УХВАЛА

24 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 908/1533/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Кролевець О. А., Студенець В. І.,

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б.,

представників учасників справи:

позивача - Баранецької М.Р.,

відповідача - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз"

на рішення Господарського суду Запорізької області

у складі судді Корсун В. Л.

від 06.12.2018 та

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Верхогляд Т. А., Парусніков Ю. Б., Білецька Л. М.

від 15.07.2019

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз"

про стягнення 31 140 686,33 грн,

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2019 року Приватне акціонерне товариство "Мелітопольгаз" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 у справі № 908/1533/18.

Ухвалою Верховного Суду від 28.11.2019 відкрито касаційне провадження, зокрема, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 у справі №908/1533/18. Касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 грудня 2019 року о 14 год. 30 хв. у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, в залі судових засідань № 209.

Частиною 2 статті 6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Частиною 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Отже, законодавець імперативно визначив процедуру оскарження рішень суду першої інстанції до касаційної інстанції тільки після їх перегляду в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення пені, та прийняти нове рішення, яким зменшити нараховану позивачем пеню на 90%.

Судом встановлено, що всі доводи касаційної скарги зводяться до перегляду рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2018 в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про зменшення заявленої до стягнення пені.

З мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про зменшення заявленої до стягнення пені, апеляційним господарським судом не переглядалося, оскільки в цій частині рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржувалося.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" щодо оскарження рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про зменшення заявленої до стягнення пені подана з порушенням вимог статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а відтак в прийнятті касаційної скарги в цій частині мало бути відмовлено на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки, Верховним Судом було помилково відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 у справі № 908/1533/18, Верховний Суд приходить до висновку про закриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 у справі № 908/1533/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді О.А. Кролевець

В.І. Студенець