ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 927/871/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 ( Смірнова Л.Г. , Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.) у справі № 927/871/18 Господарського суду Чернігівської області

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" про стягнення 263 927,07 грн

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - Позивач) звернулося в Господарський суд Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" (далі - Відповідач) про стягнення 263 927,07 грн, з яких 171 871,00 грн пені, 49 177,06 грн 3% річних та 42 879,01 грн інфляційних втрат.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов укладеного між сторонами договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н048 від 01.07.2015.

Короткий зміст рішення, ухваленого судом першої інстанції

3. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.01.2019 у позові відмовлено повністю.

4. Рішення суду мотивовано тим, що, укладаючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, сторони фактично погодились, що залишок оплати наданих послуг по договору №/Н048 підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного такого спільного протокольного рішення, тобто, змінили порядок і строки проведення розрахунків за поставлений природний газ за договором.

З огляду на особливості здійснення господарської діяльності між підприємствами ПЕК та законодавчо-обумовлену специфіку взаємовідносин між суб`єктами, що проводять господарську діяльність в енергетичній галузі, Відповідач був позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за поставлений природний газ, що свідчить про відсутність його вини у простроченні платежів, а відтак, в силу статті 218 ГК України та статті 614 ЦК України, зазначене виключає застосування наслідків за порушення грошового зобов`язання.

Оскільки Відповідачем виконувались положення укладених спільних протокольних рішень, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про нарахування та стягнення з Відповідача пені та передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційних витрат.

Короткий зміст оскаржуваної постанови, прийнятої судом апеляційної інстанції

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.01.2019 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено.

6. Постанова суду мотивована тим, що Відповідачем у спірних правовідносинах сплачено лише частково заборгованість за договором за спільними протокольними рішеннями в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 на загальну суму 21 115 750,00 грн, а решту заборгованості в сумі 20 286 052,94 грн Відповідачем сплачено власними коштами, а тому Позивач має право на стягнення з Відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки відповідні нарахування здійснені на власні кошти Відповідача, якими із простроченням оплачувався поставлений Позивачем у 2016 та 2017 роках газ.

Короткий зміст вимог касаційної скарги Відповідача

7. Відповідач подав касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, в якій просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи Відповідача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

8. Судом не враховано, що, підписавши договір, Позивач, тим самим, дав згоду на розподіл коштів при розрахунках за надані послуги з транспортування природного газу згідно алгоритму.

9. Апеляційний господарський суд залишив поза увагою, що за спірний період Позивачем надано послуги на суму 41 401 802,94 грн, з яких за рахунок коштів державного бюджету було погашено 26 828 644,16 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, підписаними спільними протокольними рішеннями, виписками банку, а решта коштів в сумі 14 573 148,78 грн була погашена виключно з рахунків із спеціальним режимом використання, що також підтверджується матеріалами справи.

10. Судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що матеріалами справи не підтверджено наявності суми боргу, яку Відповідач несвоєчасно сплатив би за рахунок власних коштів, а підставою для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання могла би бути наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків і яка була би несвоєчасно сплачена Відповідачем за рахунок власних коштів і така позиція викладена в постановах Верховного Суду у справах №908/885/18, №924/296/18, №918/181/18, №918/910/15, №902/514/18, №907/864/17.

Позиція Позивача у відзиві на касаційну скаргу

11. Оскаржувана Відповідачем постанова апеляційного господарського суду є законною, обґрунтованою та такою, що винесена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги ґрунтуються на довільному тлумаченні норм законодавства України та на обставинах, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Позивачем (Газотранспортне підприємство) та Відповідачем (Замовник) 01.07.2015 укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н048, за умовами якого Газотранспортне підприємство зобов`язалося надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій в обсязі 121223,5,0 тис. куб. м, а Замовник зобов`язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у строки та порядку, передбачені умовами договору, за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до пункту 5.6 договору у випадку, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 7.3 договору).

13. На виконання умов договору Позивач поставив Відповідачу протягом 2016, 2017 років природний газ на загальну суму 41 401 802,94 грн.

14. На підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" №20 від 11.01.2005 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області, Департаментом фінансів Чернігівської облдержадміністрації, Відповідачем, Позивачем та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог по договору №/Н048 на загальну суму 21 115 750,00 грн.

15. Згідно з пунктом 2.5 спільних протокольних рішень Відповідач перераховує Позивачу грошові кошти за надані послуги за договором транспортування природного газу №/Н048 від 01.07.2015 за 2016, 2017 роки.

Розділом 3 спільних протокольних рішень передбачено, що сторони зобов`язались перераховувати кошти іншій стороні не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Спільні протокольні рішення набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами й діють до повного виконання сторонами зобов`язань за ними (пункт 5.2 спільних протокольних рішень).

16. На виконання договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н048, з урахуванням спільних протокольних рішень, Відповідачем з простроченням платежів перераховано Позивачу грошові кошти в сумі 41 401 802,94 грн, з них 21 115 750,00 грн за спільними протокольними рішеннями, а 20 286 052,94 грн власними коштами.

17. Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що, укладаючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, сторони фактично погодились, що залишок оплати наданих послуг по договору №/Н048 підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного такого спільного протокольного рішення, тобто, тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за поставлений природний газ за цим договором, а тому для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат необхідно, щоб оплата за газ була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями. Оскільки Відповідачем виконувалися положення зазначених спільних протокольних рішень, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про нарахування та стягнення з Відповідача пені та передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат і 3% річних.

18. Апеляційний господарський суд не погодився з таким висновком суду першої інстанції та зазначив, що, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором, порядок розрахунків, проте, Відповідачем у спірних правовідносинах сплачено лише частково заборгованість за договором за спільними протокольними рішеннями в порядку, передбаченому постановою № 20 на загальну суму 21 115 750,00 грн, а решту заборгованості в сумі 20 286 052,94 грн Відповідачем сплачено власними коштами. Таким чином, Позивач має право на стягнення з Відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки відповідні нарахування здійснені на власні кошти Відповідача, якими оплачувався із простроченням поставлений Позивачем газ у 2016 та 2017 роках.

19. Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

В силу статті 611 ЦК України, яка кореспондується зі статтею 230 ГК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 12 ГК України визначено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

20. Відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами (далі - субвенція) (пункт 1 Порядку).

Для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку (пункт 7 Порядку).

21. Аналіз змісту Постанови №20 свідчить про те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, Держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулятивного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. На виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, до яких належить Постанова №20.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови (аналогічний правовий висновок викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18).

22. Підписавши спільні протокольні рішення, сторони змінили загальний порядок і строк проведення розрахунків за послуги з транспортування газу, надані відповідно до договору. Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони в цій частині узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі договору.

Таким чином, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними саме в цій частині встановлюється інший (відмінний від загального) порядок розрахунків.

23. Врахувавши зазначені вище обставини, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення Відповідачем строків оплати за надані послуги з транспортування природного газу має бути здійснено на суму боргу, яку Відповідач сплатив власними коштами, з порушенням строків оплати, поза межами дії Постанови №20.

24. З урахуванням наведеного, оскільки, як встановлено апеляційним господарським судом, заборгованість в сумі 20 286 052,94 грн Відповідачем сплачено власними коштами і на підставі пункту 7.3 договору та частини 2 статті 625 ЦК України суд, перевіривши, що пеня, 3% річних та інфляційні втрати нараховані Позивачем на суму заборгованості, яка була сплачена Відповідачем саме власними коштами, а не за спільними протокольними рішеннями, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

25. Доводи касаційної скарги, наведені в пунктах 8, 9 постанови, Судом відхиляються, оскільки вони стосуються з`ясування обставин, вже встановлених апеляційним господарським судом, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваній постанові зі справи. Водночас, з огляду на приписи статті 300 ГПК України, не можуть бути предметом розгляду та перевірки в суді касаційної інстанції доводи, пов`язані з встановленням обставин справи та оцінкою доказів.

26. Щодо посилання скаржника, вказаного в пункті 10 постанови, слід зазначити, що висновки, викладені відносно спільних протокольних рішень у вказаних Відповідачем судових рішеннях Верховного Суду не суперечать позиції, зазначеній судом апеляційної інстанції у цій справі, проте, що стосується інших обставин справи, зокрема, встановленої апеляційним господарським судом обставини щодо сплати Відповідачем частини заборгованості власними коштами, то зазначені скаржником в касаційній скарзі постанови Верховного Суду були прийняті у наведеній частині за інших встановлених обставин справи.

27. Отже, доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскарженого в касаційному порядку судового рішення, оскільки вони спростовуються викладеними обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом апеляційної інстанції обставин.

28. Крім того, колегія суддів зазначає, що у пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", заява №4241/03 від 28.10.2010, вказано, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див.рішення у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії", заява N 30544/96, п. 26, ECHR 1999-I).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. З огляду на викладене вище, касаційна скарга Відповідача задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

Щодо розподілу судових витрат

30. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі №927/871/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.