ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" грудня 2019 р. Справа № 903/684/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

розглянувши заяву представника позивача Фізичної особи-підприємця Мелеха Євгенія Івановича - адвоката Солопа В.П.

про ухвалення додаткового рішеня у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Мелеха Євгенія Івановича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс Губин"

про стягнення 1480грн. 68коп.

за відсутності сторін

встановив: 17.12.2019 представник позивача ФОП Мелеха Є.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі №903/684/19 про стягнення з відповідача ТОВ "Птахокомплекс Губин" на користь позивача ФОП Мелеха Є.І. 6000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Обгрунтовуючи подану заяву, посилаючись на ст.244 ГПК України, заявник вказує, що при ухваленні рішення у даній справі суд не вирішив питання про судові витрати.

Ухвалою суду від 18.12.2019 заяву представника позивача прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 26.12.2019. Явку учасників справи визнано на їх розсуд.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

ФОП Мелех Є.І. звернувся до суду з позовом до ТОВ "Птахокомплекс Губин", в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 18.10.2019р., просив стягнути з відповідача 1480,68грн., з них: 1272,77грн. пені, 110,62грн. - 3% річних та 97,29грн. інфляційних втрат. Також просив стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 12.11.2019 позов задоволено. Ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс Губин" на користь Фізичної особи-підпримємця Мелеха Євгенія Івановича 1480грн. 68коп. (в тому числі 1272,77грн. пені, 97,29грн. інфляційних втрат та 110,62грн. три відсотки річних), а також 1921грн. витрат по сплаті судового збору.

Представник позивача, при зверненні до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, вказує, що суд не вирішив питання про судові витрати, а саме щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, представник позивача вказав, що для підготовки та подання позовної заяви позивач уклав договір про надання правової допомоги № 27/08 від 27.08.2019 року з адвокатом Солоп В.П. Відповідно до пункту 3.2. договору про надання правової допомоги сума гонорару складає 800 грн./1 годину роботи адвоката. Робота адвоката по підготовці та поданні позовної заяви коштує 6 000 грн. В прохальній частині позовної заяви просив, серед іншого, стягнути з відповідача судові витрати по справі.

При цьому, представник позивача в тексті позовної заяви зазначив, що за попереднім розрахунком загальна сума судових витрат, яку понесе позивач за цим позовом складає 7 921,00 грн., з яких 1 921 грн. - судовий збір, 6 000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. До позовної заяви було додано ордер на надання правової допомоги від 27.08.2019, копію договору №27/18 про надання правової допомоги від 27.08.2019 та додатку до договору, з попереднім розрахунком суми судових витрат, які понесе ФОП Мелех Є.І. у зв`язку з підготовкою та поданням позовної заяви на суму 6000грн.

В заяві про зменшення розміру позовних вимог (вх.№01-68/96/19 від 22.10.2019) представник позивача просив зменшити розмір позовних витрат та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Про намір долучити пізніше будь-які докази щодо понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача не зазначено. Інших заяв та клопотань, в тому числі, щодо стягнення судових витрат, представником позивача до суду не подано.

Приписами статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати; суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви; додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасовувати чи змінювати, проте він має право виправити деякі його недоліки, не пов`язані з його законністю і обґрунтованістю, зокрема, неповноту. Додаткове рішення за своїм змістом не може відрізнятися від основного рішення та долучається до нього.

Відповідно до приписів частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підтвердження наведеної позиції Верховний Суд звертається до критеріїв, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява N 19336/04).

Згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Потрібно зауважити, що подання такої заяви зобов`язує суд на підставі пункту 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України в рішенні призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати. Позивач не подав відповідної заяви та необхідних доказів у строк, визначений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Порядок розгляду такої заяви врегульовано статтею 221 Господарського процесуального кодексу України. Так, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Водночас відповідно до пункту 3 частини 1, частини 2 та 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Інститут додаткового рішення (положення статті 244 Господарського процесуального кодексу України) передбачений законодавцем з метою виправлення судом допущених при ухваленні рішення недоліків, пов`язаних з неповнотою, неясністю і неточністю судового рішення. Зокрема, згідно з положеннями частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України підставами для ухвалення додаткового рішення є невирішення судом питання про судові витрати.

Так, при ухваленні рішення від 12.11.2019 суд вирішив питання про судові витрати у вигляді судового збору. У зв`язку з тим, що позивач не надав суду доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу (хоч оголосив про такий свій намір), суд не вирішував питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, представником позивача не було заявлено вимог щодо стягнення з відповідача фактично понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також не надано доказів понесення таких витрат позивачем (акт виконаних робіт, квитанція чи платіжне доручення про оплату правової допомоги).

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.11.2018 (справа N 910/8682/18), необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Важливо зауважити, що додаткове рішення ухвалюється для виправлення недоліків судового рішення, тобто з урахуванням доказів, які існували та були долучені до матеріалів справи станом на час ухвалення такого рішення. Як установлено судом, станом на 12.11.2019 доказів понесення позивачем фактичних витрат на професійну правничу допомогу не надано.

З урахуванням наведеного суд відмовляє у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №903/684/19.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ухвалив :

У задоволенні заяви представника позивача Фізичної особи-підпримємця Мелеха Євгенія Івановича - адвоката Солопа В.П. про ухвалення додаткового рішення у справі №903/684/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвала підписана 26.12.2019р.

Суддя О. Г. Слободян