ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.12.2019 Справа № 920/763/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Гордієнко Ж.М., розглянувши матеріали справи № 920/763/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПРЕМІОРІ (вул. Леваневського, 91, м. Біла церква, Київська область, 09100),

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю РЕГІОНАЛЬНИЙ ШИННИЙ СКЛАД

(вул. Білопільський ),

про стягнення 656982 грн. 26 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Якименко О.І. (ордер № 1002128 від 13.11.2019).

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з ТОВ РЕГІОНАЛЬНИЙ ШИННИЙ СКЛАД заборгованість за Дилерським договором № 40 від 01.10.2015 в сумі 656982,26 грн., яка складається із суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції - 601179,00 грн., розміру договірної неустойки 51408, 28 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми 4394,98 грн., а також судовий збір в розмірі 9854,73 грн.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 10.09.2019 суд ухвалив перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.10.2019.

30.09.2019 від позивач до суду надійшла заява № 2180 від 28.09.2019 про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Дилерським договором № 40 від 01.10.2015 в сумі 636580,77 грн., яка складається із суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції 546130,94 грн., розміру договірної неустойки 83215,13 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми 7234,70 грн. А також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

01.10.2019 розгляд справи № 920/763/19 не відбувся, в зв`язку перебуванням судді Заєць С.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.10.2019 призначено підготовчого засідання по справі № 920/763/19 на 05.11.2019.

Ухвалою суду від 05.11.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 26.11.2019.

26.11.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 26.11.2019 було оголошено перерву на 03.12.2019, 10:30.

29.11.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив № 2583 від 27.11.2019, відповідно до якої позивач заперечує проти позиції відповідача та просить суд стягнути з нього заборгованість за Дилерським договором № 40 від 01.10.2015 року в сумі 636580,77 грн., яка складається із суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції: 546 130,94 грн., розміру договірної неустойки: 83 215,13 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми: 7234,70 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

03.12.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.12.2019, 11:00.

Ухвалою суду від 17.12.2019 відкладено розгляд справи по суті на 21.12.2019, 11:00.

21.12.2019 відповідачем надано суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копії платіжного доручення № 282 від 21.12.2019 про сплату позивачу 12000 грн боргу.

Подані документи оглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 21.12.2019 не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 21.12.2019 представник відповідача просила суд зменшити пеню та зарахувати зроблену проплату в сумі 12 000 грн.

Згідно ст. 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи час, наданий сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази, суд встановив.

01.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІОРІ» (Позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНАЛЬНИЙ ШИННИЙ СКЛАД» (Відповідач, Дилер) був укладений Дилерський договір № 40.

Згідно з п. 2.1. Договору Продавець передає у власність (поставляє), а Дилер - купує для подальшої реалізації на території встановленій в п. 2.4. цього Договору, Продукцію на умовах, встановлених цим Договором.

Згідно з п. 3.1.4. Договору Продавець зобов`язаний поставити Дилеру Продукцію в кількості, асортименті та в строки, узгоджені і затверджені в укладеній Сторонами Додатковій угоді.

В свою чергу у відповідності до п. 3.3.4. Договору Дилер зобов`язаний здійснювати оплату Продукції в порядку і в строки, встановлені в розділі 9 цього Договору.

Згідно з п. 6.1. Договору, Продавець поставляє Продукцію за даним Договором на умовах поставки FCA згідно з Incoterms-2010. Базис поставки кожної Партії Продукції вказується в Заявці Дилера на поставку Продукції, затвердженій Сторонами в порядку, встановленому в Розділі 4 цього Договору.

Відповідно до п. 6.2. Договору, право власності та ризик випадкового знищення чи пошкодження Продукції переходить від Продавця до Дилера в момент виконання Продавцем умов поставки FCA згідно з п. 6.1. цього Договору.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно ч. 2 ст. 664 ЦК України якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору було поставлено відповідачу наступну продукцію:

- згідно накладної № 2849 від 16.04.2019 на відвантаження готової продукції (автошини в асортименті та кількості згідно заявки № З_3073) на загальну суму 404 062, 80 грн., в тому числі ПДВ 67 343, 80 грн.;

- згідно накладної № 2863 від 16.04.2019 року на відвантаження готової продукції (автошини в асортименті та кількості згідно заявки № З_3072) на загальну суму 107 131,20 грн., в тому числі ПДВ 17 855,20 грн.;

- згідно накладної № 2865 від 16.04.2019 на відвантаження готової продукції (автошини в асортименті та кількості згідно заявки № З_3071) на загальну суму 35 966,64 грн., в тому числі ПДВ 5 994,44 грн.;

- згідно накладної № 2874 від 17.04.2019 на відвантаження готової продукції (автошини в асортименті та кількості згідно заявки № З_3070) на загальну суму 527 707, 92 грн., в тому числі ПДВ 87 951,32 грн.

Всього в період часу з 16.04.2019 по 17.04.2019 поставлено Відповідачеві Продукції на загальну суму 1 074 868,56 грн., в тому числі ПДВ 179 144,76 грн.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, згідно з розділом 9 Договору: п. 9.1. умови оплати - 100% передоплата;

Відповідно до п. п. 9.3., 9.4.Договору Дилер здійснює передоплату згідно з виставленим Продавцем рахунком протягом 3 (трьох) банківських днів від дати виставлення рахунку. Датою здійснення передоплати є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Позивачем відповідно до часу поставки були виставлені рахунки на оплату вартості Продукції за №№ 17005 від 16.04.2019, 17008 від 16.04.2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України (на далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 7 ст. 193 ГК України визначено, що не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

14.06.2019 за вих. № 1498 позивачем на адресу відповідача у відповідності до ч. 2 ст. 222 ГК України була надіслана Претензія від 14.06.2019 року з вимогою розглянути претензію і надати відповідь у строк який не може перевищувати 3-ох календарних днів з дати отримання претензії, сплатити на користь ТОВ «ПРЕМІОРІ» загальну суму основного боргу (з урахуванням індексу інфляції, розміру договірної неустойки та трьох відсотки річних від простроченої суми) та перерахувати кошти на розрахунковий рахунок Позивача.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що ним договірні зобов`язання виконані належним чином, проте відповідач в порушення договірних зобов`язань не сплатив у повному обсязі грошові кошти за поставлену продукцію, зокрема у відповідності з актом звірки взаємних розрахунків від 15.07.2019 ТОВ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ШИННИИ СКЛАД» в період з 16.04.2019 року по теперішній час сплачено на користь ТОВ «ПРЕМІОРІ» за поставлену Продукцію грошові кошти в розмірі 474 868,56 грн. та залишок на 15.07.2019 року суми не сплачених на користь ТОВ «ПРЕМІОРІ» грошових коштів (сума боргу) складає 600 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено 50 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 19.08.2019 № 10361 (а.с. 86) та 12000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 282 від 21.12.2019 (а.с. .

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач доказів сплати боргу в повному обсязі суду не надав.

У відповідності до вимог статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги заяву про зменшення позовних вимог позивача, що станом на 24.09.2019 загальна заборгованість відповідача за спірним договором з урахуванням індексу інфляції становить 546130 грн 94 коп., а також здійснену 21.12.2019 оплату суми боргу в сумі 12000 грн, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача, з урахуванням застосованого позивачем станом на 24.09.2019 індексу інфляції становить 534130 грн 94 коп.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно з п. 14.1. Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушення зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом виконання.

Відповідно до п. 14.2. Договору за порушення зобов`язання своєчасно оплатити Продавцю вартість Продукції Дилер зобов`язаний сплатити на користь Продавця неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасного виплаченого зобов`язання по виставленому Продавцем рахунку за кожен день прострочення.

Відповідно до поданого розрахунку позивачем за несвоєчасну оплату поставленої продукції відповідачу нараховано пеню в сумі 83215 грн 13 коп.

Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки, приходить до висновку, що позивач вірно здійснив розрахунок пені.

Відповідач контррозрахунку пені суду не надав, проте в судовому засідання відповідачем заявлено клопотання про зменшення судом пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правова позиція щодо можливості зменшення розміру пені за рішенням господарського суду викладена у п. 2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» та у п. 7 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/767/2013 від 29.04.2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Суд вважає за необхідне застосувати у даному випадку приписи зазначених норм з огляду на те, що відповідачем частково сплачену суду основного боргу за спірним Договором, а також приймаючи до уваги відсутність спричинення збитків позивачу простроченням такої сплати.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 5% та часткове задоволення вимог позивача в цій частині, а саме суд вважає обґрунтованою до стягнення пеню в сумі 79054 грн. 37 коп.

Окрім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 7234 грн 70 коп. 3 % річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати поставленої продукції, позовні вимоги в частині стягнення 7234грн. 70 коп. 3 % річних підлягають задоволенню як такі, що нараховані відповідно до вимог діючого законодавства, а також підтверджуються перевіреними судом розрахунками позивача.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, приймаючи до уваги зменшення позовних вимог та враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 9368 грн. 71 коп. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 178, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний шинний склад» (40030, Сумська область, м. Суми, вул.. Білопільський шлях, буд. 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91, ) 534130 грн 94 коп. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 79054 грн 37 коп. пеня, 7234 грн 70 коп. 3% річних, 9368 грн 71 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення складено 23.12.2019.

Суддя С.В. Заєць