УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

27.12.2019Справа № 910/18472/19

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу Приватного підприємства «Шериф-пульт» з вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 6 700,00 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Азаро-груп»

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Шериф-пульт» (надалі - заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 6 700,00 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Азаро-груп» за договором № 767-ОС від 29.03.2016 про надання послуг охорони.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що предметом заявлених вимог є стягнення з боржника 6 700,00 грн. заборгованості за договором № 767-ОС від 29.03.2016 про надання послуг охорони.

Однак, в обґрунтування вимог заявником не надано до суду доказів належного надання ним послуг з охорони за Договором № 767-ОС від 29.03.2016 та доказів на підтвердження продовження терміну дії вказаного договору.

Таким чином, заявником не надано належних доказів в обгрунтування заявлених вимог, що були підставою для видачі судового наказу за вимогами до боржника.

Заявником не дотримано вимоги, встановлені п.п. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному підприємству «Шериф-пульт» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості в розмірі 6 700,00 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Азаро-груп».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.О. Лиськов