ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019м. ДніпроСправа № 904/4704/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія", м. Олешки Херсонської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Бізнес Лайн", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 89 861,51 грн.

Представники:

від позивача Бондар А.В.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 64 650,98 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки № ТА002074-18 від 06.09.2018; 11 380,41 грн. - пені; 1 397,00 грн. - річних; 12 433,12 грн. - інфляції грошових коштів.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на несвоєчасне та не у повному обсязі виконання відповідачем зобов`язань щодо здійснення оплати поставленого товару за договором поставки.

Подана позовна заява містить клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач відзив на позов не надав, його повноважний представник в судове засідання не з`явився.

Останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове відправлення з ухвалою суду від 18.11.2019, № 119, що надіслане на адресу відповідача, яка вказана у Витягу з ЄДР, тобто, за останньою відомою суду адресою.

Вказане відправлення, повернено 21.11.2019 підприємством зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання", а отже, слід прийти до висновку про те, що відповідач відмовився від отримання надісланої на його адресу ухвали (а.с. 72-75).

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними ній матеріалами.

21.10.2019 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/4704/19, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 18.11.2019, про що постановлено ухвалу.

Ухвалами від 18.11. та 09.12.2019 розгляд справи відкладався відповідно до 09.12 та 17.12.2019 р.

Судом задоволено клопотання позивача, про залучення до матеріалів справи доказів.

У судовому засіданні, що відбулось 17.12.2019 оголошувалась перерва до 15 год., після закінчення якої, представник позивача в засідання не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є несвоєчасна та не у повному обсязі оплата поставленого товару.

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги є: договір поставки № ТА002074-18 від 06.09.2019; протокол розбіжностей від 06.09.2018 до договору поставки № ТА002074-18 від 06.09.2019; додаткова угода № 1 від 01.11.2018; Специфікація № 1 від 18.09.2018; видаткові накладні (а.с. 26-30); платіжні доручення (а.с. 31-49); акт звірки; видаткова накладна та товарно-транспортна накладна (а.с. 78-79); видаткові накладні (а.с. 85-86); претензія № 110 від 17.05.2019.

06.09.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер Бізнес Лайн" (Покупець) укладено договір поставки № ТА002074-18 (далі Договір).

Відповідно до ч. 1 Розділу 1 вказаного вище договору Постачальник (позивач у даній справі) взяв на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність Покупцю, а Покупець приймати та здійснювати оплату гофрокартонної продукції (далі - Товар) на умовах, визначених в цьому Договорі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 4 Розділу 1 Договору Постачальник зобов`язується поставляти товар окремими партіями, оформленими видатковими накладними, а Покупець зобов`язаний приймати та оплачувати такий товар. Під партією товару вважається кількість товару, відвантажена в один транспортний засіб. Обсяг партії визначається у видатковій накладній.

Загальна сума Договору складає сукупну вартість товару, визначену у видаткових накладних, отриманого Покупцем у період дії цього Договору. Ціни на товар вказуються у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору, а також у рахунках-фактурах, видаткових накладних та податкових накладних постачальника. У ціну Товару входить вартість упаковки та маркування (ч. 3 Розділу 1, ч. 2 Розділу 2 Договору).

Першою та четвертою частинами Розділу 3 Договору передбачено, що датою отримання товару є дата підписання товарно-транспортної накладної та/або видаткової накладної Покупцем (уповноваженою особою Покупця) або дата доставки товару силами Постачальника. Датою виконання зобов`язань Покупця з оплати товару є дата зарахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Постачальника. Всі грошові кошти, які надійшли від Покупця на банківський рахунок Постачальника, зараховуються як оплата за останню неоплачену поставлену партію товару.

Згідно з ч. 5 Розділу 5 Договору, право власності на товар та всі ризики, пов`язані із можливою його втратою, псуванням або пошкодженням, переходять до Покупця в момент підписання уповноваженим представником Покупця товарно-транспортної та/або видаткової накладної під час приймання товару на складі Постачальника або Покупця, або в іншому місці, погодженому сторонами.

06.09.2019 сторонами погоджено та підписано Протокол розбіжностей до Договору, в якому, зокрема у пункті 6.1., визначено, що поставка продукції здійснюється на умовах DDP, згідно з правилами ІНКОТЕРМС-2010, на склад Покупця, за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 1, якщо інше не вказано у Специфікації. Постачальник зобов`язується передати Покупцю на кожну окрему партію товару наступні документи в оригіналах: рахунок-фактуру, видаткову накладну (2 примірники), товарно-транспортну накладну, сертифікат якості (за вимогою).

01.11.2018 сторонами погоджено та підписано Додаткову угоду до Договору, умовами якої передбачено, що оплата за поставлену партію товару здійснюється на протязі 15 (п`ятнадцяти календарних днів) з моменту поставки товару на склад Покупця. Загальна сума неоплаченого товару не може перевищувати 100 тис. грн. з урахуванням ПДВ. У випадку перевищення цієї суми, Постачальник має право не приймати Заявку-Замовлення покупця до дати повної оплати попередньо поставлених партій товару.

Даний Договір набирає чинності з дня підписання обома сторонами та діє до 31.12.2018 включно. У разі якщо за 30 (тридцять) днів до закінчення терміну дії цього Договору сторони письмово не повідомили одна одну про наміри розірвання цього Договору, він автоматично вважається пролонгованим на кожний наступний рік (пункт 12.5. Договору).

Виконуючи умови договору позивач здійснив на адресу відповідача поставку товару на загальну суму 313 854,71 грн., що підтверджено наступними видатковими накладними: № 10451 від 29.09.2018 на суму 11 985,96 грн., № 11903 від 31.10.2018 на суму 63 925,15 грн., № 13888 від 13.12.2018 на суму 138 504,49 грн., № 13991 від 15.12.2018 на суму 22 788,13 грн., № 3089 від 22.03.2019 на суму 76 650,98 грн. (а.с. 26-30).

Як вже було зазначено вище умовами договору, з врахуванням укладеної сторонами додаткової угоди, передбачено, що оплата за поставлену партію товару здійснюється на протязі 15 (п`ятнадцяти календарних днів) з моменту поставки товару на склад Покупця.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач зобов`язання виконав неналежним чином, здійснивши несвоєчасно оплату товару за видатковими накладними № 13888 від 13.12.2018, № 13991 від 15.12.2018, що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень (а.с. 31-49).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Річні, за загальній період прострочення з 29.12.2018 по 14.01.19 за вказаними накладними складають суму 71,38 грн.

Вимоги щодо стягнення інфляції грошових коштів, нарахованих на заборгованість за вищевказаними накладними, задоволенню не підлягають оскільки останнім не враховано положення пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", яким визначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення інфляції та річних на суму поставленого товару за видатковими накладними № 10451 від 29.09.2018, № 11903 від 31.10.2018, № 3089 від 22.03.2019, з огляду на те, що оплата за отриманий за ними товар, відповідачем здійснена своєчасно, про що свідчать, залучені до матеріалів справи копії платіжних доручень.

Посилання позивача на те, що ним також було здійснено на адресу відповідача товар за видатковими накладними № 10340 від 27.09.2018 на суму 63 925,15 грн. та № 11985 від 03.11.2018 на суму 10 654,19 грн., судом до уваги не приймаються, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції Закону, що діяв станом на дату оформлення спірної видаткової накладної), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 цього Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Первинні документи повинні складатися в момент здійснення господарської операції або безпосередньо після її закінчення.

В силу частини 8 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

До документів, що підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей відноситься, зокрема, накладна, форма якої є типовою формою первинного обліку, затвердженою відповідними нормативно-правовими актами.

Видаткова накладна є двостороннім документом, яка підписується обома сторонами договору, скріплюється печаткою і повинна передбачати та конкретизувати основні умови поставки/передачі товару згідно договору.

Враховуючи вказані вище обставини, факт здійснення господарської операції, а саме, поставки товару відповідачу, повинен підтверджуватися належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, саме видаткова накладна є тим первинним документом, який має підтвердити факт отримання того чи іншого товару.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК).

Частинами 1, 2 статті 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

При викладених обставинах, залучені позивачем до матеріалів справи видаткові накладні № 10340 від 27.09.2018 на суму 63 925,15 грн. та № 11985 від 03.11.2018 на суму 10 654,19 грн., які не містять підпису уповноваженої особи та печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Бізнес Лайн", не можуть бути прийняті судом в якості доказу, що підтверджують факт поставки відповідачеві товару на вказану в них суму.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, як щодо стягнення суми основного боргу, так і нарахованих на неї пені, інфляції та річних.

Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" щодо покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126).

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат, останнім надані наступні докази: копія договору про надання правової допомоги № 7 від 01.10.2019, ордер на надання правової допомоги серії ХС № 74429 від 01.10.2019 (а.с. 52-53), попередній розрахунок суми судових витрат (а.с. 13), копія платіжного доручення № 2789 від 22.10.2019 на суму 8 000,00 грн. (а.с. 80).

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

у разі задоволення позову - на відповідача;

у разі відмови в позові - на позивача;

у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи докази, які свідчать про понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" витрати на професійну правничу допомогу, господарський суд приходить до висновку про покладення їх на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 526, 625, 610, 611, 712 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Бізнес Лайн" (49051, м. Дніпро, вул. Дніпросталевська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" (75101, Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 103, ) 71,38 грн. (сімдесят одна гривня 38 коп.) річних, 1,53 грн. (одна гривня 53 коп.) судового збору, 6,35 грн. (шість гривень 35 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 23.12.2019.

Суддя І.Ф. Мельниченко