ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.12.2019 р. Справа № 914/1607/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., розглянувши заяву за вх.№53264/19 від 18.12.2019р.: Фізичної особи-підприємця Зубика Михайла Васильовича

про відвід судді Крупник Р.В. у справі №914/1607/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Оттенстен Україна ЛТД», м.Львів

до відповідача Фізичної особи-підприємця Зубика Михайла Васильовича, м.Львів

про стягнення 290115,01 грн. боргу, 16223,74 грн. інфляційних втрат та 50098,45 грн. 3% річних за договором поставки №26/13 від 26.03.2013р.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1607/19 за позовом "Оттенстен Україна ЛТД" до Фізичної особи-підприємця Зубика Михайла Васильовича про стягнення 290115,01 грн. боргу, 16223,74 грн. інфляційних втрат та 50098,45 грн. 3% річних за договором поставки №26/13 від 26.03.2013р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду 14.08.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 18.09.2019р.

У підготовчих засіданнях 18.09.2019р., 02.10.2019р. судом оголошувались перерви до 15.10.2019р. У підготовчому засіданні 15.10.2019р. суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголосив перерву до 25.10.2019р. Крім цього, ухвалою від 15.10.2019р. (з урахуванням ухвали суду від 30.10.2019р. про виправлення описки) суд витребував у ГУ ДФС України у Львівській області відомості про включення/невключення ФОП Зубиком Михайлом Васильовичем до складу податкового кредиту сум ПДВ по податкових накладних, складених ТОВ "Оттенстен Україна ЛТД" по господарських операціях з постачання товарів ФОП Зубику М.В. за період з 01.01.2016р. по 10.07.2019р. включно, за договором поставки №26/13 від 26.03.2013р. (зокрема, суми ПДВ, номери накладних та дати включення).

Ухвалою суду від 25.10.2019р. підготовче засідання відкладено на 06.11.2019р. У підготовчому засіданні 06.11.2019р. судом оголошено перерву до 13.11.2019р. У підготовчому засіданні 13.11.2019р. суд, розглянувши клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ухвалив відмовити в задоволенні вказаного клопотання та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 19.11.2019р. Ухвалами суду від 19.11.2019р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, закрито підготовче провадження у справі та розгляд справи по суті призначено на 18.12.2019р.

Згідно до ухвали суду від 18.12.2019р. представник відповідача подав клопотання про повернення оригіналів документів (вх. №53268/19 від 18.12.2019р.), відповідно до якого просить суд повернути оригінали видаткових накладних, які були долучені до заяви про призначення експертизи. Судом, розглянуто зазначене клопотання відповідача про повернення оригіналів документів, та відмовлено в його задоволенні. Після розгляду клопотання про повернення оригіналів документів, представником відповідача в судовому засіданні подано заяву за вх.№53264/19 від 18.12.2019р. про відвід судді Крупника Р.В.

Згідно із ч. 2 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.12.2019р. у складі судді Крупника Р.В., заяву Фізичної особи-підприємця Зубика Михайла Васильовича за вх.№53264/19 від 18.12.2019р. про відвід судді Крупника Р.В. визнано необґрунтованою, зупинено провадження у справі № 914/1607/19 та передано заяву представника ФОП Зубика М.В. про відвід судді Крупника Р.В. на розгляд судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2019р. для розгляду заяви про відвід судді Крупника Р.В. у справі № 914/1607/19 визначено суддю Іванчук С.В.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Заява про відвід судді за вх.№53264/19 від 18.12.2019р. мотивована тим, що у відповідача є сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді Крупника Р.В. при розгляді справи №914/1607/19. Представник відповідача у заяві зазначає, що в достатній мірі ці обставини остаточно підтвердились після вирішення клопотання про повернення оригіналів документів, які судом не приймались до справи як докази, однак суд такі бажав дослідити з врахуванням попередньої поведінки головуючого судді. Відповідач зазначає, що 14.08.2019р. господарським судом відкрито провадження у справі; 02.10.2019р. відповідачем заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи накладних та ТТН за період з 2016 року по 29 грудня 2017 року; 02.10.2019р. відповідачем заявлено клопотання про витребування оригіналів у позивача ТТН, накладних, письмових заявок, як обов`язкових підстав для поставки товару. Представник відповідача зазначає, що жодне із клопотань відповідача суддею не вирішується, ані на стадії підготовчого засідання, ані в подальшому. Натомість, 15.10.2019р. представник позивача подав заяву про витребування доказів за вх. №42762/19 від 15.10.2019р., яке головуючим суддею без зволікань та без наявності підтвердження оплати судового збору було вирішено у той же день, а клопотання відповідача ігноруються в очікуванні завершення процесуальних строків для унеможливлення реалізації останнім своїх прав у питанні призначення експертизи. 05.11.2019р. представником відповідача в черговий раз подається ще одне клопотання з оригіналами документів для експерта про призначення почеркознавчої експертизи, яке не розглядається. Після порушення процесуальних строків проведення підготовчого засідання, як зазначає відповідач, лише 19.11.2019р. суд вирішує тільки одне клопотання відповідача про призначення експертизи, у якому відмовляє, а оригінали об`єктів для експерта не повертає. При цьому, клопотання про повернення оригіналів відповідачу вирішує без заслуховування думки позивача. Інші клопотання відповідача так і залишились не вирішені, в тому числі і щодо витребування оригіналів доказів для дослідження, призначення експертизи інших накладних та ТТН. За весь час, як зазначає відповідач, судом не було вирішено питання про приєднання до справи оригіналів накладних (додатків для експерта у заяві про призначення експертизи), такі оригінали накладних не приєднувались до справи за клопотанням учасників справи і такі оригінали подавались поза межами встановлених судом для подання доказів і лише як об`єкт для експертизи. Ці документи в оригіналах необхідні відповідачу для проведення експертизи і раніше замовити таку експертизу позивач не міг, бо суд не вирішував двічі подане клопотання про призначення експертизи до останнього дня підготовчого засідання, тримаючи оригінали накладних. В подальшому, як стверджує відповідач, суд призначив справу по суті в останній процесуальний день, обмеживши на думку відповідача, позивача у наданих ГПК України правах подання доказів і змагальності як сторони у справі. Така упередженість та необ`єктивність судді, на думку відповідача, є неприпустимою та свідчить про наявність підстав для відводу, надання переваги одній із сторін у справі та обмеження прав іншої, а тому просить заявлений відвід задоволити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993, серія A, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10.06.96, Reports 1996-III, с.794, п.38).

Заява представника відповідача про відвід судді Крупника Р.В. обгрунтована сумнівами відповідача щодо неупередженості та об`єктивності судді Крупника Р.В. та відображає незгоду заявника з процесуальними рішеннями судді у справі №914/1607/19.

Згідно із ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, яка полягає в тому, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частинами 3, 4 ст.198 ГПК України передбачено, зокрема, що головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку з дотриманням прав учасників судового процесу.

Відповідно до частини 4 статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, установлених законом (статті 126, 129 Конституції України).

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23.05.2001 №6-рп/2001 судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

У пункті 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи, щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судові помилки щодо процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Подана представником відповідача заява про відвід судді відображає незгоду заявника з прийнятими процесуальними рішеннями суду у даній справі №914/1607/19, що відповідно до ч.4 ст.35 ГПК України не може бути підставою для відводу судді .

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим. Положення даної норми слід розуміти, зокрема, що відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватися на конкретних доказах. З аналізу процесуального законодавства слідує, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини зазначені у заяві про відвід судді за вх.№53264/19 від 18.12.2019р., та докази наявні у матеріалах справи №914/1607/19 в їх сукупності, суд встановив, що заява про відвід судді вмотивованих підстав для висновку щодо упередженості, необ`єктивності та небезсторонності судді Крупника Р.В. в розумінні ст. 35 ГПК України не містить. Відтак, заява за вх.№53264/19 від 18.12.2019р. про відвід судді Крупника Р.В. є необґрунтованою та не підтвердженою належними та допустимими доказами, тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 36, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Зубика Михайла Васильовича за вх.№53264/19 від 18.12.2019р. про відвід судді Крупника Р.В. у справі №914/1607/19 відмовити.

Справу №914/1607/19 повернути раніше визначеному складу суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя Іванчук С.В.