ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3480/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м. Запоріжжя
до ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м. Чугуїв
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача Барков В.О.

відповідача Чаричанский О.О.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року до Господарського суду Харківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" (69002, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Олександрівський район, ВУЛИЦЯ ГРЯЗНОВА, будинок 4 -А, ідентифікаційний код особи 24510970) з позовною заявою до Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська обл., місто Чугуїв, МІКРОРАЙОН АВІАТОР, ідентифікаційний код особи 08305644) про стягнення з Державного підприємства Чугуївський авіаційний ремонтний завод (ідентифікаційний код: 08305644) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промелектроніка (ідентифікаційний код: 24510970) 464080,29 грн., що складаються з: 286937,64 грн. основного боргу, 11957,02 грн. - 3% річних, 27445,87 грн. - інфляційних збитків, 137729.76 грн. пені. Судові витрати позивач просив покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував невиконанням відповідачем умов договору поставки №ПЕ29/05-18 від 29.05.2018 р. в частині оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою суду від 29.10.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 13.11.2019 р. о 09:00, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

19.11.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 27973), в якому відповідач виклав заперечення на позовні вимоги та зазначав, що позивачем не було дотримано порядку досудового врегулювання спору. Також, позивачем було викладено заперечення щодо наведених позивачем розрахунків пені, відсотків річних та інфляційних втрат і було заявлено про застосування наслідків закінчення строків позовної давності за вимогами про стягнення пені.

Підготовче засідання по справі відкладалося з метою виконання завдання підготовчого провадження та забезпечення процесуальних прав сторін.

12.12.2019 р. від позивача надійшла уточнена позовна заява (вх. 30286), за якою позивач просить суд стягнути з Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» (ідентифікаційний код: 08305644) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка», (ідентифікаційний код: 24510970) 286937,64 грн. основного боргу, 12098,49 грн. - 3% річних, 27419,56 грн. - інфляційних збитків, 51051,32 грн. пені. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 3. ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Дослідивши заяву позивача про уточнення позовних вимог, суд вбачає, що її подано з дотриманням процесуальних вимог, тому приймає її до розгляду та здійснює подальший розгляд справи з урахуванням поданої заяви.

В підготовчому засіданні 18.12.2019 р. судом було отримано згоду представників сторін на закриття підготовчого засідання та перехід до розляду справи по суті у той же день. Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання від 18.12.2019 р., судом було закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 18.12.2019 р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви. Також, представник позивач зробив усну заяву щодо подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат.

Присутній у засіданні представник відповідача проти наявності боргу не заперечував, просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовним вимог позивача про стягнення пені.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

29.05.2018 року між Постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" та Покупцем - Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" було укладено договір № ПЕ 29/05-18 (а.с. 20-23). У відповідності до предмету договору Постачальник зобов`язався поставити Покупцю товар згідно Специфікації (додаток №1), а Покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору (п.1.1 договору). На підставі п. 2.1. договору, асортимент товару, його обсяг (кількість) та вартість передбачається у специфікації, які є невід`ємною частиною даного договору. Сторони погодили загальну вартість договору, що становить 286.937,64 грн. у т.ч. ПДВ. (п.2.2. договору) та строк постачання партії товару не більше 14 календарних днів з дати підписання договору (п. 4.1 договору). Щодо порядку розрахунків, у відповідності до п. 5.1.1 Покупець зобов`язався здійснити оплату в розмірі 100% вартості товару після отримання та проходження вхідного контролю товару.

У відповідності до додатку № 1 до договору № ПЕ 29/05-18 від 29.05.2018 року сторони погодили найменування товару, а саме:

1. Датчик МДД-ТЕ-1-780 ДГО.232.462 1 шт. по 4428,00 грн., всього на 4428,00 грн.;

2. Годинник АЧС-1М 2.831.001 1 шт. по 4920,00 грн., всього на 4920,00 грн.;

3. Термопара Т-99 (група ХА) ТУ 48-21-128-72 3 шт. по 6638,90 грн., всього на 19916,70 грн.;

4. Приймач повітряного тиску ЛУН 1150-7 ТУ 01-3346-71 1 шт. по 65000,00 грн. всього на 65000,00 грн.;

5. Приймач повітряного тиску ЛУН 1153-7 ТУ 01-3410-72 1 шт. по 85000,00 грн., всього на 85000,00 грн.;

6. Серводвигун J5(P)-8 ТПФ 01-3417-72 3 шт. по 19950,00 грн., всього на 59850,00 грн.

Всього на суму 286.937,64 грн. в т.ч. ПДВ.

Після укладення вказаного договору та специфікації, позивач здійснив поставку товару, що підтверджується наступними видатковими накладними:

1) РН-0000979 від 05.06.2018 року на суму 275.720,04 грн. (а. с. 25)

2) РН-0001028 від 11.06.2018 року на суму 11.217,60 грн. (а. с. 26).

Вказані видаткові накладні підписані відповідачем без зауважень щодо якості та кількості.

У відповідності до п. 5.1. сторони передбачили, що покупець здійснює оплату 100% вартості після отримання товару та проходження вхідного контролю.

Однак, оплату вартості поставленого товару відповідачем не було здійснено.

Згідно п. 8.4 Договору при порушенні строків оплати товару покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% вартості товару.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, позивачем було нараховано відповідачу пеню в розмірі 51051,32 грн., 3% річних - 12098,49 грн. та інфляційні втрати - 27419,56 грн.

Відповідач проти наявності заборгованості за договором не заперечував, вказував, що причиною невиконання зобов`язання є скрутне фінансове становище державного підприємства. Також, відповідач зазначав про недотримання позивачем порядку досудового врегулювання спору.

Відповідач заперечував проти розрахунків позивача по нарахуванню штрафних санкцій та просив суд застосувати позовну давність до вимог по стягненню пені.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог та викладених заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання, тому відсутність коштів у державного підприємства не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку своєчасного виконання зобов`язання.

Відхиляючи доводи відповідача відносно звернення позивача до суду без направлення відповідачу вимоги про погашення заборгованості, суд виходить з того, що обрання певного засобу правового захисту, в тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи із власних інтересів, його використовує (офіційне тлумачення положень частини 2 статті 124 Конституції України, викладене у Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі 1-2/2002).

Враховуючи викладене, наявні в матеріалах справи докази та визнання відповідачем факту існування заборгованості за поставлений товар, судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов`язання за договором поставки №ПЕ29/05-18 від 29.05.2018 р., а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 286937,64 грн. заборгованості є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Згідно п. 8.4 Договору при порушенні строків оплати товару покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% вартості товару.

З наведених умов Договору вбачається, що розмір пені за порушення строків оплати товару за кожен день прострочення складає подвійну облікову ставку Національного банку України, але не більше 1% вартості товару. Тобто розмір пені за один день визначається виходячи подвійної облікової ставки НБУ та не може бути більшим 1% вартості товару.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також враховуючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності по стягненню пені, суд вважає їх частково обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступні розрахунки.

1) Розрахунки за період з 06.06.2018 р. по 31.10.2019 р. на заборгованість в розмірі 275720.04 грн.

У зв`язку зі зверненням з позовом про стягнення пені 23.10.2019 р., строк позовної давності по стягненню пені нарахованої на заборгованість, що виникла 06.06.2018 р. обчислюється щодо кожного дня окремо за попередній рік до дати звернення та не застосовується до періоду починаючи з 23.10.2018 р.

За період з 23.10.2018 р. (з урахуванням заявленої позовної давності) по 06.12.2018 р. (з урахуванням обмеження, встановленого частиною шостою статті 232 ГК України) нараховується пеня в розмірі 12237.44 грн. Розрахунок пені:

- з 23.10.2018 по 24.10.2018 (днів: 2, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 543.89 грн.

- з 25.10.2018 по 06.12.2018 (днів: 43, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 11693.55 грн.

Відсотки річних за 513 дн. становлять 11625.57 грн. (275720.04 х 3 х 513 / 365 / 100).

Інфляційні нарахування з 06.06.2018 р. по 31.10.2019 р. складають 26347.61 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.0955593 (червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%, серпень 2019 р. - 99.7%, вересень 2019 р. - 100.7%, жовтень 2019 р. - 100.7%).

2) Розрахунки за період з 12.06.2018 р. по 31.10.2019 р. на заборгованість в розмірі 11217.60 грн.

У зв`язку зі зверненням з позовом про стягнення пені 23.10.2019 р., строк позовної давності по стягненню пені нарахованої на заборгованість, що виникла 12.06.2018 р. обчислюється щодо кожного дня окремо за попередній рік до дати звернення та не застосовується до періоду починаючи з 23.10.2018 р.

За період з 23.10.2018 р. (з урахуванням заявленої позовної давності) по 12.12.2018 р. (з урахуванням обмеження, встановленого частиною шостою статті 232 ГК України) нараховується пеня в розмірі 564.26 грн. Розрахунок пені:

- з 23.10.2018 по 24.10.2018 (днів: 2, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 22.13 грн.

- з 25.10.2018 по 12.12.2018 (днів: 49, подвійна облікова ставка НБУ: 36), пеня: 542.13 грн.

Відсотки річних за 507 дн. становлять 467.45 грн. (11217.6 х 3 х 507 / 365 / 100).

Інфляційні нарахування з 12.06.2018 р. по 31.10.2019 р. складають 1071.95 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.0955593 (червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%, серпень 2019 р. - 99.7%, вересень 2019 р. - 100.7%, жовтень 2019 р. - 100.7%).

Враховуючи заявлені позовні вимоги (в редакції уточненої позовної заяви від 12.12.2019 р.) та зазначені розрахунки, за прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого товару з відповідача підлягають до стягнення:

- пеня 12801,70 грн.;

- 3% річних 12093,02 грн. (оскільки позовні вимоги за розрахунком позивача є меншими, за наведені розрахунки);

- інфляційні втрати 27419,56 грн.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

У судовому засіданні 18.12.2019 р. представником позивача було оголошено усну заяву щодо подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат, що перевищує заявлені у первісних розрахунках.

Враховуючи викладене, суд здійснює розподіл судових витрат на правничу допомогу в тій частині, яка підтверджена розрахунками та доказами, наявними в матеріалах справи станом на час прийняття рішення. Також, суд роз`яснює, що з огляду на приписи ч. 9 ст. 129, 221 ГПК України та зроблену позивачем заяву щодо подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, позивач має право подати до суду такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення по даній справі.

Положеннями ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В позовній заяві позивачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 40000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 07.05.2019 р., копію додаткової угоди №1 від 01.10.2019 р. до договору про надання правової допомоги, копію акту №105 приймання-передачі наданої правової допомоги від 22.10.2019 р., копію розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 22.10.2019 р., копію рахунку-фактури №СФ-0000108 від 22.10.2019 р. на суму 13600,00 грн. та копію платіжного доручення №6692 від 22.10.2019 р. на суму 13600,00 грн. за надання правової допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Доказів неспівмірності заявлених витрат до суду не було надано, тому суд приймає докази позивача про понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 13600,00 грн.

За подання позовної заяви з вимогою про стягнення 377507,01 грн. (заборгованість в розмірі 286937,64 грн., пеня - 51051,32 грн., 3% річних - 12098,49 грн. та інфляційні втрати - 27419,56 грн.) підлягав сплаті судовий збір в розмірі 5662,61 грн. (377507,01 х 1,5%).

З огляду на викладене та з урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору та по оплаті правничої допомоги по даній справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд стягує з відповідача на користь позивача 5088,78 грн. судового збору та 12221,83 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "ЧУГУЇВСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД" (63501, Харківська обл., місто Чугуїв, МІКРОРАЙОН АВІАТОР, ідентифікаційний код особи 08305644) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕЛЕКТРОНІКА" (69002, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Олександрівський район, ВУЛИЦЯ ГРЯЗНОВА, будинок 4-А, ідентифікаційний код особи 24510970) 286937,64 грн. основного боргу, 12801,70 грн. пені, 12093,02 грн. - 3% річних, 27419,56 грн. інфляційних втрат, 5088,78 грн. судового збору та 12221,83 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "23" грудня 2019 р.

Суддя Л.С. Лаврова