РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2019Справа №910/13840/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Прімекс-Ніка»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крантехніка»
простягнення 115 684,93 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Сірєнко О.Ю.;

від відповідача - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прімекс-Ніка» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крантехніка» про стягнення 115 684,93 грн. за договором від 10.02.2017 №100217 на надання послуг автокраном Liebherr LTM 1090/2 (90 тн) з монтажу/демонтажу баштового крану.

Ухвалою суду від 09.10.2019 позов залишено без руху. Надано строк на усунення недоліків позовної заяви сім днів з дня вручення цієї ухвали.

22.10.2019 позивачем подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 26.11.2019.

Відповідно до ст. 120 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 28, офіс 2.

В матеріалах справи наявні витяги з відстеження «Укрпошта», відповідно до яких вбачається, що відповідач отримував кореспонденцію суду 04.11.2019.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За приписами ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в зв`язку з чим справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України.

В судовому засіданні 26.11.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги про стягнення з відповідача 52 750,00 грн. осн. боргу, 39 453,29 грн. пені, 12 111,30 грн.10% річних, 11 370,34 грн. інфляційних втрат та просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 26.11.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРІМЕКС-НІКА» (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАНТЕХНІКА» (надалі - Відповідач), був укладений Договір № 100217 від 10 лютого 2017 року (далі - Договір) на надання послуг автокраном Liebherr LTM 1090/2 (90 тн) з монтажу/демонтажу баштового крану.

Згідно з п. 1.1. виконавець (Позивач) бере на себе зобов`язання надати Замовнику (Відповідач) послуги автокраном Liebherr LTM 1090/2 (90 тн) або краном з аналогічними характеристиками, далі по тексту - автокран, на об`єкті Замовника на підставі Заяви-замовлення, погодженої Виконавцем (форма у Додатку №2), а Замовник прийняти і оплатити надані послуги відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 2.1. загальна вартість послуг за цим Договором формується на підставі цін (тарифів), визначених у Додатку № 1 до Договору з урахуванням фактичного обсягу наданих послуг згідно з Довідками (рапортами) про виконані роботи (послуги) ф.№ ЕБМ-7 (надалі - Довідки (рапорти) та Актами передачі - приймання наданих послуг.

П. 1. Додатку №1, що є невід`ємною частиною Договору, зазначає, що вартість послуг автокраном Liebherr LTM 1090/2 на дату підписання Договору розраховується з наступних тарифів:

№Назва послугиОдиниці виміруЦіна послуги в т.ч.
п/п ПДВ, грн./за одиницю
1.Робота автокрану Liebherr LTM 1090/21 (одна) машино година 1 (одна) машино зміна2250.00 18000.00
2.Доставка противаг до автокрану Liebherr1 комплект3500,00
LTM 1090/2
Згідно з п. 2.1.1. приблизна вартість послуг за попередніми розрахунками становить 21 500,00 грн. (Двадцять одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.) в т.ч. ПДВ 3583, 33 грн., та включає:

- роботу автокрану Liebherr LTM 1090/2 - 18000,00 грн. (8 машино годин);

- доставку противаг до автокрану Liebherr LTM 1090/2 - 3500,00 грн. (1 комплект).

Згідно з пп. 2.1.2. остаточна загальна вартість послуг за Договором визначається виконавцем після закінчення надання послуг за цим Договором на підставі всіх Довідок (рапортів), які оформленні і підписані уповноваженими представниками Сторін, за фактично наданий обсяг послуг га зазначається в Актах передачі - приймання наданих послуг. При цьому вартість послуг не може бути меншою за вартість, вказану у п. 2.2. даного Договору.

Пунктом 2.2. договору визначено, що оплата послуг за Договором здійснюється Замовником в два етапи: попередньої оплати послуг та остаточного розрахунку за надані послуги на підставі Актів передачі - приймання наданих послуг.

Відповідно до пп. 2.2.1. Попередня оплата вартості послуг за даним Договором складає 21 500,00 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.) в т.ч. ПДВ 3 583, 33 грн., і сплачується змовником не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з дня укладення Договору, але не пізніше дати початку падання послуг.

Згідно з пп. 2.2.2. договору, остаточний розрахунок за надані послуги Замовник здійснює шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця протягом 7 (семи) робочих днів з дня підписання Акту передачі-приймання наданих послуг. Замовник зобов`язаний перерахувати Виконавцеві вартість послуг, зазначену у Акті передачі - приймання наданих послуг, за мінусом суми попередньої оплати.

У п. 2.5. договору зазначено, що у разі необхідності продовження надання послуг понад обсяги, визначені у Договорі, Замовник сплачує Виконавцю попередню оплату додатково замовлених послуг у розмірі їх 100% вартості.

01.08.2017 року сторонами була підписана Додаткова угода про тарифи (ціни) на послуги, що визначала збільшену вартість на послуги автокраном та вступила в дію з моменту її підписання:

№Назва послугиОдиниці виміруЦіна послуги в т.ч.
п/п ПДВ. грн./за одиницю
1.Робота автокрану Liebherr LTM 1090/21 (одна) машино година 1 (одна) машино зміна2750.00 22000.00
2.Доставка противаг до автокрану Liebherr1 комплект4500,00
LTM 1090/2

Згідно з пп. 3.3.9. Договору Замовник (Відповідач) зобов`язаний своєчасно та в розмірах, передбачених Договором, здійснювати платежі на користь Виконавця.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору №100217 від 10 лютого 2017 року Позивач надав Відповідачу послуги автокраном Liebherr LTM 1090/2 (90 тн) на об`єкті Замовника на загальну суму 196 500,00 грн. (сто дев`яносто шість тисяч п`ятсот грн. 00 коп.), що підтверджується актами №ОУ-050 від 20.02.2017 року на суму 26000,00; №ОУ-О65 від 02.03.2017 року на суму 37250,00; №ОУ-101 від 23.03.2017 року на суму 34000,00 грн; №ОУ-158 від 22.04.2017 року на суму 21500,00 грн; №ОУ-400 від 11.08.2017 року на суму 40250,00 грн; №ОУ-557 від 02.11.2017 року на суму 37500,00 грн.

Надані послуги Відповідач оплатив частково, у сумі 143750,00 грн. (сто сорок три тисячі сімсот п`ятдесят грн. 00 коп.), що підтверджується банківськими виписками від 13.02.2017 року на суму 21500,00 грн.; від 28.02.2017 року на суму 21500,00 грн.; від 18.05.2017 року на суму 21500,00 грн; від 19.05.2017 року на суму 41750,00 грн; від 08.11.2017 року на суму 37500,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач двічі звертався до Відповідача з претензіями про сплату заборгованості: 15.11.2017 року та 22.08.2019 року. У відповідь Відповідач визнав суму боргу, про що зазначив у гарантійному листі №041217 від 04.12.2017, та підписав акт звірки розрахунків, проте зобов`язання з погашення заборгованості Відповідач не виконав.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статті 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання то воно підлягає виконанню в цей строк.

Судом встановлено, що на виконання умов вищевказаного Договору, позивачем було виконано свої зобов`язання з надання послуг автокраном Liebherr LTM 1090/2 (90 тн) на об`єкті Замовника на загальну суму 196 500,00 грн., про що свідчать акти здачі-приймання робіт, які наявні в матеріалів справи.

Окрім того, в матеріалах справи наявні рахунки-фактури виконаних робіт.

Проте, надані послуги Відповідач оплатив частково, у сумі 143 750,00 грн. (сто сорок три тисячі сімсот п`ятдесят грн. 00 коп.), що підтверджується банківськими виписками, які наявні в матеріалах справи.

Окрім того, в матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2017, який підписаний позивачем та відповідачем, відповідно до якого за відповідачем рахується борг в розмірі 52 750,00 грн.

Отже, за встановлених судом обставин справи, зважаючи на доведення позивачем факту надання послуг за договором, що підтверджується підписаними обома сторонами актами надання послуг на суму 196 500,00 та враховуючи здійснення відповідачем часткових проплат на суму 143 750,00, суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення суми основного боргу, повністю в розмірі 52 750,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 5.3 Договору передбачено, що Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10 процентів річних від простроченої суми.

Розрахунки інфляційних втрат та 10% річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає обґрунтовані вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в заявленому розмірі 11 370,34 грн. та 10% річних в розмірі 12 111,30 грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 5.1. Договору в разі невиконання або неналежного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором, вони несуть відповідальність, встановлену цим Договором та чинним законодавством.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що за порушення строків оплати наданих послуг, передбачених цим Договором, Замовник сплачує на користь Виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 5.6. договору нарахування штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання здійснюється за весь час прострочення, без врахування обмежень у шість місяців, встановлених ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому строк загальної та спеціальної позовної давності за грошовими зобов`язаннями та стягненням неустойки (штрафу, пені) за цим Договором встановлюється у 5 (п`ять) років (п. 5.7. Договору).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені, суд визнає його арифметично вірним, у зв`язку з чим суд задовольняє позовну вимогу про стягнення пені в загальному розмірі 39 453,29 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 129, 233, 238, 250-252, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімекс-Ніка» задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крантехніка» (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 28, офіс. 2, ідентифікаційний код 40488161) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімекс-Ніка» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, б. 10, оф. 4, ідентифікаційний код 30521888) 52 750 (п`ятдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 12 111 (дванадцять тисяч сто одинадцять) грн. 30 коп. 10% річних, 11 370 (одинадцять тисяч триста сімдесят) грн. 34 коп. інфляційних втрат, 39 453 (тридцять дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят три) грн. 29 коп. пені, 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.12.2019

Суддя І.І. Борисенко