,30 грн, що забезпечені заставою майна боржника. Визнано фіз.особу ОСОБА_2 правонаступником фіз.особи ОСОБА_3 відповідно до договору позики від 24.03.2016 та договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Грузковою Ю.В. 24.03.2016 за реєстровим №452. Окремо до реєстру вимог кредиторів внесено відомості про майно боржника, що є предметом застави (іпотеки), а саме: нежитлове приміщення підвалу № 159 - місце для паркування літ. "А-11", площею 14,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення підвалу № 157 - місце для паркування літ. "А-11", площею 13,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язано керуючого реалізацією майна врахувати відповідну заміну кредитора згідно з положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 4 ст. 42 Закону про банкрутство в редакції після 19.01.2013 було визначено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує.

Дійсно, ч. 8 ст. 90 Закону про банкрутство в редакції після 19.01.2013 було передбачено, що разі визнання фізичної особи - підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно фізичної особи - підприємця, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов`язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

В своїх поясненнях арбітражний керуючий Шапілов С.А. зазначає, що нерухоме майно належне банкруту - фізичній особі, перебувало у заставі, з підстав не пов`язаних із здійсненням банкрутом підприємницької діяльності, а саме у забезпечення договору займу між банкрутом та фізичною особою.

Однак, зазначені пояснення арбітражного керуючого, не підтверджені жодним доказом та взагалі жодним чином.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство визначено, що внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.

Проте, арбітражний керуючий Шапілов С.А. не звертався до суду про перегляд ухвали господарського суду від 11.05.2017 (затвердження реєстру вимог кредиторів) в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами в частині грошових вимог фіз.особи ОСОБА_3 на загальну суму 520301,30 грн, що забезпечені заставою майна боржника.

Щодо положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 120 Кодексу з процедур банкрутства (наслідки відкриття провадження у справі про неспроможність боржника) визначено, що будь-яке відчуження та розпорядження майном боржника здійснюються виключно в порядку, передбаченому цим Кодексом, що кореспондується з ч. 6 ст. 41 Кодексу з процедур банкрутства, де передбачено, що задоволення вимог забезпечених кредиторів здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство та ч. 3 ст. 133 Кодексу, де зазначено, що вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

У відповідності до ч. 6, ч. 7 ст. 131 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що до складу ліквідаційної маси не включається житло, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника (квартира загальною площею не більше 60 квадратних метрів або житловою площею не більше 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника чи житловий будинок загальною площею не більше 120 квадратних метрів) та не є предметом забезпечення, а також інше майно боржника, на яке згідно із законодавством не може бути звернено стягнення, а також кошти, що перебувають на рахунках боржника у пенсійних фондах та фондах соціального страхування.

Вказані вище приписи визначають, що за Кодексом України з процедур банкрутства до складу ліквідаційної маси відноситься і майно банкрута (фізичної особи-підприємця або фізичної особи), що є предметом забезпечення.

Також необхідно звернути увагу, що відповідно до ст. 132 Кодексу з процедур банкрутства визначено окремі види об`єктів майна боржника, які підлягають виключенню зі складу ліквідаційної маси, а саме: майно, на яке згідно із законодавством може бути звернено стягнення, але воно є необхідним для задоволення нагальних потреб боржника або членів його сім`ї; майнові об`єкти вартістю не більше 10 розмірів мінімальної заробітної плати, які є неліквідними чи дохід від реалізації яких істотно не вплине на задоволення вимог кредиторів, загальна вартість майна боржника, що виключається із складу ліквідаційної маси відповідно до положень цієї статті, не може перевищувати 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

Проте, керуючий реалізацією не звертався до господарського суду після 21.10.2019 про виключення майна боржника із складу ліквідаційної маси, що є предметом застави (іпотеки), а саме: нежитлового приміщення підвалу № 159 - місце для паркування літ. "А-11", площею 14,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлового приміщення підвалу № 157 - місце для паркування літ. "А-11", площею 13,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що може підпадати під приписи ст. 132 Кодексу з процедур банкрутства.

Вищевказане говорить про те, що задоволення вимог забезпеченого кредитора фіз.особи ОСОБА_2 у справі про банкрутство ФО Черкашиної А.І. повинно здійснюваться виключно в межах провадження у справі про банкрутство (фізичної особи-підприємця або фізичної особи) через проведення конкурентного продажу таких активів у порядку ст.ст. 68-89 Кодексу України з процедур банкрутства і передача майна, що є предметом забезпечення, заставному кредитору можливо лише відповідно до приписів ст. 81 Кодексу (продаж майна забезпеченому кредитору), а дії арбітражного керуючого Шапілова В.І. стосовно заставного майна банкрута не відповідають вимогам Закону про банкрутство в редакції після 19.01.2013 та приписам Кодексу України з процедур банкрутства.

Крім того, судом встановлено, що ліквідатор Шапілов С.А. здійснив реалізацію частки банкрута у статутному капіталі ТОВ "Євро-Сервіс+" із залученням ПП "Торги.УА" на суму 0,40 грн. ТОВ «Телерадіокомпанія «Харків1» в особі директора Родзинського А.А., сума якої в подальшому була витрачена на винагороду ліквідатора.

Суд зазначає, що принцип судового контролю за належним проведенням арбітражним керуючим процедур банкрутства є переважним приписом, направленим на захист інтересів сторін та учасників провадження від недобросовісних дій ліквідатора (керуючого реалізацією).

Матеріали звіту ліквідатора засвідчують, що 25.09.2019 між ліквідатором Шапіловим С.А. та ПП «Торги.УА» був укладений договір про організацію продажу майна у справі про банкрутство

Аналіз положень статті 49 Закону про банкрутство дає підстави дійти висновку, що ліквідатор банкрута визначає організатора аукціону щодо продажу майна банкрута за конкурсом, умови якого визначає саме ліквідатор, з урахуванням вимог до організатора аукціону, які передбачені положеннями частини 6 статті 49 Закону про банкрутство (висновок про застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 5009/2987/12.)

Проте ліквідатором (керуючим реалізацією) не було представлено документи суду щодо умов проведення конкурсу з визначення організатора (оголошення з проведення конкурсу 12.05.18), на якому визначено переможця конкурсу ПП «Торги.УА». Ліквідатором було представлено лише заявки юридичних осіб на участь у конкурсі з визначення організатора аукціону: ТБ «Санвест», та ПП «Торги.УА» та рішення про розгляд пропозицій від 31.05.2018.

Частина 1 статті 44 Закону про банкрутство визначає, що після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

Сталою судовою практикою визначено, що метою аукціону як способу реалізації є, передусім, відчуження майна банкрута за найвищою ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції, тому початкову чи оціночну вартість майна можна розглядати лише як стартову ціну, яка із першим кроком аукціону втрачає своє значення. При цьому, початкова вартість майна на аукціоні ніяк не впливає на кінцеву ціну реалізації майна, оскільки під час торгів вона може бути як зменшена, так і збільшена. Тобто, ціна майна банкрута формується виходячи зі стану майна, попиту та пропозиції, на які ліквідатор банкрута не має жодного впливу.

Крім того, аналіз статті 43, частин 1, 5 статті 44 та статей 64-66 Закону про банкрутство в редакції після 19.01.2013 дає підстави для висновку, що законодавець надає ліквідатору право вибору способів продажу активів боржника, зазначаючи про те, що такий вибір повинен здійснюватися з метою забезпечення їх відчуження за найвищими цінами (частина 1 статті 44 Закону про банкрутство).

З матеріалів справи вбачається, що арбітражний керуючий виявив корпоративні права, що належать Черкашиній А.І. (частка у розмірі 40% статутного капіталу) в ТОВ «Євро-Сервіс+», код ЄДРПУ 32439502 у розмірі 8200 грн, яку після її оцінки (звіт про оцінку майнових прав за 2019 рік) вартості у 0,40 грн, продав на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2019 ТОВ «Телерадіокомпанія «Харків1» в особі директора Родзинського А.А., за 1 грн. Отримані грошові кошти у розмірі 1 грн ліквідатор направив на витрати ліквідатора.

Вищезазначене говорить про те, що ліквідатор Шапілов С.А., маючи право вибору способів продажу активів боржника, не було забезпечено мету процедури ліквідації - відчуження активів боржника за найвищими цінами для задоволення вимог кредиторів боржника повністю або частково відповідно до реєстру вимог кредиторів, що можливо було забезпечити лише наслідком проведення аукціону (конкурентного продажу) за найвищою ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції.

Отже, ліквідатором Шапіловим С.А. не було забезпечено дотримання балансу інтересів боржника, кредиторів та інших учасників справи про банкрутство при здійсненні продажу майна банкрута.

Суд звертає увагу, що застосування до фізичної особи (фізичної особи-підприємця) ліквідаційної процедури з особливостями банкрутства його як суб`єкта підприємницької діяльності (ст.ст. 90-92 Закону про банкрутство) та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого жодним чином не виключає обов`язковість та необхідність виконання ліквідатором повноважень, що визначені у загальних положеннях (ст.ст. 1, 37-48 Закону про банкрутство), оскільки це надає можливість виконання ліквідаційної процедури фізичної особи ліквідатором прозоро та послідовно, враховуючи інтереси сторін та учасників провадження, забезпечуючи сумлінність та розумність при здійсненні ліквідаційної процедури. Тобто, під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обгрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Проте, ліквідатором приписи закону та постанови суду виконані не були, звіт ліквідатора та інші належні документи у порядку ч.1 ст. 46, ст.ст. 90-92 Закону стосовно проведення ліквідаційної процедури по банкрутству суду не надані.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Зазначені обставини свідчать про неналежне виконання ліквідатором Шапіловим С.А. своїх обов`язків, які, зокрема, передбачені ст.ст. 98, 37-48, 49-75, 90-92 Закону про банкрутство в редакції після 19.01.13.

Згідно ч. 4 ст. 28 Кодексу з процедур банкрутства арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією. Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі:

1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого;

За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.

Враховуючи, що арбітражним керуючим (ліквідатором) Шапіловим С.А. було порушено вимоги Закону про банкрутство, неналежно виконувались обов`язки ліквідатора банкрута, з метою недопущення заподіяння шкоди кредиторам та боржнику, суд вважає за необхідне відсторонити від обов`язків керуючого реалізацією ФО Черкашиної А.І. Шапілова С.А. та призначити керуючим реалізацією арбітражного керуючого з числа осіб зареєстрованих в реєстрі арбітражних керуючих. Задля чого, суд вважає за доцільне зобов`язати кредиторів надати суду пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для участі у даній справі. Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що призначений судом арбітражний керуючий виконує свої повноваження до припинення його повноважень судом.

Отже, за таких обставин, враховуючи, що відстороняючи одного керуючого реалізацєю банкрута суд повинен призначити іншу особу керуючим реалізацією, оскільки в протилежному випадку боржник залишається без органу управління та особи, яка несе відповідальність за збереження ліквідаційної маси боржника, суд вважає за необхідне зобов`язати керуючого реалізацією (ліквідатора) Шапілова С.А. виконувати свої повноваження у даній справі та надати в наступне судове засідання звіт.

Крім того, оскільки процедура погашення боргів не завершена, суд доходить висновку про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу, зокрема, в разі необхідності витребування нових доказів.

Частиною 1 статті 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Європейський суд з прав людини сформулював у своїй практиці низку розуміння принципів справедливості судового процесу. Сторони процесу повинні мати можливість обґрунтувати свою справу з необхідною ефективністю ("Н.v. Belgium" від 30.11.1987). Зазначене створює право сторони на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, суду не доведено арбітражним керуючим Шапіловим С.А. про належне виконання своїх обов`язків, про що свідчить викладені вище порушення, в зв`язку з чим суд відмовляє у затвердженні звіту керуючого реалізацією, завершенні процедури погашення боргів боржника та закритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Керуючись ст.ст. 28, 57-68, 130-133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 86, 216, 233-234 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити керуючому реалізацією у завершенні процедури погашення боргів та закритті провадження у справі.

2. Відсторонити арбітражного керуючого Шапілова Сергія Анатолійовича від виконання обов`язків керуючого реалізацією майна фізичної особи Черкашиної А . І.

3. Зобов`язати арбітражного керуючого Шапілова Сергія Анатолійовича продовжити виконання повноваження керуючого реалізацією майна фізичної особи Черкашиної А.І. до призначення судом нового арбітражного керуючого у передбаченому законом порядку.

4. Зобов`язати кредиторів надати суду пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для участі у даній справі.

5. Відкласти розгляд справи на "20" лютого 2020 р. о(об) 11:00 год., за адресою: м. Харків, пл. Свободи 5 Держпром 8-й під`їзд, зал № 111.

6. Ухвалу направити ліквідатору, кредиторам, банкруту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена в частині пунктів 1-3 резолютивної частини ухвали протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 23.12.2019.

Суддя Міньковський С.В.