ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Справа№ 920/1/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі Денисюк І.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 18.12.2019.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Сумської області

від 26.09.2019 (повний текст підписано 30.09.2019)

у справі №920/1/19 (суддя Джепа Ю.А.)

за скаргою Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення та дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича у справі

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

про стягнення 33 617,91 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 задоволено клопотання про поновлення строку, яке міститься у п. 1 скарги № 18-7/761 від 23.08.2019 Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича при виконанні рішення по справі № 920/1/19.

Визнано причини пропуску Акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" строку оскарження дій та рішень приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича поважними та поновлено пропущений процесуальний строк.

Скаргу № 18-7/761 від 23.08.2019 Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича при виконанні рішення по справі № 920/1/19 - задоволено.

Визнано неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича від 31.07.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59687222 з примусового виконання наказу господарського суду Сумської області від 27.05.2019 у справі № 920/1/19.

Визнано неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича від 31.07.2019 про стягнення основної винагороди в сумі 3802 грн. 29 коп., винесену у виконавчому провадженні № 59687222.

Визнано неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича від 14.08.2019 про арешт коштів боржника, винесену у виконавчому провадженні № 58889595.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19 та відмовити у задоволенні скарги.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала є безпідставною, необґрунтованою та винесеною в наслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, а також неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Зазначаючи при цьому, що у боржника наявне представництво в місті Києві, відкриті рахунки в банківських установах в місті Києві.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

15.11.2019 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додані докази на підтвердження отримання скаржником оскаржуваної ухвали 03.10.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19.

Відновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" області строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19. Призначено справу до розгляду на 18.12.2019.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пилипчук Віталій Григорович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19 та відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019 апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

18.11.2019 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додані докази на підтвердження отримання скаржником оскаржуваної ухвали 03.10.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 задоволено клопотання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича про поновлення строку для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19.

Відновлено Приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича для спільного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19. Призначено справу до розгляду на 18.12.2019.

16.12.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

18.12.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

18.12.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від боржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 18.12.2019 представник стягувача підтримав апеляційні скарги з викладених у ній підстав, просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19 та відмовити у задоволенні скарги

Боржник, приватний виконавець в судове засідання 18.12.2019 не з`явилися. Про поважність причин нез`явлення суд не повідомили.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення боржника, приватного виконавця про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за відсутності боржника та приватного виконавця та їх повноважених представників за наявними у справі матеріалами, а отже клопотання боржника про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 18.12.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника стягувача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 07.02.2019 в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 вказане рішення було скасоване та прийнято нове, яким позовні вимоги були задоволені повністю. 27.05.2019 на примусове виконання зазначеної постанови було видано відповідний наказ.

29.08.2019 до суду першої інстанції звернувся боржник із скаргою на рішення та дії приватного виконавця. У скарзі скаржник просив суд: визнати неправомірною постанову приватного виконавця від 31.07.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59687222; визнати неправомірною постанову приватного виконавця від 31.07.2019 про стягнення основної винагороди; визнати неправомірною постанову приватного виконавця від 14.08.2019 про арешт коштів боржника.

Скаржник обґрунтовує скаргу тим, що дії приватного виконавця є такими, що не відповідають ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження". Виконавчі документи приймаються до виконання за місцезнаходженням боржника, приватний виконавець діє за виконавчим округом - м. Київ, а боржник зареєстрований і фактично знаходиться у м. Сумах. В той же час, виконавче провадження було відкрито зазначеним приватним виконавцем всупереч вказаній правовій нормі.

Задовольняючи скаргу, місцевий господарський суд дійшов висновку, що дії приватного виконавця з відкриття виконавчого провадження є такими, що не відповідають ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавчі документи приймаються до виконання за місцезнаходженням боржника, приватний виконавець діє за виконавчим округом - м. Київ, а боржник зареєстрований і фактично знаходиться у м. Сумах, а виконавцем не доведено наявність у відповідача на момент відкриття виконавчого провадження майна у м. Києві. Зазначаючи при цьому, що оскільки судом постанова приватного виконавця від 31.07.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59687222 визнана неправомірною, так як прийнята з порушенням Конституції України та Закону України "Про виконавче провадження", а лише правомірність вказаної постанови може бути підставою для винесення постанови про стягнення основної винагороди та про арешт коштів боржника, то постанови приватного виконавця від 31.07.2019 про стягнення основної винагороди та від 14.08.2019 про арешт коштів боржника також є неправомірними.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення скарги Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення та дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича з огляду на наступне.

Статтею 339 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, вирішуються в порядку, передбаченому нормами ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження".

Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження", яким врегульовані питання щодо порядку, умов та підстав здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень.

Поряд з цим, Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

За ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відтак, враховуючи наведені вище вимоги закону, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Здійснивши аналіз наведених норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною 3 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії - без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (частина 6 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та абзац 2 частини 2 статті 24 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що боржник оскаржує дії приватного виконавця а саме: постанову приватного виконавця від 31.07.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59687222; постанову приватного виконавця від 31.07.2019 про стягнення основної винагороди; постанову приватного виконавця від 14.08.2019 про арешт коштів боржника.

Підставою оскарження відповідачем дій приватного виконавця з виконання наказу Господарського суду Сумської області є, на думку скаржника, порушення виконавцем вимог щодо територіальної компетенції з відкриття ним виконавчого провадження з виконання вказаного наказу та вчинення ним у межах цього виконавчого провадження виконавчих дій.

У наявній в матеріалах справи заяві про відкриття виконавчого провадження, стягувач вказав, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприжмців та громадських формувань боржник має представництво в місті Києві, яке є окремим структурним підрозділом товариства без ознак юридичної особи, що розташоване за адресою: 01010, м. Київ, вул. Суворова, буд 4/6. Вказане представництво має право відкривати рахунки у фінансово-кредитних установах України, вести іншу діяльність на території України, спрямовану на досягнення мети та виконання функцій підприємства. Також стягувач вказав, що боржник має відкриті рахунки в АТ «ПУМБ», МФО 334841, АТ «СВЕРБАНК», МФО 320527, АТ «Укрексімбанк», МФО 322313, які згідно відомостей НБУ знаходяться у місті Києві.

Як зазначалось вище, приватний виконавець Пилипчук В.Г. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.

Згідно з частинами 1-3 статті 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до частини 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію, як того вимагає скаржник (пункти 11, 12), у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України "Про виконавче провадження", у якому йдеться про "кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках".

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Проте, суд першої інстанції дійшовши висновку про порушення приватним виконавцем Пилипчуком В.Г. вимог щодо територіальної компетенції з відкриттям ним виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення, зазначеного вище не врахував.

За таких обставин, судова колегія дійшла до переконання, що розглядаючи дану справу та вирішуючи спір, суду першої інстанції належало встановити не тільки місцезнаходження боржника, а й місцезнаходження його майна, зокрема, грошових коштів з урахуванням вимог ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", вимог глави XIII ЦК України в розумінні якої, грошові кошти є майном та Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №905/3542/15, від 01.08.2019 у справі № 910/13508/15.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відтак, з урахуванням наведеного вище, суд першої інстанцій дійшов передчасних висновків про наявність підстав для задоволення скарги Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та визнання неправомірними оскаржуваних постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. про відкриття виконавчого провадження № 59687222; про визнання неправомірною постанову приватного виконавця від 31.07.2019 про стягнення основної винагороди; про визнання неправомірною постанову приватного виконавця від 14.08.2019 про арешт коштів боржника.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні скарги Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення та дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича

Судові витрати, понесені скаржниками у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 280, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.09.2019 у справі №920/1/19 - скасувати.

У задоволенні скарги Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення та дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на користь Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) 00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) 00 грн.

Видачу наказу доручити Господарському суду Сумської області.

Матеріали справи №920/1/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.12.2019.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала