ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.12.2019 Справа № 905/2058/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.6),

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Бетонмаш" (, адреса: 84105, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Солоділова, буд.1),

про: стягнення 9.504,16 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Коваленко С.В. - адвокат за довіреністю,

від відповідача: не з`явився, -

СУТЬ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Бетонмаш" про стягнення 9.504,16 грн., у тому числі: пеня - 6851,42 грн., 3% річних - 1343,39 грн., інфляційні втрати - 1309,35 грн., крім того, судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №3270/1718-ТЕ-12/11755-6 від 28.09.2017 щодо повної та своєчасної оплати вартості поставленого газу.

Ухвалою від 11.11.19 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2058/19; визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 05.12.2019; визначено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру; явка представників сторін у судове засідання визнана не обов`язковою.

02.12.19 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву №07-01/1931 від 27.11.2019 (вх.№24393/19), в якому останній визнає вимоги позивача частково у розмірі 2625,74 грн., а саме 3% річних - 1343,39 грн., інфляційні втрати - 1309,35 грн. В іншій частині позовних вимог позивача просить відмовити, мотивуючи це тим, що відповідно ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені на період проведення антитерористичної операції.

Ухвалою від 05.12.2019 відкладено розгляд справи на 24.12.2019 року; запропоновано позивачу надати відповідь на відзив по справі № 905/2058/19; явка представників сторін у судове засідання визнана не обов`язковою.

В судове засідання, що відбулось 24.12.2019, відповідач свого представника не направив. Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, своїм правом на подачу суду відповіді на відзив не скористався.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми ст.43 вказаного кодексу зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як визначено у ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (перейменовано у Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України) як постачальником та Приватним акціонерним товариством "Бетонмаш" як споживачем підписано договір №3270/1718-ТЕ-12/11755-6 від 28.09.2017 постачання природного газу, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД ) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України (п.п.1.1, 1.2, 1.4 договору).

Згідно п.2.1 цього договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 109,500 тис.куб.м, у тому числі по місяцях: у жовтні 2017 року - 8,500 тис.куб.м, листопаді 2017 року - 16,000 тис.куб.м, грудні 2017 року - 26,000 тис.куб.м, січні 2018 року - 25,000 тис.куб.м, лютому 2018 року - 22,000 тис.куб.м, березні 2018 року - 12,000 тис.куб.м.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційних вузлів обліку природного газу. (п.3.7 договору).

За умовами п.5.2 вказаного договору постачання природного газу ціна на газ за 1000 куб.м була встановлена на рівні 5930,40 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою №1 від 11.01.2018 до договору постачання природного газу від 22.09.2017 №3270-1718-ТЕ-12/11755-6 сторони дійшли згоди про наступне:

1. Викласти пункт 3.4 розділу 3 Порядок та умови передачі природного газу» Договору в наступній редакції: Постачальник застосовує процедуру подання номінацій та реномінацій відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Номінація надається в обсязі необхідному споживачу за цим договором за умови виконання споживачем вимог пункту 12 Положення. При цьому, Сторони домовилися, що при визначенні рівня розрахунків споживача за використаний природний газ суми нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. N 256, враховуються виключно за умови надання споживачем постачальнику оригіналу Акту звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги та житлові субсидії, між виробником теплової енергії та головним розпорядником коштів місцевого бюджету, станом на перше число місяця, що передує місяцю постачання природного газу.

2. Викласти абзац третій пункту 6.1 розділу 6 «Порядок та умови проведення розрахунків» Договору в наступній редакції: Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

3. Викласти пункт 8.2 та пункт 8.3. розділу 8 "Відповідальність сторін" Договору в наступній редакції: У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15.3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який нараховується пеня, розрахунку від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат проведеній споживачем відповідно до поставки Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256.

8.3. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору, підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування ви датків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256 не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором.

4. Викласти підпункт 4) пункту 11.3 розділу 11 «Інші умови» Договору в наступній редакції: будь-які спільні протокольні рішення або надані споживачем будь-які документи щодо оформлених та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

5. Решта умов цього договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами.

6. Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання Сторонами і діє з 01 січня 2018 року.

Додатковою угодою № 2 від 17.04.2018 сторони доповнили п.2.1 розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу» договору абзацом щодо орієнтовного обсягу газу в період з 01.04.2018 по 31.05.2018 та змінили розділ 12 «Строк дії договору», зокрема обумовили, що в частині реалізації природного газу договір діє з 01.10.2017 по 31.05.2018 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковими угодами № 3 від 12.06.12018, № 4 від 15.08.2018 та № 5 від 11.09.2018 до договору від 22.09.2017 №3270-1718-ТЕ-12/11755-6 сторонами змінювались умови п.2.1 розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу» та умови розділу 12 «Строк дії договору». Зокрема Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017р. по 30.09.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.12.1 договору №3270-1718-ТЕ-12/11755-6 від 22.09.2017 в редакції додаткової угоди №5 від 11.09.2018р.).

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору №3270-1718-ТЕ-12/11755-6 від 22.09.2017 позивачем та відповідачем було підписано без зауважень наступні акти приймання-передачі природного газу:

-б/н від 31.10.2017р. у жовтні 2017 року на суму 20062,55 грн.,

-б/н від 30.11.2017р. у листопаді 2017 року на суму 60199,49 грн.,

-б/н від 31.12.2017р. у грудні 2017 року на суму 69759,30 грн.,

-б/н від 31.01.2018р. у січні 2018 року на суму 111906,65 грн.,

-б/н від 28.02.2018р. у лютому 2018 року на суму 100864,25 грн.,

-б/н від 31.03.2018р. у березні 2018 року на суму 97258,56 грн.,

-б/н від 30.04.2018р. у квітні 2018 року на суму 25820,96 грн.,

-б/н від 31.05.2018р. у травні 2018 року на суму 11759,99 грн.,

-б/н від 30.06.2018р. у червні 2018 року на суму 10745,88 грн.,

-б/н від 31.07.2018р. у лині 2018 року на суму 9708,06 грн.,

-б/н від 31.08.2018р. у серпні 2018 року на суму 9903,77 грн.,

-б/н від 30.09.2018р. у вересні 2018 року на суму 11196,60 грн.

Як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обов`язок по оплаті отриманого товару у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заявлено вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.6.1 договору №3270-1718-ТЕ-12/11755-6 від 22.09.2017 остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як свідчать наявні в матеріалах справи відомості довідки Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» «Операції по договору №3270-1718-ТЕ-12/11755-6 від 22.09.2017, підприємство «Бетонмаш ПрАТ», з 01.10.2017р. по 31.05.2019р.», банківські виписки про рух коштів, відповідачем розрахунки за цим договором здійснено з порушенням строків, обумовлених сторонами у договорі. Так, по зобов`язанням жовтня 2017 року прострочення відповідача складає 0 днів; по зобов`язанням листопада 2017 року прострочення відповідача складає 0 днів; по зобов`язанням грудня 2017 року прострочення - 25 днів; по зобов`язанням січня 2018 року - 24 дні; по зобов`язанням лютого 2018 року - 38 днів; по зобов`язанням березня 2018 року - 125 днів; по зобов`язанням квітня 2018 року - 157 днів; по зобов`язанням травня 2018 року - 138 днів; по зобов`язанням червня 2018 року - 109 днів; по зобов`язанням липня 2018 року - 76 днів; по зобов`язанням серпня 2018 року - 48 днів; по зобов`язанням вересня 2018 року - 18 днів. Такі обставини відповідачем не заперечуються.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п.8.2 договору №3270-1718-ТЕ-12/11755-6 від 22.09.2017, у разі невиконання споживачем п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6851,42 грн. пені, у тому числі: по зобов`язанням грудня 2017 року за період з 26.01.2018 по 19.02.2018 у сумі 34,95 грн.; по зобов`язанням січня 2018 року за період з 27.02.2018 по 22.03.2018 у сумі 406,37 грн.; по зобов`язанням лютого 2018 року за період з 27.03.2018 по 03.05.2018 у сумі 889,04 грн.; по зобов`язанням березня 2018 року за період з 26.04.2018 по 28.08.2018 у сумі 2303,91 грн.; по зобов`язанням квітня 2018 року - з 26.05.2018 по 29.10.2018 у сумі 1496,04 грн.; по зобов`язанням травня 2018 року - з 27.06.2018 по 11.11.2018 у сумі 637,11 грн.; по зобов`язанням червня 2018 року - з 26.07.2018 по 11.11.2018 у сумі 490,98 грн.; по зобов`язанням липня 2018 року - з 28.08.2018 по 11.11.2018 у сумі 309,27 грн.; по зобов`язанням серпня 2018 року - з 25.09.2018 по 11.11.2018 у сумі 199,27 грн.; по зобов`язанням вересня 2018 року - з 25.10.2018 по 11.11.2018 у сумі 84,48 грн.

Суд враховує, що відповідно до ст.1, ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» метою останнього є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного. Встановити мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Вказаний нормативно-правовий акт набрав чинності 07.02.2015р.

Виходячи зі змісту приписів наведеного нормативно-правового акту, можливість застосування останнього до спірних правовідносин вимагає дотримання наступних умов: наявність визначеного законом кола суб`єктів такого спеціального права (енергопостачальні компанії та підприємства - виконавці/виробники житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції), існування між ними договірних відносин з постачання енергетичних ресурсів.

Пунктом 1 постанови №747 від 25.05.1998р. Кабінету Міністрів України «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» встановлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Згідно з пунктом 5 Статуту АТ «НАК «Нафтогаз України», затвердженого постановою КМУ від 14.12.2016 р. № 1044 (в редакції постанови КМУ від 06.03.2019 р. № 226), метою діяльності компанії є одержання прибутку від провадження господарської діяльності, сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтогазового комплексу, більш повного задоволення потреб споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах.

Відповідно до п. 6 Статуту АТ «НАК «Нафтогаз України» (в редакції постанови КМУ від 06.03.2019 р. № 226) метою діяльності компанії, в тому числі, є постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ.

Законом України «Про енергозбереження» визначено, що «енергозбереження» - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; «паливно-енергетичні ресурси» це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до п.1.5 ст.1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто, природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства Акціонерне товариство «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» є енергопостачальною компанією в розумінні ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси».

Згідно із ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 3.2.158 статуту ПАТ «Бетонмаш» (у редакції затвердженої 25.04.2017 р., яка діяла на час спірних правовідносин) одним із видів діяльності відповідача є, зокрема, постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Цей вид діяльності згідно КВЄД ДК 009:2010 включає виробництво, збирання та розподілення пари, гарячої води для центрального опалення, виробництва енергії та інших цілей. Крім того, відповідно до пункту 3.2.395 статуту ПАТ «Бетонмаш» одним із видів діяльності відповідача є постачання електричної та теплової енергії, надання послуг зв`язку телекомунікаційних послуг, водопостачання та водовідведення.

Так, з умов п.1.2 договору №3270/1718-ТЕ-12/11755-6 від 28.09.2017 вбачається, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

З розділу 13 укладеного сторонами правочину вбачається, що відповідач надавав такі послуги в місці свого фактичного розташування - м.Слов`янськ.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), приймаючи до уваги, що Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є постачальником енергоресурсу, положення ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору постачання природного газу №3270/1718-ТЕ-12/11755-6 від 28.09.2017.

Виходячи з наведеного, вимоги про стягнення 6851,42 грн. пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати природного газу, спожитого у період з грудня 2017 по вересень 2018 року за договором №3270/1718-ТЕ-12/11755-6 від 28.09.2017 є такими, що не підлягають задоволенню.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 1343,39 грн. за загальний період прострочення з 26.01.2018 року по 11.11.2018 (поставки грудня 2017 року, січня 2018 - вересня 2018 року).

Крім того, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить суд стягнути з відповідача інфляційну складову боргу за загальний період з лютого по серпень 2018 року у розмірі 1309,35 грн. (поставки з грудня 2017 року - вересня 2018 року).

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та процентів річних, господарський суд встановив, що вони є арифметично вірними.

Крім того, відповідач у своєму відзиві визнає правильність розрахунку цих сум і в частині процентів річних та інфляційних позов визнає.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення процентів річних та інфляційних підлягають задоволенню на визначені позивачем суми, а саме 1343,39 грн. та 1309,35 грн. відповідно. В іншій частині вимог суд відмовляє за їх безпідставністю.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Бетонмаш" (, адреса: 84105, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Солоділова, буд.1) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.6) 3% річних 1343,39 грн., інфляційні втрати 1309,35 грн., що разом складає 2652,74 грн., крім того судовий збір в сумі 536,18 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 26.12.2019.

Суддя Н.В. Величко