ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019м. ДніпроСправа № 904/4379/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

та представників:

від позивача: Біжко Ю.О.,

від відповідача: Свірідов Д.М.;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (м.Київ)

до Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (м. Дніпро)

третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ)

про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27.12.2018 у загальному розмірі 55 885 225 грн. 23 коп.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (далі - відповідач) заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27.12.2018 у загальному розмірі 55 885 225 грн. 23 коп.

Ціна позову складається з суми основного боргу.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 672 350 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем (споживачем) зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27.12.2018 в частині повного та своєчасного розрахунку за спожиту в період з січня по березень 2019 року електричну енергію, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 55 885 225 грн. 23 коп.

Ухвалою суду від 30.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 23.10.2019.

Від третьої особи-2 надійшли письмові пояснення (вх. суду № 46748/19 від 15.10.2019), в яких вона зазначає наступне:

- з 01.01.2019 по 15.03.2019 включно позивач здійснював постачання електричної енергії відповідачу через електричні мережі третьої особи-2;

- за вказаний період позивачем було реалізовано відповідачу електричну енергію у наступних обсягах: за січень 2019 року - 183 154 кВт*год.; за лютий 2019 року - 165 288 кВт*год.; за березень 2019 року (по 15.03.2019 включно) - 88 487 кВт*год.; все - 2 клас напруги ТКОЕЕ;

- третій особі-2 відомі виключно обсяги електричної енергії, передані позивачем відповідачу через власні електричні мережі, а отже третя особа-2 об`єктивно позбавлена можливості підтвердити чи спростувати відомості щодо загальних обсягів спожитої відповідачем електричної енергії, оскільки немає відомостей щодо обсягів електричної енергії, переданої через мережі третьої особи-1, а отже і загальної вартості спожитої відповідачем електричної енергії.

У вказаних письмових поясненнях третя особа-2 також просила суд розгляд справи здійснювати без участі представників третьої особи-2.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 47908/19 від 22.10.2019), в якому він просив суд перенести судове засідання на іншу дату, надати можливість для подання письмового відзиву на позовну заяву та доказів, посилаючись на те, що документи щодо спірної заборгованості знаходяться в різних структурних підрозділах відповідача.

У судове засідання 23.10.2019 з`явився представник позивача.

Представники відповідача та третіх осіб-1,2 у вказане судове засідання не з`явилися, при цьому, судом враховано наявність клопотання відповідача про перенесення розгляду справи та клопотання третьої особи-2 про розгляд справи без участі її представника, яке було задоволено судом.

Судом зауважено, що про дату, час та місце розгляду справи третя особа-1 була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення з ухвалою суду від 30.09.2019 третій особі-1 - 09.10.2019 (а.с.1 у томі 2).

У зв`язку з неможливістю розглянути у даному судовому засіданні питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 23.10.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів по 29.12.2019 включно та відкладено підготовче засідання на 04.12.2019.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 52698/19 від 18.11.2019), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, посилаючись на наступне:

- належними доказами відправлення відповідачеві рахунків є опис вкладення в поштовий конверт з підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля, а також документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо);

- надані позивачем рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення не свідчать про направлення відповідачеві саме рахунків для здійснення їх оплати та не є належними доказами у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, зазначені повідомлення свідчать лише про отримання відповідачем вхідної кореспонденції від позивача, а саме: актів купівлі-продажу електричної енергії. Проте, ці внутрішні поштові відправлення не надавалися для перевірки їх вкладення працівнику поштового зв`язку, а тому в цих листах був відсутній бланк опису вкладення, відповідно до пункту 61 Постанови № 270. Відповідач не отримував зазначені рахунки на оплату спожитої в спірний період електроенергії, а позивачем не надано суду належних доказів їх відправлення;

- за відсутності таких рахунків, відповідача було позбавлено можливості здійснити оплату за спожитий обсяг електричної енергії, згідно з умовами комерційної пропозиції та умов пункту 5.10 договору, та строк здійснення такої оплати не настав;

- акти купівлі-продажу електроенергії, в яких повинно бути визначено обсяг спожитої відповідачем електроенергії (кВт*год) та її вартість, підписані одноособово позивачем;

- відповідно до положень статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у відповідача відсутні правові підстави для здійснення оплати по договору;

- позивач, не виставивши рахунки, порушив вимоги Інструкції, а також не вжив належних заходів для здійснення відповідних платежів та порушив умови як договору так і вимоги чинного законодавства;

- оскільки позивачем рахунки відповідачу не були виставлені, строк оплати за договором ще не настав, а тому права позивача на дату подачі позову відповідачем порушено не було. Відсутність факту виставлення рахунків відповідачу, як підстави для здійснення оплати, автоматично робить неможливим задоволення позовних вимог позивача;

- відповідачем від АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" отримано для підписання акт про використану електричну енергію за лютий 2019 року за обліковим рахунком № 100050. В зазначеному акті кількість спожитої електроенергії за лютий 2019 року визначена за показниками приладів обліку та складає 295 509 кВт годин. В Акті додатково наведено коригування кількості спожитої електроенергії за січень 2019 року в обсязі 5 029 кВт годин, що не підтверджено показами приладів обліку та розрахунком;

- відповідач вважає коригування кількості спожитої електроенергії за січень 2019 року необґрунтованим, в зв`язку з чим, Акт про використану електричну енергію за лютий 2019 року повернуто АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" без підписання та 22.03.2019 на ім`я керівника департаменту з клієнтських операцій АТ "ДТЕК Дніпропетровські електромережі" Маркідова Д.А. надано звернення про скасування коригування за січень 2019 року;

- згідно із здійсненими арифметичними розрахунками, а саме: 55 869 927 грн. 67 коп., фактично сума поставленої електричної енергії на 15 297 грн. 56 коп. є меншою, ніж сума заявлена у позові;

- зазначений у позові розрахунок не є коректним, навіть якщо сприйняти суми, що фігурують в ньому безспірними.

У судове засідання 04.12.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представники третьої особи-1,2 у вказане судове засідання не з`явилися, при цьому, судом враховано наявність клопотання третьої особи-2 про розгляд справи без участі її представника, яке було задоволено судом.

Судом зауважено, що про дату, час та місце розгляду справи третя особа-1 була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення з ухвалою суду від 03.11.2019 третій особі-1 - 09.10.2019 (а.с. 63 у томі 2).

У зв`язку із неможливістю у даному судовому засіданні вирішити питання, передбачені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 04.12.2019 підготовче засідання було відкладено на 18.12.2019.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 58170/19 від 13.12.2019), в якому він просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату та час, у зв`язку із перебуванням 18.12.2019 адвоката Свірідова Д.М. у службовому відрядженні в Шевченківському районному суді міста Києва з розгляду КП № 0000728, де він є представником ТОВ "Інтертул+".

У судове засідання 18.12.2019 з`явився представник позивача.

Представники відповідача та третіх осіб-1,2 у вказане судове засідання не з`явилися. При цьому, судом враховано наявність клопотання третьої особи-2 про розгляд справи без участі її представника, яке було задоволено судом.

Судом також зауважено, що про дату, час та місце розгляду справи третя особа-1 була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення з ухвалою суду від 04.12.2019 третій особі-1 - 06.12.2019 (а.с. 71 у томі 2).

Також, судом враховано наявність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, з приводу якого судом було зазначено наступне.

Як вбачається з поданого відповідачем 13.12.2019 клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач обізнаний про дату, час та місце даного судового засідання. Крім того, до поданого до суду клопотання про відкладення розгляду справи не долучено доказів поважності причин нез`явлення до суду його представника, а зазначення в заяві причини такої неявки не є належним доказом (залізничний квиток не містить в собі інформації щодо такої причини).

Більше того, у судовому засіданні, яке відбулося 18.12.2019, судом було з`ясовано думку представників сторін щодо дати наступного судового засідання, в результаті чого представниками як позивача так і відповідача було повідомлено про можливість явки в наступне судове засідання - 27.12.2019.

Крім того, враховуючи, що встановлений Господарським процесуальним кодексом шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, закінчився 25.11.2019, та з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, подання до суду додаткових доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень), та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, а також для належної підготовки справи для розгляду по суті, ухвалою суду від 23.10.2019 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів по 29.12.2019 включно.

Враховуючи, що строк проведення підготовчого провадження у даній справі закінчується 29.12.2019, суд був позбавлений можливості відкласти розгляд справи на іншу дату та ще раз належним чином повідомити учасників справи про дату наступного судового засідання (враховуючи встановлений процесуальним законом строк на виготовлення повного тексту ухвали суду, строк на її направлення сторонам, а також строк на поштовий перебіг, визначений Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, оскільки відповідно до частини 4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи вказане, судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та визнано можливим проведення підготовчого засідання за його відсутності.

У підготовчому засіданні 18.12.2019 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У зв`язку з виконанням завдань підготовчого провадження, ухвалою суду від 18.12.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; вирішено розпочати її розгляд по суті у загальному позовному провадженні та призначити судове засідання на 27.12.2019.

У судове засідання 27.12.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представники третіх осіб-1,2 у вказане судове засідання не з`явилися, при цьому, судом враховано наявність клопотання третьої особи-2 про розгляд справи без участі її представника, яке було задоволено судом. Також судом зауважено, що про дату, час та місце розгляду справи третя особа-1 була повідомлена належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 27.12.2019 виклав зміст позовних вимог, навів доводи в їх обґрунтування.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.12.2019 проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 27.12.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про постачання електричної енергії, строк дії договору, факт надання послуг за договором, умови надання послуг та порядок їх оплати, настання строку оплати наданих послуг, наявність часткової чи повної їх оплати, допущення прострочення.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, і про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (пункт 16).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.

На виконання частини 11 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" в мережі інтернет за адресою www.uie.kiev.ua позивачем було розміщено порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; комерційну пропозицію № 2 до договору; додаток до комерційної пропозиції № 2 Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

Так, відповідач звернувся до позивача із листом № 6570/13 від 28.12.2108 "Про приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", в якому зазначив наступне:

- станом на 27.12.2018 Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" не укладено договір про постачання електричної енергії споживачу із обраним електропостаччальником;

- у випадку необрання споживачем електропостачальника постачання електричної енергії здійснюється постачальником "останньої надії" Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", визначеного розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р на період з 01.01.2019 до 01.01.2021;

- Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" згодне з умовами "Комерційної пропозиції № 02 від 27.12.2018", що є додатком № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (а.с.36 в томі 1).

До вказаного листа було долучено інформацію щодо прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період січень 2019 року із розбивкою за кожним оператором системи розподілу(а.с.43-46 в томі 1).

Отже, 27.12.2018 між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", яке виконує функції постачальника "останньої надії" та діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП № 1344 від 06.11.2018 та Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1023-р від 12.12.2018 (далі - постачальник, позивач), та Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (далі - споживач, відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір, а.с.27-35 в томі 1).

У пункті 1.1. вказаного договору сторони визначили, що договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є публічним договором приєднання споживача (далі - споживач) до договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - постачальник) споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи договором випадках. Договір укладається сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до договору на умовах визначених Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії та Комерційної пропозиції, що є додатком 1 до договору.

За договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція) (пункт 2.1. договору).

Початок постачання електричної енергії споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ у разі укладення договору між сторонами (пункт 3.7. договору).

У пункті 13.1. договору визначено, що договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Відповідно до додатку № 1 "Комерційна пропозиція № 2" до договору, який кореспондується зі статтею 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", договір набуває чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів. Якщо споживач протягом 90 календарних днів не укладе відповідний договір про постачання з іншим електропостачальником або договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії, електроспоживання його об`єкта (об`єктів) має бути припинено оператором системи зверненням постачальника.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України та § 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" Правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником "останньої надії".

У розділі 5 договору були визначені умови щодо ціни, порядку обліку і оплати електричної енергії, зокрема:

- споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком 1 до договору (пункт 5.1. договору);

- спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадка вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію (пункт 5.2. договору);

- інформація про діючу ціну (тариф) на електричну енергію постачальника має бути розміщена офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування (пункт 5.6. договору);

- ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію вказані в рахунках суми відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (тарифів) (пункт 5.7. договору);

- розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (пункт 5.8. договору).

Згідно з пунктом 3.6. договору з першим рахунком за електричну енергію, який надає постачальник споживачу, постачальник має надати споживачу інформацію про: ціни (тарифи) та термін дії договору (не більше 90 діб); оплату послуг з розподілу через постачальника з наступним переведенням цієї оплати оператору системи; право споживача змінити постачальника. Постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за електричну енергію, що не визначена договором.

Відповідно до умов додатку № 1 "Комерційна пропозиція № 2" до договору комерційна пропозиція є чинною з 27.12.2018.

Відповідно до умов додатку № 1 "Комерційна пропозиція № 2" до договору:

- ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживача постачальником "останньої надії", є додатком до комерційної пропозиції;

- ціна на електричну енергію формується згідно Порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", затвердженої постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1179.

Ціни постачальника наведені у додатку до комерційної пропозиції (а.с.41-42 у томі 1).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору у період з січня по березень 2019 року позивачем було передано відповідачу електричну енергію, про що було складено такі акти:

- акт купівлі-продажу електроенергії № 000927 від 31.01.2019 на суму 23 151 906 грн. 41 коп. (а.с.75);

- акт купівлі-продажу електроенергії № 001010 від 31.01.2019 на суму 564 389 грн. 78 коп. (а.с.78);

- акт купівлі-продажу електроенергії № 001422 від 28.02.2019 на суму 509 335 грн. 63 коп. (а.с.81);

- акт купівлі-продажу електроенергії № 002054 від 28.02.2019 на суму 20 370 005 грн. 14 коп. (а.с.84);

- акт купівлі-продажу електроенергії № 002215 від 31.03.2019 на суму 272 673 грн. 05 коп. (а.с.87).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що вказані акти підписані лише з боку позивача, з приводу чого суд зазначає таке.

У додатку № 1 "Комерційна пропозиція № 2" до договору визначено, що Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до акта купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. Уповноважені особи постачальника та споживача терміново проводять переговори з метою усунення розбіжностей. До усунення розбіжностей сторони керуються даними, вказаними ОС, з подальшим корегуванням після врегулювання розбіжностей.

Відповідно до пункту 13.7. договору усі повідомлення за договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто під підпис за зазначеними в договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

Позивач посилається на те, що вказані вище акти купівлі-продажу електроенергії та рахунки на оплату за спірний період були направлені відповідачу у порядку, визначеному умовами договору, а саме: рекомендованим листом. На підтвердження чого до матеріалів справи були долучені рекомендовані поштові повідомлення, в яких міститься відмітка відповідача про отримання поштових відправлень від позивача (а.с.76, 79, 82, 85 у томі 1).

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною 1 статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до норма статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд погоджується із запереченнями відповідача, пов`язаними із тим, що долучені до позовної заяви поштові повідомлення не є належними доказами, що підтверджують направлення відповідачу актів купівлі-продажу електроенергії та рахунків на оплату переданої у спірний період електричної енергії.

В той же час, до звернення із даним позовом до суду, позивачем здійснювалося направлення відповідачу позовної заяви зі всіма додатками (а.с.12-15 у томі 1), в яких, зокрема, містилися акти купівлі-продажу електроенергії за січень, лютий та березень 2019 року, а також рахунки на оплату переданої у цей період електричної енергії на загальну суму 55 885 225 грн. 23 коп.

Так, відповідно до інформації, наявної в матеріалах справи, вказані документи були отримані відповідачем 16.10.2019 (а.с.93 у томі 2).

Отже, судом відхиляються заперечення відповідача в частині неотримання ним спірних актів та рахунків, що, на думку відповідача, свідчить про не настання строку оплати за ними.

При цьому, навіть якщо 16.10.2019 акти купівлі-продажу електроенергії за січень, лютий та березень 2019 року були отримані відповідачем вперше, він не був позбавлений можливості оформити протокол розбіжностей, в якому вказати обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності та провести у зв`язку з цим переговори з позивачем з метою усунення розбіжностей.

Суд наголошує, що відповідно до умов додатку № 1 "Комерційна пропозиція № 2" до договору до усунення розбіжностей сторони керуються даними, вказаними ОС, з подальшим корегуванням після врегулювання розбіжностей.

Враховуючи вказане, суд відхиляє заперечення відповідача в частині того, що в акті за лютий 2019 року наведено коригування кількості спожитої електроенергії за січень 2019 року в обсязі 5 029 кВт годин, що не підтверджено показами приладів обліку та розрахунком, оскільки на момент прийняття рішення у справі сторонами суду не надано доказів врегулювання цих розбіжностей, отже судом під час прийняття рішення приймаються дані, вказані у спірних актах позивачем.

З цих же підстав, суд відхиляє заперечення відповідача в частині того, що спірні акти підписані лише позивачем та не підписані з боку відповідача.

Крім того, суд зазначає, що за своєю природою рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти.

Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє боржника від обов`язку з оплати наданих товарів (послуг).

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справі №918/537/18 від 02.07.2019, у справі № 910/19702/17 від 20.12.2018, у справі № 910/21406/17 від 10.10.2018, у справі № 910/22589/17 від 05.09.2018, у справі № 905/915/17 від 13.07.2018.

Таким чином, заперечення відповідача щодо не настання строку оплати через не надання позивачем рахунку на його оплату відхиляються судом.

Відповідно до умов пунктів 5.10. та 5.13 договору оплата виставленого постачальником рахунка за договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Споживач здійснює оплату за послуги з розподілу електричної енергії через постачальника. Постачальник зобов`язаний при виставленні рахунка за електричну енергію споживачу окремо вказувати оплату за послуги з розподілу електричної енергії та оплату вартості електричної енергії.

У додатку № 1 "Комерційна пропозиція № 2" до договору визначено, що споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі). Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарно оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, зазначений у договорі або розрахункових документах. У разі перевищення суми платежу, що підлягає оплаті за розрахунковий період, надлишок отриманих коштів зараховується як оплата заборгованості попередніх періодів з найдавнішим терміном виникнення, а за відсутності такої, в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. Споживач здійснює плату за послуги з розподілу електричної енергії через постачальника.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що строк оплати поставленої позивачем в період з січня по березень 2019 року електричної енергії на загальну суму 55 885 225 грн. 23 коп. є таким, що настав.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження погашення заборгованості в сумі 55 885 225 грн. 23 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 55 885 225 грн. 23 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 672 350 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27.12.2018 у загальному розмірі 55 885 225 грн. 23 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Електрична, будинок 1; ідентифікаційний код 00130850) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85; ідентифікаційний код 19480600) - 55 885 225 грн. 23 коп. основного боргу та 672 350 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27.12.2019.

Суддя Ю.В. Фещенко