ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1485/19

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Державної фіскальної служби України, м. Хмельницький
до Університету державної фіскальної служби України, Київська обл., м. Ірпінь
про стягнення 16283,61 грн.
без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Державної фіскальної служби України (далі позивач) до Університету Державної фіскальної служби України (далі відповідач) про стягнення 16283,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем-орендарем за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018 № 1996 витрат балансоутримувача - позивача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг за період січень-травень 2019.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.07.2019 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував, з огляду на те, що між відповідачем, як орендарем та позивачем, як балансоутримувачем не було укладено договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю. Також відповідач вказує, що позивач ухиляється від укладання з відповідачем договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю. Крім того, відповідач зазначає, що акти наданих (спожитих) послуг за 2019 рік, не оформлені належним чином, оскільки вони не підписані та не завізовані уповноваженими представниками відповідача відповідальними за прийняття та споживання згаданих послуг.

У встановлений судом строк від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач проти доводів відповідача заперечував, з огляду на те, що відповідачем не заперечується його обов`язок здійснювати відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, як то передбачено п. 5.10 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018 № 1996. Відмова відповідача від підписання актів надання комунальних послуг у 2019 році та їх повернення балансоутримувачу не є доказом, який спростовує факт споживання послуг або відсутності обов`язку здійснювати відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю. Зазначені обставини на переконання позивача свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди майна від 25.05.2018 № 1996, щодо відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю. Крім того, позивач зазначає, що питання не укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю не є предметом розгляду даної справи, а висновки відповідача про ухилення позивача від укладення зазначеного договору не відповідають дійсності, позаяк від укладення вказаного договору ухиляється саме відповідач.

У встановлений судом строк від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому відповідач проти доводів позивача заперечує. Суть заперечень відповідача зводяться до незгоди відповідача з твердженням позивача про ухилення саме відповідачем від укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (далі орендодавець) та Університетом державної фіскальної служби України (далі орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі договір) відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне, окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно частина приміщень, реєстровий номер 39292197.5.ВГЮУЧЖ004 (далі майно) загальною площею 269,0 кв. м, яке розміщене за адресою: вул. Тернопільська, 13/3, м. Хмельницький, 29018 на четвертому поверсі адміністративної будівлі, що обліковується на балансі Державної фіскальної служби України, ідентифікаційний код 39292197 (далі балансоутримувач) і надане в оперативне управління Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення ДФС , ідентифікаційний код 39774638, відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 19.06.2017 № 426, вартість якого визначена згідно з актом оцінки станом на 01.01.2018 і становить за залишковою вартістю 1515,00 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятнадцять гривень 00 коп.) (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається з метою розміщення Науково-дослідного центру митної справи Науково-дослідного інституту фіскальної політики Університету державної фіскальної служби України.

Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Згідно з п. 3.1 договору розмір орендної плати, відповідно до п. 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, із змінами та доповненнями, становить без ПДВ 1.00 (одну гривню 00 коп.).

Відповідно до п. 5.2 договору орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно з п. 5.10 договору орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів, після підписання цього договору, укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Цей договір укладено строком на 4 роки 11 місяців, що діє з 25 травня 2018 року до 25 квітня 2023 року включно.

Згідно з актом приймання-передавання індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018, що є додатком до договору оренди від 25.05.2018 № 1996, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області передало, а Університет державної фіскальної служби України прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно - частину приміщень, реєстровий номер 39292197.5.ВГЮУЧЖ004 (далі майно) загальною площею 269,0 кв. м, яке розміщене за адресою: вул. Тернопільська, 13/3, м. Хмельницький, 29018 на четвертому поверсі адміністративної будівлі, що обліковується на балансі Державної фіскальної служби України, ідентифікаційний код 39292197 (далі балансоутримувач) і надане в оперативне управління Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення ДФС, ідентифікаційний код 39774638, відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 19.06.2017 № 426

Наказом Державної фіскальної служби України від 19.06.2017 № 426 «Про надання права оперативного управління майном» Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення ДФС надано право оперативного управління державним нерухомим майном, що обліковується на балансі ДФС, а саме адміністративною будівлею за адресою: АДРЕСА_1 13/3, загальною площею 2192,7 кв. м (зареєстрований номер об`єкта 39292497.5.ВГЮУЧЖ004, інвентарний номер 6), відповідно до довіреності на право нагляду, технічного обслуговування, експлуатації, збереження та використання нерухомого майна, із делегуванням повноважень балансоутримувача щодо укладання договорів, пов`язаних із господарською діяльністю, включаючи проведення капітального та поточного ремонтів зазначеного вище майна, забезпечення експлуатації та утримання прилеглої (прибудинкової) території; переобладнання, дообладнання службових приміщень, задоволення потреби юридичної особи (споживача експлуатанта) в отриманні послуг електропостачання, централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води, водовідведення тощо.

Згідно наказу Державної фіскальної служби України від 18.02.2019 № 126 «Про закріплення державного нерухомого майна на праві оперативного управління та передання на баланс територіальних органів ДФС» закріплено за Департаментом спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення ДФС на праві оперативного управління та передано у встановленому порядку з балансу ДФС на баланс територіальних органів ДФС державне нерухоме майно згідно з додатком до цього наказу.

Відповідно до п. 371 додатку до наказу Державної фіскальної служби України від 18.02.2019 № 126 «Відомість наявності державного нерухомого майна (будівлі та споруди)» закріплено за Департаментом спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення ДФС на праві оперативного управління та передано у встановленому порядку з балансу ДФС, зокрема, адміністративний будинок загальною площею 2192,7 кв. м, що розташований: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Тернопільська, буд. 13/3.

Відповідно до перелічених наказів Державної фіскальної служби України від 19.06.2017 № 426 та від 18.02.2019 № 126, Департамент спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Державної фіскальної служби України є балансоутримувачем нерухомого майна, а саме: адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_1 Тернопільська, 13/3, загальною площею 2192,7 кв. м (зареєстрований номер об`єкта 39292497.5.ВГЮУЧЖ004, інвентарний номер 6), частина приміщень, загальною площею 269,0 кв. м, яке розміщене за адресою: вул. Тернопільська, 13/3, м. Хмельницький, 29018 на четвертому поверсі адміністративної будівлі, яких перебуває в оренді Університету державної фіскальної служби України на підставі зазначеного вище договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018 № 1996.

За понесені витрати балансоутримувача на утримання орендованого відповідачем нерухомого майна позивачем було сформовано та надіслано відповідачу рахунки фактури від 03.04.2019 № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 за період надання послуг січень - березень 2019 на загальну суму 15065,70 грн., та акт наданих (спожитих) послуг від 03.04.2019 за період січень - березень 2019 на суму 15065,70 грн., рахунки фактури від 11.05.2019 № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, за період надання послуг квітень 2019 на загальну суму 723,33 грн. та акт наданих (спожитих) послуг від 11.05.2019 за період квітень 2019 на суму 723,33 грн., рахунки фактури від 30.05.2019 № 11, № 12, № 13, № 14 за період надання послуг травень 2019 на загальну суму 494,58 грн., та акт наданих (спожитих) послуг від 30.05.2019 за період травень 2019 на суму 494,58 грн. Перелічені рахунки фактур та акти наданих (спожитих) послуг було надіслано відповідачу згідно супровідних листів від 03.04.2019 № 363/93-93-03, від 11.05.2019 № 536/93-93-03 та від 30.05.2019 № 615/93-93-03, якими вказані рахунки фактур та акти наданих (спожитих) послуг направлялись для оплати та підписання.

Зазначені вище рахунки фактур та акти наданих (спожитих) послуг підписані з боку позивача та скріплені його печаткою.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 12.04.2019 № 423/93-93-10, якою пропонував відповідачу до 20.04.2019 відшкодувати вартість наданих послуг за період січень березень 2019 в розмірі 15065,70 грн.

Листом від 24.04.2019 № 1302/91-91-01-21 відповідач відхилив претензію позивача від 12.04.2019 № 423/93-93-10 на суму 15065,70 грн., мотивуючи відхилення тим, що між позивачем та відповідачем договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладено не було, та позивач умисно ухиляється від його укладання та зазначив про обов`язковість укладання такого договору.

Листом від 11.05.2019 № 1439/91-91-01-21 відповідач повернув позивачу надіслані йому рахунки фактури № 1-5 від 03.04.2019 про відшкодування витрат балансоутримувача за січень березень 2019 та акт наданих (спожитих) послуг від 03.04.2019, мотивуючи відсутністю станом на 10.05.2019 укладеного між позивачем та відповідачем договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Листом від 28.07.2019 № 2030/91-91-01-21 відповідач повернув позивачу надіслані йому рахунки фактури від 11.05.2019 № 6-10, від 30.05.2019 № 11-14, від 01.07.2019 № 14-18 про відшкодування витрат балансоутримувача за квітень, травень, червень 2019 та акти наданих (спожитих) послуг від 11.05.2019, 30.05.2019 та 01.07.2019, мотивуючи відсутністю станом на 18.07.2019 укладеного між позивачем та відповідачем договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Завірені копії вищеперелічених документів наявні в матеріалах справи.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначає, що між ним, як балансоутримувачем та відповідачем, як орендарем індивідуально визначеного (нерухомого) майна, за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018 № 1996, договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю укладено не було, всупереч п. 5.10 вказаного договору оренди.

Також позивач зазначає, що він як балансоутримувач орендованого відповідачем нерухомого майна поніс витрати пов`язані з утримання орендованого нерухомого майна за період січень травень 2019 в розмірі 16283,61 грн., які відповідач на підставі п. 5.10 договору оренди зобов`язаний йому відшкодувати.

Повертаючи позивачу перелічені вище рахунки фактур та акти наданих (спожитих) послуг без підписання, відповідач не спростовую та не заперечує факту надання йому послуг з утримання орендованого нерухомого майна, в обсягах та на суми визначених у вказаних рахунках - фактурах та актах наданих (спожитих) послуг.

В той же час, відповідач свого обов`язку, передбаченого п. 5.10 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018 № 1996 не виконав, понесені позивачем витрати на утримання орендованого нерухомого майна не відшкодував, в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи рахується борг у розмірі 16283,61 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи згадані приписи закону, та те що відповідачем не було відшкодовано витрати позивача на утримання орендованого нерухомого майна та обов`язок відповідача щодо відшкодування таких витрат, визначений п. 5.10 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018 № 1996, за ним на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 16283,61 грн. з відшкодування витрат балансоутримувача - позивача на утримання орендованого нерухомого майна. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 16283,61 грн. заборгованості з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна.

Заперечення відповідача проти позову, які обґрунтовані тим, що акти наданих (спожитих) послуг за 2019 рік, не оформлені належним чином, оскільки вони не підписані та не завізовані уповноваженими представниками відповідача відповідальними за прийняття та споживання згаданих послуг, судом відхиляються, оскільки не підписання уповноваженими представниками відповідача актів наданих (спожитих) послуг не спростовують факту отримання вказаних послуг в обсягах та на суми вказані у них, а відтак і не спростовують обов`язку відповідача щодо відшкодування позивачу понесених витрат на утримання орендованого нерухомого майна.

Заперечення відповідача проти позову, які зводяться до відсутності укладеного між позивачем та відповідачем договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, судом також відхиляються оскільки відсутність укладеного між сторонами договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг не звільняє відповідача від зобов`язання відшкодовувати балансоутримувачу витрати на утримання орендованого нерухомого майна, як то передбачено п. 5.10 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2019 № 1996.

Крім того, заперечуючи проти позову відповідач зазначає що позивач ухиляється від укладання з відповідачем договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг. Вказаний договір станом на час розгляду справи не укладено, хоча відповідач неодноразово звертався до позивача з пропозицією щодо його укладання.

Згідно з ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Оскільки предметом розгляду у даній справі, є вимоги позивача до відповідача про стягнення 16283,61 грн. витрат балансоутримувача на утримання орендованого, за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018 № 1996, нерухомого майна та надання комунальних послуг за період січень-травень 2019, зазначені заперечення відповідача судом не беруться до уваги, позаяк питання укладення, ухилення від укладення, зобов`язання щодо укладення між позивачем та відповідачем договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг не є предметом розгляду у даній справі, а суд відповідно до положення ч. 2 ст. 237 ГПК України не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

З огляду на викладене, та враховуючи що борг відповідача перед позивачем з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 16283,61 грн. боргу є доведені, обґрунтовані, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Від відповідача надійшла заява про передачу справи за виключною підсудністю до Господарського суду Хмельницької області, яка мотивована тим, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості зі сплати комунальних послуг та витрат на утримання орендованого нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 13/3, а відтак даний спір, відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України повинен розглядатись за правилами виключної підсудності Господарський судом Хмельницької області, за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна.

Розглянувши вказану заяву суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

До спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відносяться спори, вимоги за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна, і не відносяться спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання грошових зобов`язань, зокрема, щодо відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого позивачем нерухомого майна та надання комунальних послуг, незалежно від того, що такий договір оренди укладений щодо нерухомого майна. До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.06.2019 у справі № 903/432/18.

Таким чином, даний спір про стягнення боргу з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна не є спором що виникає з приводу нерухомого майна оскільки вимоги у даній справі безпосередньо не стосуються об`єкта нерухомого майна. До вимог заявлених у даній справі застосовуються загальні правила підсудності визначені ст. 27 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні заяви Університету державної фіскальної служби України про передачу справи за підсудністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ст. 232-233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Державної фіскальної служби України до Університету державної фіскальної служби України про стягнення 16283,61 грн. боргу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Університету державної фіскальної служби України (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Університетська, 31, ідентифікаційний код 40233365) на користь Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Державної фіскальної служби України (29018, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 13/3, ідентифікаційний код 39774638) 16283 (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят три) грн., 61 коп. боргу, 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 20.12.2019.

Суддя Ю.В. Подоляк