ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.12.2019 Справа № 905/1894/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Папакіної Б.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства Отіс до Товариства з обмеженою відповідальністю Вілс Плюс про стягнення заборгованості у розмірі 41789 грн 81 коп.,-

За участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство Отіс звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Вілс Плюс про стягнення заборгованості у розмірі 41789 грн 81 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за договором №D201M0010 про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 01.10.2018.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.10.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1894/19 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 07.11.2019.

05.11.2019 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.11.2019 відкладено розгляд справи на 16.12.2019 року.

16.12.2019 у судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Отіс» (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вілс Плюс» (далі - замовник) укладений Договір №D201M0010 про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів (далі - Договір), відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги з технічного обслуговування (форма повне далі - ТО) ліфтів, визначених у Додатку №1 до Договору (далі Обладнання), а Замовник зобов`язується приймати належним чином надані послуги та оплачувати їх відповідно до умов Договору (п.1.1 Договору).

Форма ТО (повне, часткове, калькуляційне) та відповідний обсяг послуг щодо Обладнання погоджуються Сторонами у специфікації послуг Додатку №2 до Договору (п. 1.2 Договору).

Сторони погодили, що датою початку надання Послуг: дата укладення Договору. Послуги надаються до закінчення строку дії Договору (2.2 Договору).

За результатами надання Послуг у відповідному місяці, але в будь-якому випадку не пізніше 1 (першого) числа місяця наступного за звітним, Виконавець надає Замовнику два примірники Акта наданих послуг, підписані уповноваженим представником Виконавця (п. 2.3 Договору).

Замовник зобов`язаний розглянути, підписати та повернути Виконавцю один примірник Акта наданих послуг або надати обґрунтовану письмову відмову від його підписання протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання. Після усунення обґрунтованих зауважень, Виконавець надає відкориговані Акти Замовнику повторно (п.2.4 Договору).

Вартість Послуг за місяць за цим Договором складає 21 017, 13 грн. (двадцять одна тисяча сімнадцять гривень 13 коп.), крім того ПДВ 20% - 4203, 43 грн. (чотири тисяці двісті три гривень(і) 43 коп.), що разом складає 25 220, 56 (двадцять п`ять тисяч двісті двадцять гривень(і) 56 коп.). Вартість щодо кожної окремої одиниці Обладнання вказана у Додатку №1 Договору (п.3.1 Договору).

Замовник зобов`язаний оплатити вартість Послуг за відповідний місяць до 5 (п`ятого) числа наступного місяця (п. 3.4 Договору).

Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати Виконавцю вартість наданих послуг (п. 4.2.9 Договору).

У разі прострочення оплати наданих Послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення (п. 5.3 Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення Сторонами та діє до 31.12.2022, однак у будь-якому разі до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 8.1 Договору).

Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань та відповідальності за порушення, які виникли під час дії Договору, а сплата штрафних санкцій від необхідності виконання зобов`язання відповідно до умов Договору (п.8.5 Договору).

Договір підписаний керівниками сторін та засвідчений їх печатками.

Також, між сторонами 22.10.2019 року був підписаний Протокол узгодження розбіжностей до Договору про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів №D201M0010 від 01.10.2018.

В підтвердження належного виконання Позивачем свої зобов`язань за Договором сторонами були підписані акти про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів за травень та червень 2019 року на загальну суму 50 441, 12 грн.

Отже, у травні та червні 2019 року фактично було спожито послуг на загальну суму 50 441, 12 грн. За результатами наданих Позивачем у травні 2019 року послуг Відповідач провів часткову оплату за спожиті ним послуги на суму 12 610, 72 грн., що підтверджується випискою з рахунку ПрАТ «Отіс».

31.05.2019 на адресу Приватного акціонерного товариства «Отіс» Відповідачем був направлений лист №68, в якому повідомлено про намір припинити з 01.07.2019 дію Договору, у зв`язку з припиненням з 01.07.2019 дії Договору №8 від 01.10.2018 на утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, укладених між комунальним підприємством «Бахмутська житлова управляюча компанія» та ТОВ «Вілс Плюс».

Додатковою угодою від 04 липня 2019 року сторони дійшли згоди, про припинення з 01.07.2019 Договору №D201M0010 про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 01.10.2018 (п. 1 Додаткової угоди).

Сторони підтверджують, що станом на дату укладення цієї додатково угоди, борг Замовника за технічне обслуговування ліфтів за Договором становить 37830,40 (тридцять сім тисяч вісімсот тридцять грн. 40 коп.) гривень, яку Замовник зобов`язаний погасити до 31.07.2019 (п.3 Додаткової угоди).

Ця Додаткова угода вважається укладеною з моменту її підписання Сторонами (п. 6 Додаткової угоди).

Ця додаткова угода підписана керівниками сторін та засвідчена їх печатками.

З підписанням 04.07.2019 додаткової угоди Відповідачем було передано на підпис Позивачу протокол розбіжностей №1 до неї, де запропоновано Позивачу викласти п.3 додаткової угоди в редакції Відповідача, а саме: Сторони підтверджують, що станом на дату укладення цієї додаткової угоди, борг замовника за технічне обслуговування і ремонти ліфтів та диспетчерських систем за Договором становить 37 830, 40 (тридцять сім тисяч вісімсот тридцять грн. 40 коп.) гривень, яку Замовник зобов`язаний погасити до 31.07.2020р.згідно графіку погашення заборгованості (Додаток №1 до протоколу розбіжностей).

Не погодившись з Відповідачем 12.09.2019 Позивачем була направлена претензія №68-юр про сплату заборгованості за спожиті Відповідачем у травні та червні місяці 2019 року послуги з технічного обслуговування ліфтів за Договором, у розмірі 37830, 40 грн.

Однак, відповідач вказану претензію залишив без відповіді та задоволення.

Крім того, Позивач зазначає, що Відповідачем в Додатку №1 до протоколу розбіжностей №1 від 04.07.2019 до Додаткової угоди від 04.07.2019, виклав графік помісячного погашення кредиторської заборгованості між ТОВ «Вілс Плюс» та ПрАТ «Отіс» чим зобов`язався щомісяця перераховувати на розрахунковий рахунок Позивача визначену суму коштів в рахунок погашення наявної кредиторської заборгованості. Разом з ти, жодних оплат кредиторської заборгованості визначених Відповідачем у запропонованому графіку, не здійснив.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілс плюс» заборгованості у розмірі 41 789, 81 грн., з яких: 37 830, 40 грн. сума основного боргу, 3640, 20 грн. пеня, 319, 21 грн. 3% річних від суми боргу.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договору №D201M0010 від 01.10.2018.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або не настання певної події.

За своєю правовою природою договірні відносини, що склалися між сторонами у даній справі, мають ознаки договору надання послуг, на які поширюються приписи ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Суд зазначає, що факт здійснення господарської операції з передачі товару підтверджується, зокрема, первинними бухгалтерськими документами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції Закону України № 1724-VIII від 03.11.2016) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Виконавцем були складені акти про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів за травень та червень 2019 року на загальну суму 50 441, 12 грн.

Акти про надання послуг підписані уповноваженими особами та скріплені печатками Сторін без будь-яких зауважень до якості та кількості наданих послу.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначається, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, умовами договору визначено, що замовник зобов`язаний оплатити вартість Послуг за відповідний місяць до 5 (п`ятого) числа наступного місяця.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, відповідачем, всупереч умов укладеного договору та чинного законодавства, не виконано своїх договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг за договором №D201M0010 від 01.10.2018, а тому основний борг на момент подання позову становить 37 830, 40 грн., що підтверджується також і Актом звірки взаємних розрахунків за період з січня 2018 по червень 2019.

Акт звірки взаємних розрахунків підписано без зауважень уповноваженими представниками обох сторін, підписи яких скріплені печатками юридичних осіб.

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо оплати отриманих від позивача послуг та не спростовано заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором №D201M0010 від 01.10.2018 належним чином доведений та документально підтверджений, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 37830,40 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Внаслідок часткового погашення 02.07.2019 заборгованості на суму 12609, 84 грн по акту за червень 2019 від 27.06.2019, залишок заборгованості з 03.07.2019 року складав 12.610, 72 грн.

З розрахунків позивача вбачається, що нарахування пені, 3% річних здійснено на суму 12 609, 84. Приймаючи до уваги, що позивач не заявляв клопотання щодо збільшення суми позову, суд розглядає вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю в межах заявлених в позові.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою обов`язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов`язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись нормами ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на суму заборгованості у розмірі 12 609, 84 грн. за період з 06.06.2019 року по 07.10.2019 року та на суму 25220 грн. за період з 08.07.2019 року по 07.10.2019 року та згідно його розрахунків складає 319,21 грн.

Здійснивши розрахунок відсотків в межах періоду з 06.06.2019 року по 07.10.2019 року та з 08.07.2019 року по 07.10.2019 року, судом встановлено, що сума 3% річних за цей період складає 319, 07 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 319,07 грн.

Крім суми основного боргу у розмірі 3 640, 20 грн. та 3% річних позивач просить стягнути з відповідача пеню нараховану на суму заборгованості 12609, 00 грн. за період з 06.06.2019 року по 07.10.2019 року та на суму 25220 грн. за період з 08.07.2019 року по 07.10.2019 року.

В статті 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України вказано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1,3 ст.549 ЦК України).

Згідно з ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що у разі прострочення оплати наданих Послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Керуючи умовами пункту 5.3 Договору позивач просить стягнути з відповідача пеню на загальну суму 3 640, 20 грн, а саме:

за травень 2019 у розмірі 1471, 28 грн нараховану на суму боргу 12609, 00 грн за період з 06.06.2019 по 07.10.2019;

за червень 2019 у розмірі 2168, 92 грн нараховану на суму боргу 25200, 00 грн за період з 08.07.2019 по 07.10.2019.

Здійснивши перерахунок пені в межах періоду визначеного позивачем, судом встановлено, що розмір пені за період з 06.06.2019 по 07.10.2019 складає 1460, 23 грн, а за період з 08.07.2019 по 07.10.2019 складає 2146, 86 грн, що загалом складає 3607, 09 грн.

Тому, позовна вимога про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 3607, 09 грн.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача, отже позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Отіс» про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вілс Плюс заборгованості у розмірі 41789 грн 81 коп. підлягають частковому задоволенню.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Отіс до Товариства з обмеженою відповідальністю Вілс Плюс про стягнення заборгованості у розмірі 41789 грн 81 коп - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вілс Плюс (84500, Донецька обл., місто Бахмут, вул. Чайковського, будинок 101, ) на користь Приватного акціонерного товариства Отіс (03062, м.Київ, вул. Чистяківська, будинок 32, ) суму основного боргу у розмірі 37830 грн 40 коп, 3% річних у розмірі 319 грн 07 коп, пеню у розмірі 3607 грн 09 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1919 грн 47 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 16 грудня 2019 року.

Повний текст рішення складено та підписано 20 грудня 2019 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов