СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2019 р. Справа №917/1355/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Мартюхіна Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

представників сторін:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вх.№3260/П2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 01.10.2019, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Тимощенко О.М., час проголошення рішення - 09:50год., дата складання повного тексту рішення - 04.10.2019, у справі № 917/1355/18

за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", м. Полтава,

до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава,

про визнання недійсним правочину

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", якого ухвалою суду від 13.09.2019 замінено на його правонаступника - Акціонерне товариство "Полтаваобленерго", про визнання недійсним правочину - заяви ПАТ "Полтаваобленерго" №10-75/14241 від 28.09.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.01.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.04.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 25.07.2019 касаційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 та рішення Господарського суду Полтавської області від 17.01.2019 у справі №917/1355/18 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Як зазначено Верховним Судом, суди не надали оцінки аргументам позивача, що відповідно до приписів статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", передбачається списання сум заборгованості, які є предметом спору.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 01.10.2019 позовні вимоги задоволено; визнано недійсним правочин - заяву ПАТ "Полтаваобленерго" №10-75/14241 від 28.09.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог; стягнуто з Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" витрати на сплату судового збору в розмірі 1 762, 00грн.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що вчинене ПАТ "Полтаваобленерго" зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить положенням Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", Закону України "Про електроенергетику", статтям 6, 602 Цивільного кодексу України, що є підставою для задоволення позову та визнання такого правочину недійсним відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю Комунальному підприємству Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" у визнанні недійсним правочину - заяви Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-75/14241 від 28.09.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в момент вчинення відповідачем оскаржуваного правочину додержано вимоги, встановлені статтями 203, 602 Цивільного кодексу України, таким чином, вважає, що заявлена позивачем вимога про скасування правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №10-75/14241 від 28.09.2018 не узгоджується із наведеними нормами Цивільного кодексу України.

Також апелянт зазначає, що після набрання законної сили рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 у справі № 13/91 вимоги ПАТ "Полтаваобленерго" до КППОР "Полтававодоканал" зі сплати відповідних грошових коштів набули іншого характеру, ставши безспірними; за обома вимогами оскаржуваного правочину ці зобов`язання є грошовими.

Також в апеляційній скарзі апелянт вказує, що Господарський суд Полтавської області під час нового розгляду справи №917/1355/18 в оскаржуваному рішенні від 01.10.2019 не урахував всіх висновків суду касаційної інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на рішення Господарського суду Полтавської області від 01.10.2019 у справі № 917/1355/18; встановлено позивачу строк до 18.11.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу; встановлено учасникам справи строк до 18.11.2019 для подання до суду заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на 26.11.2019 об 11:00год.

19.11.2019 (15.11.2019 подано до підприємства поштового зв`язку) від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10874), зазначає з посиланням на правову позицію Верховного Суду, що положеннями спеціальних норм регулювання правовідносин у сфері електроенергетики визначено спеціальний порядок проведення розрахунків за електроенергію, за яким розрахунки проводяться виключно грошовими коштами та шляхом їх перерахування споживачем електричної енергії на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії, і сторони у відповідних правовідносинах не можуть відступати від визначеного законом порядку, зокрема, проведення таких розрахунків. Як вказує позивач, Верховним Судом вже висловлено правову позицію щодо застосування положень статей 203, 215, 601-602 Цивільного кодексу України, статті 203 Господарського кодексу України у системному зв`язку з нормами Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", статей 15-1, 26 Закону України "Про електроенергетику" з аналогічних правовідносин. За таких обставин, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 26.11.2019 представник апелянта оголосив доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просить залишити скаргу без задоволення.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 26.11.2019 після заслуховування учасників справи протокольно оголошено про перерву у судовому засіданні до 10:00год. 19.12.2019.

17.12.2019 від позивача надійшло клопотання (вх.№11854), просить розглядати справу без участі представника позивача.

Також позивачем до клопотання додана копія постанови Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №917/1278/18 з розгляду аналогічних правовідносин, в якому Верховний Суд зазначив про обґрунтованість висновків суду першої та апеляційної інстанції про визнання недійсним правочину - заяви ПАТ "Полтаваобленерго" №10-75/12875 від 29.08.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Після оголошеної судом перерви судове засідання о 10:00год. 19.12.2019 продовжено; учасники справи своїм правом на участь у судовому засіданні 19.12.2019 не скористались, уповноважені представники в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча сторони були належним чином повідомлені про час, дату і місце судового засідання (т.2 а.с.145).

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, учасники справи у судовому засіданні 26.11.2019 висловили свої доводи і вимоги щодо апеляційної скарги; про час, дату та місце судового засідання 19.12.2019 були належним чином повідомлені; крім того, сторони ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.10.2019 були повідомлені, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи, а також не перешкоджає розгляду справи по суті; з огляду на встановлені статтею 273 Господарського процесуального кодексу України строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 у справі №13/91 стягнуто з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж борг за використану електроенергію у розмірі 4 160 913, 64грн, борг за перетоки реактивної енергії у розмірі 13 620, 60грн, 697 801, 86грн пені, 2 477 597, 88грн інфляційних, 379 157, 63грн 3% річних, 25 500, 00грн державного мита та 315, 00грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

28.09.2009 судом було видано відповідний наказ, який пред`явлено для виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та відкрито виконавче провадження №48305346.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 у справі №13/91 зобов`язано Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №48305346 по виконанню наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 №13/91 в порядку пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України Про виконавче провадження.

Ухвала мотивована тим, що Законом України №1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, а також внесено відповідні зміни до Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивач з 08.06.2017 перебуває у Реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості на підставі наказу Мінрегіону №142 від 08.06.2017 (надалі - Реєстр), відомості щодо КП ПОР "Полтававодоканал" в Реєстрі зазначені під порядковим номером 17.

Крім того, згідно зі Статутом КП ПОР "Полтававодоканал", позивач є комунальним унітарним комерційним підприємством, заснованим на майні спільної (комунальної) власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області і переданим в управління Департаменту будівництва, містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Полтавської області державної адміністрації.

Підприємство створене з метою задоволення потреб територіальних громад Полтавської області з централізованого водопостачання та водовідведення, забезпечення якісними послугами, які відповідають стандартам якості та надаються за тарифами, затвердженими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг населенню, підприємствам, установам, організаціям, іншим споживачам, і одержання прибутку від зазначеної діяльності, при умові наявності планового прибутку у структурі тарифів для Підприємства на централізоване водопостачання та водовідведення; надання інших послуг окрім ліцензованих, та одержання прибутку від їх реалізації.

Предмет основної діяльності КП ПОР "Полтававодоканал" - забір, очищення та постачання води, каналізація, водовідведення та очищеня стічних вод, відповідає основним напрямкам роботи підприємства (розділ 3 Статуту).

Таким чином, позивач - КП ПОР "Полтававодоканал" належить до підприємств централізованого водопостачання та водовідведення.

Виконавчі дії у виконавчому провадженні №48305346 щодо виконання наказу Господарського суду Полтавської області №13/91 зупинені постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 27.04.2018.

02.10.2018 на адресу позивача надійшла заява відповідача №10-75/14241 від 28.09.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої припиняються зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" перед Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" за послуги з водопостачання та водовідведення на суму 31 171, 16грн та припиняються зобов`язання Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" перед Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" з інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію в сумі 31 171, 16грн згідно із наказом Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 №13/91.

Так, за заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог припиняються зобов`язання відповідача перед позивачем на суму 31 171, 16грн, що випливають з угоди №42-6 від 01.02.2006 та рахунку №899-09 від 20.09.2018, угоди №44-16 від 01.07.2011 та рахунку №2951-09 від 18.09.2018, угоди №32-8 від 01.03.2003 та рахунку №2220-09 від 18.09.2018.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено угоди №42-6 від 01.02.2006, №44-16 від 01.07.2011 та №32-8 від 01.03.2003 про надання послуг з водопостачання та водовідведення. На підставі даних угод позивач зобов`язався надавати послуги з водопостачання та водовідведення відповідачу, а останній - сплачувати за надані послуги на умовах, які визначені угодами.

Також відповідачем зазначено, що за заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог припиняються зобов`язання позивача перед відповідачем на суму 31 171, 16грн згідно наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 у справі №13/91.

Дані зобов`язання виникли на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 у справі №13/91, яким з КП "Полтававодоканал" на користь ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго" стягнуто борг за використану електроенергію у розмірі 4 160 913, 64грн, борг за перетоки реактивної енергії у розмірі 13 620, 60грн, 697 801, 86грн пені, 2 477 597, 88грн інфляційних, 379 157, 63грн 3% річних, 25 500, 00грн державного мита та 315, 00грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Як свідчать матеріали справи та визнається відповідачем, борг за використану електроенергію у сумі 4 160 913, 64грн було сплачено КП ПОР "Полтававодоканал" до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (30.11.2016 Закон набув чинності).

Вимоги сторін згідно оскаржуваного правочину є зустрічними, тобто такими, що випливають з різних зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого.

Разом з тим, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заборгованість КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" з інфляційних нарахувань в сумі 31 171, 16грн за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію, яка виникла на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 у справі №13/91та наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 №13/91, що є предметом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою №10-75/14241 від 28.09.2018, підпадає під дію Закону України №1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у справі у зв`язку із вчиненням відповідачем правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого припиняються зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" перед Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" за послуги з водопостачання та водовідведення на суму 31 171, 16грн та припиняються зобов`язання Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" перед Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" з інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію в сумі 31 171, 16грн згідно із наказом Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 №13/91.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що умови припинення господарських зобов`язань визначені статтею 202 Господарського кодексу України, за змістом якої господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 601 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

З аналізу статті 601 Цивільного кодексу України вбачається, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей);

- строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Поряд з цим, важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виклює проведення зарахування у добровільному порядку.

Такі висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.01.2018 у справі №908/3039/16, від 05.04.2018 у справі №910/13205/17, від 25.04.2018 у справі №910/6781/17, від 25.07.2018 у справі № 916/4933/15, від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №910/21648/17, від 11.10.2018 у справі №910/23246/17 (в даній постанові застосовано термін "прозорість вимог"), від 13.11.2018 у справі №914/163/14, від 02.04.2019 у справі № 918/539/18).

Отже, умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №910/21683/17).

Однак, як вбачається із матеріалів справи, Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Пунктом 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Як встановлено місцевим господарським судом, на момент вчинення Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог виконавче провадження з виконання наказу №13/91 від 28.09.2009 було зупинено на підставі пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Абзацами 5, 8 частини 1 статті 1 України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" встановлено, що заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону - це кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на заборгованість підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті для виробництва послуг централізованого водопостачання та водовідведення, послуг централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) електричну енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають врегулюванню, за умови розрахунків за поточне споживання електричної енергії протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95 відсотків, у такий спосіб:

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, погашення якої здійснено відповідно до статті 4 цього Закону, підлягають списанню;

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, щодо якої відповідно до цього Закону укладено договір про реструктуризацію, підлягають списанню, за умови повного виконання підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення договору про реструктуризацію заборгованості.

Як встановлено судом першої інстанції, борг за використану електроенергію у сумі 4 160 913, 64грн було сплачено КП ПОР "Полтававодоканал" до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Отже, Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що врегулювання заборгованості підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості, та не визначено строки врегулювання сторонами нарахованих на заборгованість неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що хоча й вимоги згідно оскаржуваного правочину є зустрічними, тобто, такими, що випливають з різних зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого, однак припинення зобов`язання позивача перед відповідачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить положенням Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", положення якого підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Тому зобов`язання позивача перед відповідачем зі сплати інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію в сумі 31 171, 16грн згідно наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 №13/91 не можуть бути припинені на підставі заяви відповідача №10-75/14241 від 28.09.2018.

Крім того, Закон України "Про електроенергетику" визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Стаття 1 Закону України Про електроенергетику (в редакції, чинній на час вчинення оспорюваного правочину) визначає термін "поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії" як рахунки суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії, а термін "алгоритм оптового ринку електричної енергії" - як порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до частини 2 статті 15-1 Закону України Про електроенергетику (в редакції, чинній на час вчинення оспорюваного правочину), споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку.

Згідно із частиною 8 статті 26 Закону України Про електроенергетику (в редакції, чинній на час вчинення оспорюваного правочину), споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов`язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника.

Отже, зазначеними положеннями спеціальних норм регулювання правовідносин у сфері електроенергетики чітко визначено спеціальний порядок проведення розрахунків за електроенергію, за яким розрахунки проводяться виключно грошовими коштами та шляхом їх перерахування споживачем електричної енергії виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії і сторони у відповідних правовідносинах не можуть відступати від визначеного законом порядку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6 Положення про порядок проведення розрахунків за електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2000 №1136 "Про врегулювання відносин на оптовому ринку електричної енергії України", яка була чинною на час вчинення оспорюваного правочину, кошти, що надходять за спожиту електричну енергію на підставі визнаної претензії або за рішенням господарського суду, зараховуються енергопостачальнику виключно на його поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Кошти, отримані енергопостачальником у рахунок відшкодування завданих йому збитків, та суми пені зараховуються на поточний рахунок енергопостачальника.

Зазначеними положеннями спеціальних норм регулювання правовідносин у сфері електроенергетики чітко визначено спеціальний порядок проведення розрахунків за електроенергію, за яким розрахунки (в том у числі і перерахування коштів за рішенням суду) проводяться виключно грошовими коштами та шляхом їх перерахування споживачем електричної енергії виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії, після чого кошти розподіляються між іншими учасниками оптового ринку електричної енергії України., і сторони у відповідних правовідносинах не можуть відступати від визначеного законом порядку, зокрема, проведення таких розрахунків.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №925/965/16 та від 17.10.2018 у справі №908/1911/17, яка враховується судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що законодавець робить виключення щодо зарахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання коштів за спожиту електричну енергію, які надходять на підставі рішення господарського суду, лише в частині відшкодування завданих збитків та пені, які зараховуються на поточний рахунок енергопостачальника. При цьому, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, входять до складу грошового зобов`язання, та не відносяться ні до пені, ні до збитків.

Аналіз положень статей 6, 12-13, 602 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що свобода сторін в укладенні договору про зарахування зустрічних позовних вимог може бути обмежена у випадках, передбачених законом. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №925/965/16.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта, що в момент вчинення ним оскаржуваного правочину було додержано вимоги, встановлені статтями 203, 602 Цивільного кодексу України.

Щодо доводів апелянта, що після набрання законної сили рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 у справі № 13/91 вимоги ПАТ "Полтаваобленерго" до КППОР "Полтававодоканал" зі сплати відповідних грошових коштів набули іншого характеру, ставши безспірними, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що статтею 602 Цивільного кодексу України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних однорідних вимог у випадках, встановлених законом.

Виходячи із обставин справи, встановлених місцевим господарським судом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки вчинення Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" заяви №10-75/12875 від 29.08.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить положенням Закону України "Про електроенергетику" та Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

При цьому, судова колегія зазначає, що така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.11.2019 у справі №917/1278/18 з розгляду аналогічних правовідносин між тими самими сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є, зокрема, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу, згідно з якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Доводи апелянта, що Господарський суд Полтавської області під час нового розгляду справи №917/1355/18 в оскаржуваному рішенні від 01.10.2019 не урахував всіх висновків суду касаційної інстанції, спростовуються безпосередньо описовою та мотивувальною частинами оскаржуваного рішення; місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішення, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

І апеляційним господарським судом не встановлено порушення прав апелянта оскаржуваним рішенням.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 01.10.2019 у справі №917/1355/18 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 01.10.2019 у справі №917/1355/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.12.2019

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Н.О. Мартюхіна