РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.12.2019Справа №910/15262/19

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Фенікс"
доПриватного акціонерного товариства "Київстар"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на
стороні позивача -ОСОБА_1
прозобов`язання вчинити дії
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники учасників справи:
від позивача:Архипова В.О.
від відповідача:Машковська О.А.
від третьої особи:не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Фенікс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київстар", в якому просило суд зобов`язати відповідача вчинити дії щодо надання інформації на запит позивача щодо здійснення 06.07.2019 близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 із мобільного телефону дзвінка на службу 102.

В обґрунтування позовних вимог Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Фенікс" вказує, що незважаючи на наявність у позивача передбаченого Договором добровільного страхування №012/19-Т від 23.04.2019 права здійснювати запити з використанням персональних даних ОСОБА_1 , Приватним акціонерним товариством "Київстар" в порушення ст.ст. 5, 13, 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відмовлено у наданні відповіді на запит щодо здійснення дзвінка ОСОБА_1 .

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2019 відкрито провадження у справі №910/15262/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; підготовче засідання призначено на 28.11.2019.

26.11.2019 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "Київстар" надійшов відзив на позов з доказами його направлення іншим учасникам справи, в якому відповідач заперечує проти позову та вказує, що користування телефонним номером НОМЕР_1 відбувається знеособлено, а тому у відповідача відсутня інформація, що вказаним номером користується саме ОСОБА_1 . Крім того, ПАТ "Київстар" зазначає, що ОСОБА_1 , як користувач телефонного номеру НОМЕР_1 , не позбавлений можливості самостійно отримати та надати позивачу відповідну інформацію, оскільки остання доступна в системі самообслуговування "Мій Київстар" та/або шляхом реєстрації як абонента. Натомість, як зазначає відповідач, в силу приписів ст. 31 Конституції України та ст. 34 Закону України "Про телекомунікації" ПАТ "Київстар" не вправі поширювати інформацію щодо споживача за відсутності його письмової згоди. Крім того, ПАТ "Київстар" звертає увагу суду, що позивачем не надано доказів того, що відповідач є розпорядником інформації в розмінні ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2019 відкладено підготовче засідання у справі №910/15262/19 на 17.12.2019.

В підготовче засідання 17.12.2019 представники сторін з`явились.

Третя особа в підготовче засідання не з`явилась, хоча про місце, дату та час засідання була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №950, згідно якого ухвала суду від 28.11.2019 була вручена ОСОБА_1 10.12.2019, про причини своєї неявки третя особа суд не повідомила.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Керуючись вказаними приписами господарського процесуального закону, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2019, постановленою з урахуванням думки представників сторін, закрито підготовче провадження у справі, встановлено порядок дослідження доказів та призначено розгляд справи по суті у цьому ж засіданні.

В судовому засіданні 17.12.2019 представниками сторін було надано пояснення по суті спору, за змістом яких представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, а представник відповідача проти позову заперечував та просив в його задоволенні відмовити.

В судовому засіданні 17.12.2019 судом завершено розгляд справи №910/15262/19 по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2019 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Фенікс" (страховик) та громадянином ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №012/19-Т (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Volkswagen Touareg, державний номер НОМЕР_2 .

Пунктом 6.3.3 Договору передбачено право страховика робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком до правоохоронних органів, банків та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також самостійно з`ясовувати причини і обставини страхового випадку.

Також, 23.04.2019 ОСОБА_1 надано згоду на використання персональних даних.

23.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Фенікс" із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з настанням 06.07.2019 страхового випадку - пошкодження бампера та накладки арки переднього правого крила на автомобілі Volkswagen Touareg, державний номер НОМЕР_2 .

Згідно пояснень ОСОБА_1 від 07.08.2019 третя особа вказує, що 06.07.2019 залишила автомобіль на кінцевій зупинці по вул . Мічуріна у м . Фастів, а коли повернулась, то виявила пошкодження на транспортному засобі, після чого відразу викликала поліцію за номером 102 та заявив про пошкодження. При цьому, ОСОБА_1 вказав, що здійснював виклик з власного телефону з номером НОМЕР_1.

З метою перевірки наданих страхувальником пояснень Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Фенікс" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Київстар" із запитом, в якому просило надати інформацію чи здійснено 06.07.2019 близько 17 год. 00 хв. дзвінок на службу 102 із мобільного телефону НОМЕР_1.

У відповідь на вказаний запит до Приватне акціонерне товариство "Київстар" направило позивачу лист вих. №/03/03/02 від 25.09.2019, в якому, посилаючись на ст. 34 Закону України "Про телекомунікації", вказувало про відсутність правових підстав для надання позивачу відомостей щодо обслуговування номеру.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про неправомірність відмови відповідача у наданні запитуваної інформації, у зв`язку з чим позивач просить суд зобов`язати відповідача надати інформацію щодо здійснення 06.07.2019 близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 із мобільного телефону дзвінка на службу 102.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Фенікс" з огляду на наступне.

По-перше, статтею 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Приватне акціонерне товариство "Київстар" - оператор телекомунікацій України, який надає послуги зв`язку та передачі даних на основі широкого спектра мобільних і фіксованих технологій.

Правову основу діяльності у сфері телекомунікацій встановлює Закон України "Про телекомунікації", який, в тому числі, визначає права, обов`язки та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами.

Статтею 9 Закону України "Про телекомунікації" передбачено, що охорона таємниці телефонних розмов, телеграфної чи іншої кореспонденції, що передаються технічними засобами телекомунікацій, та інформаційна безпека телекомунікаційних мереж гарантуються Конституцією та законами України. Зняття інформації з телекомунікаційних мереж заборонене, крім випадків, передбачених законом. Оператори, провайдери телекомунікацій зобов`язані вживати відповідно до законодавства технічних та організаційних заходів із захисту телекомунікаційних мереж, засобів телекомунікацій, інформації з обмеженим доступом про організацію телекомунікаційних мереж та інформації, що передається цими мережами.

Частиною 1 статті 34 Закону України "Про телекомунікації" встановлено, що оператори, провайдери телекомунікацій повинні забезпечувати і нести відповідальність за схоронність відомостей щодо споживача, отриманих при укладенні договору, наданих телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

З огляду на наведене вбачається, що Приватне акціонерне товариство "Київстар" в силу законодавства повинне забезпечувати схоронність відомостей щодо споживача та наданих йому телекомунікаційних послуг, а також позивач позбавлений права розголошувати (надавати на запит) інформацію з приводу споживача телекомунікаційних послуг без його письмової згоди.

В свою чергу, позивач стверджує, що ОСОБА_1 надано Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Фенікс" згоду на отримання персональних даних, в тому числі, шляхом направлення запиту, на підставі п. 6.3.3 Договору та письмової згоди від 23.04.2019.

Згідно статті 2 Закону України "Про телекомунікації" згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.

Натомість у пункті 6.3.3 Договору сторонами погоджене право страховика робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, а не право на обробку та збір персональних даних, тим більше які є конфіденційними або таємними.

В той же час, відповідно письмової згоди від 23.04.2019 ОСОБА_1 надано згоду на використання персональних даних, а не на їх обробку.

У відповідності до наявного у статті 2 Закону України "Про захист персональних даних" визначення обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем.

Частиною першою статті 12 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що збирання персональних даних є складовою процесу їх обробки, що передбачає дії з підбору чи впорядкування відомостей про фізичну особу.

Тобто, згода на використання персональних даних є вужчим поняттям ніж обробка персональних даних та не включає в себе надання згоди на збирання персональних даних.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що ОСОБА_1 було надано йому письмову згоду на збирання щодо нього персональної інформації, тим більше конфіденційної чи таємної, а відтак відсутні підстави вважати, що третьою особою надано письмову згоду на поширення інформації про себе, як споживача телекомунікаційних послуг.

По-друге, згідно довідки Приватного акціонерного товариства "Київстар" вих. №25635/02 від 20.11.2019 телефонний номер НОМЕР_1 з 27.08.2012 по даний час (станом на дату видачі довідки) обслуговується відповідачем відповідно до публічного договору, телекомунікаційні послуги за яким надаються знеособлено (анонімно). Вказаний номер за громадянином ОСОБА_1 як абонентом не зареєстрований.

Надання телекомунікаційних послуг знеособлено (анонімно) відповідає Закону України "Про телекомунікації" та Правилам надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012.

Таким чином, у відповідача відсутня інформація з приводу того, що користувачем телефонного номеру НОМЕР_1 є саме третя особа, а відтак надання такої інформації є унеможливленим, оскільки може порушити конституційні права сторонньої особи.

По-третє, пунктом 7 частини 1 статті 162 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Отже, запитувана позивачем у відповідача інформація є таємною, а відтак в силу статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до неї є обмеженим.

З огляду на наведене, вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати інформацію щодо здійснення 06.07.2019 близько 17 год. 00 хв. із мобільного телефону НОМЕР_1 дзвінка на службу 102, суперечать статтям 30, 31, 32 Конституції України, статтям 9, 34 Закону України "Про телекомунікації" та пункти 42-48 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, оскільки такі дії є прямим втручанням у приватне життя особи, порушенням права на таємницю телефонних розмов.

За таких обставин суд приходить до висновку про неправомірність та безпідставність вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Фенікс", у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Таким чином, судові витрати Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Фенікс", які складаються з судового збору та, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Фенікс" (03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30; ідентифікаційний код 13525951) до Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 53; ідентифікаційний код 21673832) про зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в частині сплаченого судового збору, покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Фенікс".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 21.12.2019.

Суддя Р.В. Бойко