ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Справа №906/471/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання - Єфімчук А.І.

за участю представників сторін:

відповідач ОСОБА_1 (паспортНОМЕР_2 від 17.02.1998 року)

представник ОСОБА_1 - Слівінський А.О. (договір про надання юридичних послуг від 25.11.2019 року)

Коростишівської міської ради - Слівінський А.О. (договір про надання юридичних послуг)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 06.09.2019 р. по справі №906/471/19 (суддя Вельмакіна Т.М., повний текст рішення складено 16.09.2019 р.)

за позовом Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок"

до ОСОБА_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Коростишівська міська рада, Комунальне підприємство "Міський ринок" Коростишівської міської ради

про стягнення 74 433,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 06.09.2019 р. по справі №906/471/19 позов Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 74 433,00 грн неустойки; 1 921,00 грн судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням господарського суду Житомирської області по справі №906/471/19, відповідач - ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що розглядаючи справу предметом, якої є стягнення неустойки за договором оренди, суд першої інстанції не встановив чи має місце продовження користування орендарем об`єктом оренди в певний період після припинення дії відповідного договору, у зв`язку з чим порушив правила оцінки доказів з позиції їх достатності та належності, в основу рішення поклав постанову державного виконавця, якою останній закінчив виконавче провадження з виконання рішення суду про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити торгівельні місця, зазначивши, що рішення суду виконати неможливо без участі боржника.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що п.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" містить вичерпний перелік підстав для закінчення провадження, серед яких ніколи не було підстави "неможливо виконати без участі боржника, це було підставою для зупинення виконавчих дій.

Також, апелянт посилається на те, що господарський суд Житомирської області незаконно поклав тягар доказування обставин приймання/здавання об`єктів оренди саме на відповідача.

Відповідач, за відсутності договірної необхідності сторін у документальному оформленні ними приймання-передачі об`єктів оренди, наперед позбавлений можливості документально підтвердити повернення майна орендарю, не вимагав від позивача жодного доказу, реального користування об`єктами оренди що ставить під сумнів безсторонність та об`єктивність складу суду при вирішенні спору.

З початку 2017р. на території ринку за адресою вул. Шевченко, 40 в м. Коростишеві, послуги ринку надає Комунальне підприємство "Міський ринок" Коростишівської міської ради, яка обліковує торгівельні площі (асфальтобетонне покриття) ринку на своєму балансі та є їх комунальним власником, що встановлено судовими рішеннями всіх інстанцій у справі 906/41/19.

Орган місцевого самоврядування в 2018 році звернувся з позовом до суду (справа 906/1060/18) про заборону незаконної діяльності позивача та його засновника, а також про звільнення останніми самовільно захопленої земельної ділянки, оскільки такі дії заважають наданню послуг ринку населенню комунальним підприємством, а також, завдають щорічних мільйонних збитків місцевому бюджету.

Враховуючи вище викладене, апелянт вважає, що суд першої інстанції по справі №906/471/19 визнав встановленими обставини, які не були доведеними позивачем, належним чином не з`ясував обставин справи на які посилався відповідач, не дослідив належних та допустимих доказів, у зв`язку з чим, вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 р., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 06.09.2019р. по справі №906/471/19. Запропоновано позивачу надати до відділу канцелярії та документообігу суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання скаржнику в порядку частини 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

06.11.2019 р., від ОСОБА_1 клопотання про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з викликом сторін, оскільки, на його думку, предметом оскарження є неповнота встановлення обставин справи судом першої інстанції, його неправильна оцінка доказів з позиції їх належності та допустимості, а також те, що предметом позову є стягнення неустойки, начебто за неповернення об`єктів оренди (за відсутності необхідності у складенні приймально-здавальних документів), а значення самої справи має виключний суспільний інтерес до діяльності Комунального підприємства "Міський Ринок", якому позивач перешкоджає здійснювати господарську діяльність, а тому, для всебічного, повного і об`єктивного розгляду спору, слід провести судове засідання і заслухати пояснення представників сторін.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 р. по справі №906/471/19 клопотання ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з викликом сторін задоволено, призначено справу №906/471/19 до розгляду на 25.11.2019р.

19.11.2019 року від позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, у зв`язку з тим, що він не має можливості прийняти участь в судовому засіданні.

25.11.2019 року від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі №906/471/19 третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Коростишівську міську раду та Комунальне підприємство "Міський ринок" Коростишівської міської ради.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 05.12.2019 року.

03.12.2019 року від позивача надійшло заперечення на клопотання відповідача про залучення до участі по справі №906/471/19 третіх осіб, в обґрунтування якого посилається на те, що рішення по справі №906471/19 не зачіпає інтереси Коростишівської міської ради та Комунального підприємства "Міський ринок", оскільки при розгляді справи №280/751/15ц, де позивачем та відповідачем були ті самі сторони, вже залучалася Коростишівська міська рада за клопотанням відповідача.

Судом по справі №280/751/15ц не встановлено обставини, які б порушували права Комунального підприємства "Міський ринок" Коростишівської міської ради.

Також, позивач посилається на те, що Комунальне підприємство "Міський ринок" Коростишівської міської ради зареєстровано за адресою м. Коростишів, вул. Миру 3., і з моменту створення та на протязі свого існування не проводить господарської діяльності та не надає будь-яких послуг за адресою м. Коростишів, вул. Шевченка, 40.

А тому, позивач вважає, що клопотання відповідача про залучення третіх осіб є таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 05.11.2019 року відповідач та його представник підтримали клопотання про залучення до участі по справі №906/471/19 третіх осіб.

Відповідно до ст. 50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

В обґрунтування клопотання про залучення до участі по справі №906/471/19 третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Коростишівської міської ради та Комунального підприємства "Міський ринок" Коростишівської міської ради відповідач посилався на те, що рішенням Коростишівської міської ради від 31 січня 2017р. №38 створено комунальне підприємство "Міський ринок", як уповноважений суб`єкт з діяльності ринку по вул. Шевченка, 40 в м. Коростишеві.

Рішенням №128 від 16.05.2017р. внесено зміни до планувальної документації території ринку, розроблено та затверджено схему розташування тимчасових споруд і благоустрою території ринку.

Рішенням №602 від 18.12.2018р. об`єкт благоустрою ринку - асфальтобетонне покриття площею 1,2 га прийнято на баланс Коростишівської міської ради.

Відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування позивачу також скасовано Правила торгівлі на ринку та карту схему.

Таким чином, з початку 2017р. на території ринку за адресою вул. Шевченка, 40 в м. Коростишеві, послуги ринку надає Комунальне підприємство "Міський ринок" Коростишівської міської ради, яке обліковує торгівельні площі (асфальтобетонне покриття) ринку на своєму балансі та є їх комунальним власником, що встановлено судовими рішеннями по справі №906/41/19.

Орган місцевого самоврядування в 2018 році звернувся з позовом до суду (справа 906/1060/18) про заборону незаконної діяльності позивача та його засновника, а також про звільнення останніми самовільно захопленої земельної ділянки, оскільки такі дії заважають наданню послуг ринку населенню комунальним підприємством, а також/завдають щорічних мільйонних збитків місцевому бюджету.

На початку 2017р. розроблено нову карту схему міського ринку м. Коростишева, з метою санітарної та протипожежної безпеки здійснено фактичне перепланування території уповноваженим суб`єктом.

03.12.2019 року від позивача надійшло заперечення на клопотання апелянта про залучення до участі по справі №906/471/19 третіх осіб, в обґрунтування якого посилається на те, що рішення Житомирського Господарського суду не порушило права заявлених третіх осіб, що при розгляді справи №280/751/15ц, де позивач та відповідач були ті самі, вже залучалася Коростишівська міська рада за клопотанням відповідача.

Судом по справі №280/751/15ц, не встановлено обставини, які б порушували права КП "Міський ринок".

Також позивач посилається на те, що дане КП "Міський ринок" зареєстровано за адресою м Коростишів, вул. Миру, 3 і з моменту створення та на протязі свого існування не проводить господарської діяльності, рішення Житомирського Господарського суду не порушило його права.

Окрім того, КП "Міський ринок" не надає будь-яких послуг за адресою м. Коростишів, вул. Шевченко,40. Тому клопотання про залучення третіх осіб є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Також, позивач просить розгляд апеляційної скарги проводити без участі його представника.

Позивач вважає, що апеляційна скарга не обґрунтована та безпідставна та не підлягає задоволенню.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2019 р. залучено до участі по справі №906/471/19 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Коростишівську міську раду та Комунальне підприємство "Міський ринок" Коростишівської міської ради, розгляд апеляційної скарги відкладено на 17.12.2019 року.

16.12.2019 року від позивача надійшло письмове пояснення, в якому посилається на те, що рішення Коростишівської міської ради, яким скасовано Правила торгівлі на ринку та карту-схему, дане рішення міської ради №139 від 27.04.2016р. скасовано Постановою Коростишівського районного суду від 20 грудня 2016 року, справа № 280/629/16а.

Коростишівська міська рада скасувала своє рішення про затвердження карти-схеми Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок", тому що відповідно до п.7 Правил торгівлі таке затвердження не включається і не передбачено взагалі.

Позивач посилається на те, що відповідач намагається уникнути відповідальності за невиконання рішення суду по справі №280/751/15ц, щодо звільнення торгівельних майданчиків №178,179,186,189 шляхом вивезення металевих кіосків за межі території Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок".

Позивач вважає, що невиконання обов`язку виконання рішення суду по справі №280/751/15ц і рішення Господарського суду в Житомирській області по справі №906/471/19 ніяким чином не порушує права третіх осіб.

Також позивач зазначив, що не зможе бути присутній в судовому засіданні 17.12.2019р. об 14:00 год., тому що є стороною по справі №906/816/19, яка призначена на 17.12.2019р. в режимі відеоконференції об 15:00 год., а тому просить апеляційну скаргу розглянути без участі його представника, апеляційну скаргу рахує необґрунтованою та безпідставною.

16.12.2019 року від КП "Міський ринок" надійшло письмове пояснення, в якому посилається на те, що позовні вимоги Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" є необґрунтованими та безпідставними.

В судове засідання 17.12.2019 року з`явилися відповідач, представник відповідача та Коростишівської міської ради.

Відповідач, представник відповідача та третьої особи - Коростишівської міської ради в судовому засіданні підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі.

Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача та третьої особи - Коростишівської міської ради, розглянувши матеріали справи №906/471/19, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.12.2013 між Підприємством Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (позивач, орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар, відповідач) було укладено договір оренди №207 (далі - Договір (а.с .7), згідно з п. 1.1 якого предметом договору є торгівельні майданчики № 178, 186, 189, 179 загальною площею 4,5; 5,8; 9,5; 6 кв. м, місцезнаходження яких зазначено на плані розміщення торгівельних місць на ринку (далі - об`єкт оренди).

Договір було укладено строком на 1 рік - з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. Згідно Договору орендна плата за торгівельний майданчик № 178 становить 259,65 грн; за т/м № 186 - 334,66 грн; за т/м № 189 - 548,15 грн; за т/м № 179-346,20 грн.

Орендар не в повному обсязі виконував зобов`язання за договором, у зв`язку з чим орендодавець звернувся до Коростишівського районного суду Житомирської області про стягнення з нього заборгованості з орендної плати за договором №207 від 31.12.2013, неустойки з 04.07.2014 по 01.04.2017 та звільнення торгівельних майданчиків №178, №186, №189, №179, шляхом вивезення металевих кіосків за межі території ПР "Кооперативний ринок".

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.05.2017 року у справі №280/751/15ц позов задоволено у повному обсязі (а.с. 12 - 14), однак орендар вказане рішення не виконує, торгівельний майданчик № 178; 186; 189; 179 загальною площею 4,5; 5,8; 9,5; 6 кв. м, станом на час звернення з даним позовом до суду, не звільнив.

Підприємство "Кооперативний ринок" направив відповідачу лист №57 від 18.01.2018 року, в якому повідомив про не виконання рішення суду по звільненню торгівельних майданчиків, які відповідач використовує в своїй господарській діяльності і що йому нараховується неустойка, відповідно до ч.2 ст.785 ЦК України (а.с. 15).

Оскільки відповідач на лист не відреагував та продовжує використовувати торгівельні майданчики № 178; 186; 189; 179 в своїй господарській діяльності, позивач звернувся з позовом до господарського суду Житомирської області про стягнення неустойки в розмірі 74433 грн. на підставі ч.2 ст.785 ЦК України, за час прострочення користування - з 01.04.2017 року по 01.05.2019 року.

Розглянувши позов господарський суд Житомирської області дійшов висновку про його задоволення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України та ст.283 Господарського кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вбачається з пп.1.1 статуту підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок", є підприємством, створеним Коростишівською районною спілкою споживчих товариств, яка є його засновником та власником всього майна (а. с.18-21).

Відповідно до пп.2.3.2 та 2.3.3 п.2.3 статуту, одним з предметів діяльності підприємства є організація і надання ринкових послуг населенню, організаціям, підприємствам, що здійснюють торгівлю на ринку і надають послуги та надання в оренду основних засобів та торгових місць ринку.

Матеріали справи свідчать, що 31.12.2013 між Підприємством Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" та Приватним підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди №207, за умовами якого предметом договору є торгівельні майданчики № 178, 179, 186, 189 загальною площею 4,5, 6, 5,8, 9,5 м2, місцезнаходження яких зазначено на плані розміщення торгівельних місць на ринку (далі - об`єкт оренди).

Відповідно до п.п. 4.2.5. п. 4.2. договору, у разі якщо орендар після припинення дії договору в семиденний термін не звільнить об`єкт оренди, орендодавець переміщає тимчасову споруду, що встановлена на орендованому торговельному місці, на штрафмайданчик ринку.

Умовами пп.4.3.8 п.4.3 договору №207 від 31.12.2013 передбачено, що у разі припинення або розірвання договору, орендар у 7-ми денний термін зобов`язується звільнити об`єкт оренди та повернути його орендодавцеві у стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди з вини орендаря.

Частина 1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема, у випадку прострочення виконання (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Водночас, неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Таким чином, законодавством, що регулює орендні правовідносини, встановлена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення невиконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди.

За змістом погоджених у пп.4.3.8 п.4.3 договору №207 від 31.12.2013 умов саме на відповідача покладено обов`язок у 7-ми денний термін звільнити об`єкт оренди та повернути його орендодавцеві у разі припинення дії договору.

Тобто, повернення майна з оренди залежало від дій відповідача, який повинен був самостійно звільнити об`єкт оренди та повернути його орендодавцеві.

Відповідно до пункту 6.1. Договору, строк його дії визначено з 01.01.2014 до 31.12.2014 включно.

Оскільки в порушення зобов`язань відповідач не сплачував орендну плату протягом трьох місяців підряд з 01.04.2014 по 30.06.2014, орендодавець листом від 27.06.2014 відмовився від Договору оренди і вимагав повернення предметів оренди відповідно до п. 4.2.4. Договору та ч. 1 ст. 782 ЦК України. Однак орендар предмети оренди не повернув та продовжував їх використовувати.

Вказані обставини також були встановлені Коростишівським районним судом Житомирської області при розгляді справи №280/751/15-ц, за результатами розгляду якої 17.05.2017 було винесено рішення (а.с.12-14), яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" неустойку у розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди за період з 04.07.2014 по 01.04.2017, що складає 102 573,40грн та зобов`язано ОСОБА_1 звільнити торгівельні майданчики №178, №186, №189, №179, шляхом вивезення металевих кіосків за межі території ПР "Кооперативний ринок", що знаходиться за адресою: Житомирська обл., м. Коростишів, вул. Шевченка, 40.

Частина 4 ст. 75 ГПК України, передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини розірвання договору оренди з 03.07.2014 та користування відповідачем орендованими торгівельними майданчиками у період з 04.07.2017 по 01.04.2017, тобто, після закінчення дії договору оренди №207 від 31.12.2013 встановлені Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.05.2017 року, тому доказуванню не підлягають.

Як вбачається з рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.05.2017, оскільки станом на час винесення рішення об`єкти оренди повернуті не були, з ОСОБА_1 , окрім заборгованості за оренду торгівельних майданчиків, було стягнуто неустойку у розмірі подвійної облікової плати за користування об`єктом оренди та зобов`язано звільнити торгівельні майданчики шляхом вивезення торгівельних кіосків.

При цьому, станом на 29.07.2019, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.05.2017 не виконано, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2019 (а.с. 67).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.п.1.1, 4.2.5 та 4.3.8 Договору оренди №207 від 31.12.2013 року у сукупності із встановленими рішенням суду по справі №280/751/15-ц обставинами, позивач не скористався правом перемістити тимчасові споруди відповідача, що були встановлені на орендованих торговельних майданчиках, на штраф майданчик ринку, якщо останні фактично не були звільнені відповідачем у спосіб їх демонтажу та вивезення за межі території ринку станом на 01.04.2017 року.

В матеріалах справи №906/471/19 відсутні план розміщення торгівельних місць на ринку (або карта - схема розміщення торгівельних місць на ринку), як засіб доказування відсутній.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач заперечуючи факт звільнення відповідачем торговельних майданчиків шляхом демонтажу та вивезення їх за межі ринку не надав належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що станом на 01.04.2017 року, так і дотепер, торговельні майданчики не звільнені і на їх площі розміщені тимчасові споруди Відповідача по вул. Шевченка, 40 в м. Коростишеві, які ним використовуються для торгівлі на ринку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі подвійної плати за користування торговельними майданчиками за період прострочення з 01.04.2017 року по 01.05.2019 року, при цьому допускаючи бездіяльність з виконання п. 4.2.5 Договору оренди №207 від 31.12.2013 року.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Цей спосіб захисту є ефективним у разі неможливості реалізувати умову передбачену п. 4.2.5 Договору оренди №207 від 31.12.2013 року в досудовому порядку.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що позивачем вживалися заходи щодо переміщення тимчасових споруд відповідача (металевих кіосків) за межі площ торговельних майданчиків за весь час, що минув після 01.04.2017 року.

Тобто, позивач не скористався правом передбаченому в п. 4.2.5 Договору оренди №207 від 31.12.2013 року перемістити тимчасові споруди відповідача, що були встановлені на орендованих торговельних майданчиках, на штраф майданчик ринку, якщо останні фактично не були звільнені відповідачем у спосіб їх демонтажу та вивезення за межі території ринку.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Так, у ч. 3 статті 13 ЦК України передбачено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Колегія суддів вважає, що подання позивачем позову про стягнення з ОСОБА_1 неустойки на підставі ч.2 ст.785 ЦК України за період з 01.04.2017 року по 01.05.2019 року на загальну суму 74 433 грн. після прийняття рішення Коростишівським районним судом Житомирської області по справі №280/751/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" 4 610,04 грн. заборгованості з орендної плати, 97 963,36 грн. неустойки в розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди за період з 04.07.2013 по 01.04.2017 на загальну суму 102573,40 грн. є зловживання правом та порушення таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність ( п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач не є власником асфальтобетонного покриття, на якій розташовані торгівельні майданчики (постанова Верховного Суду від 24.09.2019р. у справі №906/41/19), колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки використання торгівельного місця не є тотожним використанню асфальтобетонного покриття. Правовідносини між Підприємством Коростишівської райспоживспілки" "Кооперативний ринок" та Коростишівською міською ради щодо асфальтобетонного покриття не впливають на предмет доказування у даній справі та не мають правового значення для даного спору про стягнення неустойки за користування торгівельним майданчиком.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та надані докази, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів вважає, що апелянтом надано достатні, належні та допустимі докази у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, а тому приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Згідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, в свою чергу, керуючись п.1 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду Житомирської області від 06.09.2019 р. по справі №906/471/19 слід скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 06.09.2019 р. по справі №906/471/19 задоволити.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 06.09.2019 р. по справі №906/471/19 скасувати.

3. Прийняти нове судове рішення, яким:

"В задоволенні позову - відмовити.".

4. Стягнути з Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (12501, Житомирська область, м. Коростишів, вул. Шевченка, 40., ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2 881,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити господарському суду Житомирської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Справу №906/471/19 повернути до господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "20" грудня 2019 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Савченко Г.І.