ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1077/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів Аленіна О.Ю., Таран С.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу Правда Одеська обл.

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.06.2019 р.

по справі № 916/1077/19

за позовом Державної екологічної інспекції в Одеській області

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу Правда Одеська обл.

про стягнення 151 111,87 грн.

суддя суду першої інстанції: Д`яченко Т.Г.

час та місце ухвалення рішення: 18.06.2019 р., м. Одеса, пр-т. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

повний текст рішення складено та підписано: 20.06.2019 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу Правда Одеська обл. на рішення Господарського суду Одеської області від 18.06.2019 р. по справі № 916/1077/19.

В зв`язку з перебуванням судді Філінюка І.Г. у відпустці, розпорядженням керівника апарату від 04.11.2019 р. здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Автоматизованою системою документообігу визначено колегію суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів-учасників колегії Аленіна О.Ю., Таран С.В.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Сільськогосподарського виробничого кооперативу Правда Одеська обл. розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив наступні обставини.

У квітні 2019 року Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу Правда Одеська обл. про стягнення 151 111,87 грн. збитків, завданих навколишньому природному середовищу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Сільськогосподарський виробничий кооператив „Правда Одеська обл. здійснював спеціальне водокористування без передбаченого законодавством дозволу, у зв`язку з чим, Державною екологічною інспекцією в Одеській області нарахована сума збитків, завданих навколишньому природному середовищу у розмірі 151 111,87 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.06.2019 р. позовні вимоги Державної екологічної інспекції в Одеській області задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу Правда Одеська обл. до Державного бюджету України на розрахунковий рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища Малаївської сільської ради суму збитків у розмірі 151 111,87 грн. та стягнуто на користь Державної екологічної інспекції в Одеській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 2266,68 грн.

Не погодившись з наведеним рішенням, Сільськогосподарський виробничий кооператив Правда Одеська обл. звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 18.06.2019 р. скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції в Одеській області відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов хибного висновку, що Сільськогосподарський виробничий кооператив „Правда Одеська обл. не є суб`єктом, діяльність якого підпадає під дію приписів ст. 23 Кодексу України «Про надра». Позивач зазначає, що повністю відповідає всім необхідним вимогам, визначеним ст. 23 Кодексу України «Про надра», які передбачають можливість здійснення водокористування без спеціальних дозволів.

Крім того, апелянт вважає безпідставним висновок місцевого господарського суду з приводу того, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про сплату Сільськогосподарським виробничим кооперативом Правда Одеська обл. спеціального збору у п`ятикратному розмірі, відповідно до ст. 255 Податкового кодексу України, оскільки в матеріалах справи містяться податкові декларації кооперативу згідно з якими, останній сплатив рентну плату в п`ятикратному розмірі.

Сільськогосподарський виробничий кооператив „Правда Одеська обл. також звертає увагу на те, що позивачем надано, а судом прийнято до уваги невірний розрахунок добового водовидобування.

10.09.2019 р. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від Державної екологічної інспекції в Одеській області, в якому позивач повністю не погоджується із зазначеними апелянтом підставами скасування рішення суду першої інстанції та просить рішення Господарського суду Одеської області від 18.06.2019 р. залишити без змін., а апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Правда Одеська обл. - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Правда Одеська обл. не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

27.04.2018 р. Державною екологічною інспекцією в Одеській області направлено Сільськогосподарському виробничому кооперативу „Правда Одеська обл. повідомлення про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в термін з 19.07.2018 р. по 01.08.2018 р. (а. с. 17)

Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції в Одеській області від 12.07.2018р. № 486 вирішено провести планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Сільськогосподарським виробничим кооперативом „Правда в термін з 19.07.2018р. по 01.08.2018 р. (а. с. 15)

У вищевказані строки Державною екологічною інспекцією в Одеській області проведено планову перевірку Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Правда Одеська обл. на предмет дотримання останнім вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

За результатами проведення планової перевірки щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Сільськогосподарським виробничим кооперативом „Правда складено акт № 75/10. (а. с. 20-29).

Актом № 75/10 Державною екологічною інспекцією в Одеській області встановлено, що в період з 01.02.2017 р. по 30.06.2018 р. Сільськогосподарський виробничий кооператив „Правда Одеська обл. здійснював спеціальне водокористування без дозволу на таке спеціальне водокористування, що є порушенням приписів п. 9 ч. 1 ст. 44, ст. 48 Водного кодексу України.

В ході перевірки встановлено, що Сільськогосподарський виробничий кооператив „Правда Одеська обл. для власних потреб та потреб Товариства з обмеженою відповідальністю „Окнянська правда, здійснює використання підземних вод зі свердловин № 4491/р.6721 № б/н, що розташовані в межах Малаївської сільської ради Окнянського району Одеської області.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.07.2018 р. державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області складено протокол № 000479 про адміністративне правопорушення, вчинене директором Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Правда Одеська обл. Колесніченко Б.В., яке полягало у тому, що кооперативом здійснено забір та використання підземних вод зі свердловини без дозволу на спеціальне водокористування, та зазначено, що Сільськогосподарський виробничий кооператив „Правда, як первинний водокористувач, здійснює забір води зі свердловини, звітування за формою 2-ТП, сплачує рентну плату за спеціальне використання води у 2017-2018р., що є порушенням п. 9 ч. 1 ст. 44, ст. 49 Водного кодексу України.

01.08.2018 р. державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області винесена Постанова № 000479, визнано директора Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Правда ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 48 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн.

ОСОБА_1 сплатив штраф у розмірі 136 грн., що підтверджується квитанцією від 06.08.2018 р. № 45.

На підставі зазначеного акту перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області відділу державного екологічного нагляду (контролю) водних ресурсів відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища №389 від 20.07.2009 р. (зі змінами, внесеними наказом Міністерства екології та природних ресурсів № 567 від 13.10.2015 р.), Сільськогосподарському виробничому кооперативу „Правда здійснено розрахунок розміру збитків, спричинених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) в сумі 151 111,87 грн.

Довідкою від 30.07.2018р. вих. № 11, яка підписана головним бухгалтером Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Правда засвідчено, що в другому кварталі 2018р. згідно з показниками лічильників Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Правда Окнянського району, Одеської області використано 5930 м3 води зі свердловини.

01.08.2018 р. позивачем направлена відповідачу претензія № 78, згідно якої Державною екологічною інспекцією в Одеській області запропоновано відповідачеві добровільно протягом 30 днів відшкодувати збитки, заподіяні державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування, яка залишена відповідачем без відповіді.

З огляду на викладене, Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Правда про стягнення з відповідача збитків у розмірі 151 111,87 грн.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 р. (зі змінами та доповненнями) використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Частиною 1 ст. 149, ст. 151 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Водним кодексом України передбачено, що підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (є корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994).

Ст. 1 Кодексу України про надра, надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Положеннями ст. ст. 2, 3 Кодексу України про надра встановлено, що його завданням є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян. Гірничі відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом та іншими актами законодавства України, що видаються відповідно до них.

Стаття 2 Водного кодексу України містить посилання на гірничі відносини, які виникають під час користування водними об`єктами та регулюються відповідним законодавством України.

Враховуючи викладене, прісні підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Згідно зі ст. ст. 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (п. 9 ч. 1 ст. 44, ст. 49 Водного кодексу України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Отже, законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Разом із тим Кодекс України про надра передбачає випадки, за яких господарюючі суб`єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу.

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

З огляду на викладене, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб`єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Враховуючи викладене, для застосування до спірних правовідносин положень ст. 23 Кодексу України про надра необхідно встановити наявність всіх умов передбачених цією статтею.

З розрахунку, наведеного відповідачем в відзиві на позовну заяву, вбачається, що у першому кварталі 2018 року видобуток підземних вод з одного водозабору склав 22,7 м3 на добу (4100 м3 : 2 свердловини : 90 днів (кількість у першому кварталі)) = 22,7 м3.

У другому кварталі 2018 року видобуток підземних вод з одного водозабору склав 32,58 м3 на добу (5930 м3 : 2 свердловини : 91 днів (кількість у першому кварталі)) = 32,58 м3.

Вищезазначене вказує на те, що Сільськогосподарським виробничим кооперативом Правда Одеська обл. не перевищено, передбачений ст. 23 Кодексу України про надра об`єм води, видобутої без спеціального дозволу на водокористування.

Крім того, як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області від 30.05.2018 р., Сільськогосподарський виробничий кооператив Правда Одеська обл. є платником єдиного податку четвертої групи, якими відповідно до п.п. 4. п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України можуть бути лише сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільгосптоваровиробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 75 %.

Проте, однією з обов`язкових умов для звільнення суб`єкта господарювання від необхідності отримання дозволу на користування надрами, з урахуванням положень статті 23 Кодексу України про надра, є видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб.

Як вбачається з акта проведення планового заходу державного нагляду щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів від 01.08.2018 р. № 75/10 Сільськогосподарський виробничий кооператив Правда Одеська обл. на момент перевірки здійснював діяльність відповідно до визначених видів по КВЕД-2010, викладених в довідці АБ № 594893 з Єдиного державного реєстр установ, підприємств, організацій та громадських формувань, а саме:

- 01.11 (вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур);

- 01.41 (розведення великої рогатої худоби молочних порід);

- 01.45 (розведення овець і кіз);

- 01.46 (розведення свиней);

- 01.61 (допоміжна діяльність у рослинництві).

Водночас чинне законодавство не містить норм, які б тлумачили поняття "господарсько-побутові потреби". Проте із системного аналізу положень глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування і користування водними об`єктами для потреб галузей економіки) Водного кодексу України та положень глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб населення, натомість виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями "водокористування для потреб галузей економіки" та "промислові потреби".

Відповідач не заперечує, та до того ж сам зазначає у відзиві на позовну заяву (а. с. 52), що забір води здійснювався для сільськогосподарських, виробничих та власних господарсько-побутових потреб, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про неможливість застосування до спірних правовідносин ст. 23 Кодексу України про надра.

Аналогічна правова позиції викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2018 р. у справі № 922/1017/17 та від 02.07.2019 р. у справі № 916/1718/17.

Статтями 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та ст. ст. 110, 111 Водного кодексу України встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 65 Кодексу України "Про надра" передбачено, що порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у тому числі у самовільному користуванні надрами.

Відповідно до статті 67 Кодексу України "Про надра" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. У деліктних зобов`язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявністю вини заподіювана шкоди.

Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом статті 1166 Цивільного кодексу України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

В даному випадку у діях відповідача наявні всі підстави для покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду:

- протиправна поведінка, яка полягає у самовільному надрокористуванні;

- вина, що підтверджується актом перевірки, приписом, а також наявна сама шкода та причинний зв`язок, що виражений у заподіяні вказаної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача.

За таких обставин доводи апеляційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу Правда Одеська обл. суперечать фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України, що регулюють правовідносини, пов`язані з використанням підземних вод, у зв`язку з чим не можуть бути прийняті до уваги, які підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з Сільськогосподарського виробничого кооперативу Правда Одеська обл. збитків, завданих порушенням природоохоронного законодавства.

Керуючись статтями 272-282 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 18.06.2019 р. по справі № 916/1077/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу Правда Одеська обл. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді О.Ю. Аленін

С.В. Таран