ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019м. ДніпроСправа № 904/5013/19

За позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в сумі 251 222 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом № 2019.10.28/40-4016, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за несвоєчасну доставку вантажів у загальній сумі 251 222 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у період з 13.04.2019 по 22.05.2019 відповідачем здійснено перевезення вантажу до станцій призначення Нікополь Придніпровської залізниці одержувачем якого є АТ "Нікопольський завод феросплавів". Позивач стверджує, що згідно із змістом залізничних накладних, які підтверджують спірні перевезення, вагони із вантажем були доставлені на адресу позивача із простроченням. Відповідно до доданого розрахунку штраф за несвоєчасну доставку вантажу у вказаний період складає 251 222 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 05.12.2019.

03.12.2019 відповідач надав відзив на позовну заяву від 03.12.2019, в якому зазначив, що штраф за накладними № 33324997 та № 33331059 від 09.05.2019 на суму 6 387 грн. 00 коп. та 2 129 грн. 00 коп. відповідно, заявлено неправомірно, оскільки мало місце збільшення терміну доставки вантажу, про що залізницею складені акти загальної форми ГУ-23 № 136 від 14.05.2019 та № 356 від 15.05.2019. Також, відзив на позовну заяву містить клопотання відповідача про зменшення розміру заявленого штрафу до 30% мотивоване тим, що збитки внаслідок прострочення доставки вантажу позивачу спричинені не були, негативні наслідки відсутні. В задоволенні позовних вимог в інший частині просив відмовити.

У судовому засіданні 05.12.2019 оголошено перерву до 17.12.2019.

05.12.2019 до суду надійшла відповідь позивача на відзив № 2019.12.04/32-4016, в якій зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами; вважає, що надані відповідачем акти загальної форми, не є належними доказами, оскільки складені в односторонньому порядку, не містять підпису вантажовласника; крім того, відповідачем не надано наказу залізниці відповідно до вимог п.п. 8, 9 Правил користування вагонами і контейнерами. Зазначає, що у даній справі відсутні підстави для зменшення розміру штрафу, про яке заявляє залізниця, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причин неналежного виконання своїх зобов`язань. Просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 17.12.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити; представник відповідача просив задовольнити клопотання про зменшення штрафу до 30% та у решті позовних вимог відмовити.

17.12.2019 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні - травні 2019 року відповідачем здійснено перевезення вантажів (кварцити) до станції призначення Нікополь Придніпровської залізниці, одержувач - АТ "Нікопольський завод феросплавів".

Вказані перевезення оформлені залізничними накладними: № № 32982670, 32995987, 32996001, 33019050, 33034034, 33034802, 32982753, 33016718, 33034026, 33044199, 33044231, 33181793, 33181801, 33210998, 33324997, 33331059, 33256470, 33256793, 33256801, 33272816, 33272840 (а.с. 18-38).

Позивач зазначає, що під час здійснення вказаних перевезень вантажів відповідачем допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на вказаних залізничних накладних.

Відтак, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі ст. 116 Статуту залізниць України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу у загальному розмірі 251 222 грн. 00 коп., що і є предметом спору.

Предмет доказування у даній справі становлять наступні обставини:

- здійснення відповідачем перевезення вантажів за залізничними накладними №№ 32982670, 32995987, 32996001, 33019050, 33034034, 33034802, 32982753, 33016718, 33034026, 33044199, 33044231, 33181793, 33181801, 33210998, 33324997, 33331059, 33256470, 33256793, 33256801, 33272816, 33272840;

- факт несвоєчасного виконання зобов`язань та наявність правових підстав для відповідальності відповідача;

- правомірність нарахування штрафу;

- наявність або відсутність вини відповідача у простроченні доставки вантажів за залізничними накладними, перелік яких наведено в позові;

- наявність або відсутність фактичних обставин, які дають суду право на зменшення суми нарахованого штрафу.

Позивачем на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги та які входять до предмета доказування в даній справі, надано: залізничні накладні №№ 32982670, 32995987, 32996001, 33019050, 33034034, 33034802, 32982753, 33016718, 33034026, 33044199, 33044231, 33181793, 33181801, 33210998, 33324997, 33331059, 33256470, 33256793, 33256801, 33272816, 33272840.

Відповідачем на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує викладені у відзиві заперечення, надано копії актів загальної форми ГУ-23 від 14.05.2019 № 136, від 15.05.2019 № 356.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 п. 6 розд. 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно зі статтею 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно статті 130 Статуту залізниць України належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Згідно пункту 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (пункт 2.1. Правил).

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4. Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил).

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.10. Правил).

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (п. 8 Правил).

Згідно статті 131 Статуту залізниць України претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документ на вантаж, що прибув.

У Інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів" зазначено, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні-травні 2019 відповідачем здійснено перевезення вантажів (кварцити) до станції призначення Нікополь Придніпровської залізниці одержувач - АТ "Нікопольський завод феросплавів", що підтверджується залізничними накладними: №№ 32982670, 32995987, 32996001, 33019050, 33034034, 33034802, 32982753, 33016718, 33034026, 33044199, 33044231, 33181793, 33181801, 33210998, 33324997, 33331059, 33256470, 33256793, 33256801, 33272816, 33272840.

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Судом встановлено, що накладні містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

Дослідивши наявні у матеріалах справи залізничні накладні, господарський суд встановив, що вантаж за накладними №№ 32982670, 32995987, 32996001, 33019050, 33034034, 33034802, 32982753, 33016718, 33034026, 33044199, 33044231, 33181793, 33181801, 33210998, 33256470, 33256793, 33256801, 33272816, 33272840 доставлено одержувачу з порушенням строків, які визначені ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 242 706 грн. 00 коп. нарахована правомірно.

Стосовно суми нарахованого штрафу за прострочення доставки вантажу за залізничними накладними № № 33324997, 33331059, суд вважає обґрунтованими заперечення відповідача та наданий ним контррозрахунок штрафу в цій частині на суму 8 516 грн. 00 коп., оскільки позивачем не враховано продовження терміну доставки вантажу на 2 доби у зв`язку з тимчасовою перервою в перевезенні не з вини залізниці, що виникла внаслідок конвенційних заборон. Зазначений факт підтверджується наявними у матеріалах справи актами загальної форми ГУ-23 від 14.05.2019 № 136, від 15.05.2019 № 356, складеним у передбаченому законом порядку.

Так, як вбачається з матеріалів справи, у графі 49 залізничної накладної № № 33324997 міститься посилання на акт № 136 від 14.05.2019 про збільшення термінів доставки вантажів на 2 доби згідно з наказом № 644 від 21.11.2000. Датою відправлення відповідно до вказаної накладної є 09.05.2019, датою прибуття вантажу є 19.05.2019. Відстань перевезення - 825 км.

Відповідно до Правил обчислення термінів доставки вантажів, термін доставки вантажів за вказаною накладною складає 8 діб (5 діб на відстань у 825 км + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням та прибуттям вантажу + 2 доби, на які продовжено термін доставки), тобто залізниця мала доставити вантаж до 18.05.2019. Оскільки перевищення терміну доставки вантажу за вказаною накладною становить не більше однієї доби, штраф відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України не нараховується.

У графі 49 залізничної накладної № № 33331059 міститься посилання на акт № 356 від 15.05.2019 про збільшення термінів доставки вантажів на 2 доби згідно з наказом № 644 від 21.11.2000. Датою відправлення відповідно до вказаної накладної є 09.05.2019, датою прибуття вантажу є 19.05.2019. Відстань перевезення - 825 км.

Відповідно до Правил обчислення термінів доставки вантажів, термін доставки вантажів за вказаною накладною складає 8 діб (5 діб на відстань у 825 км + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням та прибуттям вантажу + 2 доби, на які продовжено термін доставки), тобто залізниця мала доставити вантаж до 18.05.2019. Оскільки перевищення терміну доставки вантажу за вказаною накладною становить не більше однієї доби, штраф відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України не нараховується.

Щодо заперечень позивача з цього приводу господарський суд зазначає наступне.

Так, господарським судом досліджений зміст актів загальної форми ГУ-23 від 14.05.2019 № 136, від 15.05.2019 № 356 та встановлено, що вони складені на станції Знам`янка Придніпровської залізниці, причиною затримки в перевезенні є діючі конвенційні заборони на перевезення вагонів і вантажів. Акти містять два підписи осіб, у присутності яких складені акти. Отже, господарським судом встановлені обставини складання вказаних актів.

Згідно з п. 3 Правил складання актів (ст. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Відповідно до п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

У відповідності до п. 9, 10 зазначених Правил про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що надані відповідачем акти загальної форми ГУ-23 від 14.05.2019 № 136, від 15.05.2019 № 356 складені із порушенням вимог п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, оскільки не містить підпису вантажовласника.

Проте, господарський суд не погоджується із такими твердженнями позивача, оскільки Правилами користування вагонами і контейнерами не передбачено обов`язку надання на підпис вантажовласнику актів загальної форми, складених залізницею на підходах до станції призначення.

Щодо посилань позивача на постанову Верховного Суду у справі № 910/9765/18 від 27.02.2019 необхідно зазначити, що у цій постанові суд касаційної інстанції виходив з інших фактичних обставин, що були встановлені господарськими судами при її розгляді.

Таким чином, за залізничними накладними № № 33324997, 33331059 позивачем необґрунтовано заявлено до стягнення штраф у сумі 8 516 грн. 00 коп.

Крім того, відповідач просить зменшити суму нарахованого позивачем штрафу до 30%, обґрунтовуючи тим, що збитки внаслідок прострочення доставки вантажу позивачу спричинені не були, негативні наслідки відсутні.

Позивач проти зменшення штрафних санкцій заперечує.

Розглянувши клопотання відповідача, суд не вбачає підстав для його задоволення з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження винятковості викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи заперечення позивача щодо зменшення розміру штрафу, беручи до уваги інтереси обох сторін, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу.

З урахуванням викладеного, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зменшення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу до 30%.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, б. 5а, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, б. 108, ) на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, б. 310, ) 242 706 грн. 00 коп. (двісті сорок дві тисячі сімсот шість грн. 00 коп.) штрафу, 3 640 грн. 59 коп. (три тисячі шістсот сорок грн. 59 коп.) витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 23.12.2019

Суддя І.А. Рудь