РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.12.2019Справа № 910/11305/19

За позовом Приватного підприємства "Золота нива 1"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про визнання неправомірними з моменту вчинення дії

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Білоголовська Л.А. (адвокат);

від відповідача Поліщук Ю.В. (адвокат).

В судовому засіданні 17.12.2019 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників учасників справи, що повне рішення буде складено 27.12.2019 року.

СУТЬ СПОРУ:

20 серпня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Приватного підприємства "Золота нива 1" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 12.08.2019 року до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб судовому порядку:

- визнати неправомірними з моменту вчинення дії Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", по запровадженню послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та встановлення за неї плати в розмірі 170,38 грн. без ПДВ та скасувати з моменту прийняття рішення правління АТ "Укрзалізниця" № Ц-64/101 від 18.12.2018 р. щодо встановлення послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та наказ АТ "Українська залізниця" № 22 від 09.01.2019 року, яким зазначена послуга була введена в дію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач при запровадженні послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, введені в дію згідно наказу АТ "Українська залізниця" № 22 від 09.01.2019 року перевищив свої повноваження, визначені чинним законодавством України, у зв`язку з чим у позивача виникла необхідність для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2019 року у справі № 910/11305/19 позовну заяву б/н від 12.08.2019 року Приватного підприємства "Золота нива 1" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання неправомірними з моменту вчинення дії залишено без руху, надано Приватному підприємству "Золота нива 1" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Приватному підприємству "Золота нива 1" за адресою: 64333, Харківська область, Ізюмський р-н, с. Забавне, вул. Харківська, 1 "Б", яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У відповідності до відомостей з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" за поштовим ідентифікатором № 232 вбачається, що поштове відправлення з ухвалою суду від 23.08.2019 року у справі № 910/11305/19 відправлено до точки видачі/доставки - 31.08.2019 року.

02 вересня 2019 року через відділ діловодства суду від Приватного підприємства "Золота нива 1" надійшла заява б/н від 30.08.2019 року "Про усунення недоліків позовної заяви".

02 вересня 2019 року через відділ діловодства суду від Приватного підприємства "Золота нива 1" надійшла заява б/н від 30.08.2019 року, в якій позивач просить вважати по тексту позовної заяви та в її прохальній частині назву відповідача - Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/11305/19 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.10.2019 року.

17.09.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 18.12.2018 року № Ц-64/101 щодо введення спірної додаткової послуги є абсолютним правом вільного ведення відповідачем господарської діяльності, тому оскарження лише факту прийняття такого рішення, яке не встановлює для позивача будь-яких обов`язків і є різновидом нормативного акту відповідача, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

В підготовчих засіданнях 01.10.2019 року, 15.10.2019 року судом оголошувалася перерва.

Згідно ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Так, суд відмічає, що в підготовчому засіданні 15.10.2019 року судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

Судом в підготовчому засіданні 15.10.2019 року була розглянута та відхилена заява № 219 від 23.09.2019 року Приватного підприємства "Золота нива 1" про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-Транс» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання 15.10.2019 року. Відхиляючи наведену заяву, суд виходив з наступного.

Згідно положень ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Слід зазначити, що метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду.

Залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в залученні Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМ-Транс» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, з мотивів не доведення позивачем, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки зазначеного товариства щодо однієї з сторін.

Також, в підготовчому засіданні 15.10.2019 року судом було розглянуте та відхилене клопотання про витребування доказів, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 15.10.2019 року. Відхиляючи наведене клопотання, суд виходив з того, що для повного та об`єктивного розгляду справи № 910/11305/19 у суду відсутня необхідність витребовувати зазначені у вказаному клопотанні документи, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про витребування доказів задоволенню не підлягає.

В підготовчому засіданні 05.11.2019 року судом оголошувалася перерва.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 19.11.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/11305/19 до судового розгляду по суті на 03.12.2019 року.

В судовому засіданні 03.12.2019 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 17.12.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", назву змінено на Акціонерне товариство "Українська залізниця" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-Транс» (замовник) укладено договір про надання послуг № 07415/ЦТЛ-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Додатковою угодою № 3/П3 від 01.03.2019 року до договору № 07415/ЦТЛ-2018 доповнено додаток 1 до договору пунктом 13, відповідно до якого ціна за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням становить 170,38 грн. без ПДВ за 1 вагон/1 км. Розділ 2 договору доповнено підпунктом 2.1.20. за умовами якого, замовник зобов`язаний компенсувати перевізнику витрати, пов`язані з подачею й забиранням вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням на станції Закомельська/Савинці.

Як встановлено судом, 18.01.2019 року між Приватним підприємством "Золота нива 1" (надалі - позивач, клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМ-Транс» (експедитор) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 1801 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати надання транс порно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (зернові, зернобобові, олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом.

В п. 3.5. договору визначено, що розмір договірної ціни включає в себе: винагороду експедиторові, залізничний тариф, вартість виготовлення ЗПП, станційні збори, оформлення карантинних, ветеринарних сертифікатів, сертифікатів якості, сертифікатів ДІСХ, ТПП, ВТД, митних платежів, лабораторних досліджень продукції, послуги митного брокера, ПГВК.

Листом № 0103-2 від 01.03.2019 року ТОВ «ЕМ-Транс» повідомило позивача про запровадження АТ «Українська залізниця» нової послуги - подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням та встановлення за неї плати в розмірі 170,38 грн. без ПДВ за 1 вагон/1 кілометр, що становить 204,46 грн. з ПДВ за 1 вагон/1 кілометр.

Відповідно до інформації, розміщеної на сайті відповідача в розділі «Вільні тарифи», підрозділ «Перелік цін (єдині)», підпідрозділ «Перелік цін на виконання робіт (послуг), які надаються за вільними тарифами (єдині) вказані тарифи введені в дію наказом АТ «Українська залізниця» від 19.01.2019 року №22.

За вказаних вище обставин, позивач звернувся до відповідача зі скаргою б/н від 05.03.2019 року, в якій просив вжити термінових заходів щодо скасування рішення, яким станцію Закомельська визнано малодіяльною.

Листом від 20.03.2019 року № ЦЦО-13/272 відповідач повідомив, що АТ «Укрзалізниця» розроблено та впроваджено публічний Порядок проведення рейтинг-аналізу діяльності вантажних станцій АТ «Укрзалізниця», затверджений та введений в дію протоколом від 18.12.2018 року № Ц-64/101 Ком.т. За підсумками роботи у ІІ півріччі 2018 року середньодобовий вагонообіг по станції Закомельська становить 1,7 вагона на добу, а збитки склали 629,3 тис. грн., що стало підставою для віднесення станції Закомельська до малодіяльних.

В листі б/н від 05.04.2019 року позивач просив виключити з 01.01.2019 року станцію Закомельська з переліку малодіяльних станцій, скасувати з дати їх прийняття рішення правління АТ «Укрзалізниця» № Ц-64/101 від 18.12.2018 року щодо встановлення послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, виданою, навантаженням і вивантаженням та наказ АТ «Укрзалізниця» № 22 від 09.01.2019 року, яким зазначена послуга була введена в дію. Вказаний лист був направлений засобами поштового зв`язку 05.04.2019 року, що підтверджується фіскальним чеком, накладною № 039 та описом вкладення у цінний лист. Проте, відповідач залишив вказаний лист без відповіді та задоволення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 16.03.2019 року по 28.05.2019 року позивачем зі станції Закомельська відправлено 153 вагони: №№ 95781837, 95820049, 95784930, 95784864 (згідно додаткової угоди № 9 від 16.03.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95781878, 95781829, 95819983, 95819975, 95784724, 95784112 (згідно додаткової угоди № 10 від 17.03.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95784088, 95784773, 95784765, 95820031, 95784732, 95781811, 95785002, 95784807 (згідно додаткової угоди № 11 від 18.03.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95784880, 95784955, 95784740, 95784906, 95820015, 95819942, 95784781, 95784138, 95784203 (згідно додаткової угоди № 12 від 19.03.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95783973, 95783981, 95819934, 95783940, 95783965, 95784161, 95781886, 95784153, 95784039, 95784187, 95781902, 95820023, 95784062, 95784179, 95784005, 95820007 (згідно додаткової угоди № 13 від 22.03.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95784070, 95781845, 95784856, 95784120, 95781803, 95784989, 95784104, 95819967, 95784963, 95784823, 95781852, 95784849, 95784047 (згідно додаткової угоди № 14 від 26.03.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95784203, 95784138, 95819942, 95820015, 95784765, 95784773, 95784088, 95784807, 95785002, 95784146 (згідно додаткової угоди № 15 від 29.03.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95819983, 95819975, 95784724, 95784112, 95784971, 95784948,95784013 (згідно додаткової угоди № 16 від 01.04.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95784732, 95781811, 95784781, 95784930, 95784864 (згідно додаткової угоди № 19 від 25.04.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95784724, 95784088, 95784807, 95785002, 95784203, 95784773, 95784765, 95784138, 95783957, 95784872, 95819942, 95820015, 95784914, 95784757, 95781878, 95781829, 95781837, 95783932, 95784054, 95784187,95784971 (згідно додаткової угоди № 18 від 19.04.2019 до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95781902, 95784153, 95784906, 95784880, 95784005, 95820007, 95820031, 95784955 (згідно додаткової угоди № 20 від 01.05.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95781852, 95784849, 95784047, 95784989, 95784963, 95781803, 95781860, 95781886, 95784922, 95781545, 95784856, 95819934, 95783940, 95783965, 95784161, 95783981, 95784070, 95784104, 95819967 (згідно додаткової угоди № 21 від 08.05.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року), №№ 95784765, 95784138, 95783957, 95784872, 35781837, 95784914, 95784757, 95781878, 95781829, 95784187, 95784971, 95784930 (згідно додаткової угоди № 23 від 28.05.2019 року до договору № 1801 від 18.01.2019 року) за які позивачем сплачено кошти за послуги з подачі й забирання вищевказаних вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції в розмірі 592 300,23 грн. Зазначена сума сплачена у складі вартості транспортно-експедиційних послуг на рахунок ТОВ «ЕМ-Транс», яке в подальшому перерахувало їх відповідачу.

Підтвердженням відправлення позивачем продукції зазначеними вагонами є залізничні накладні, в яких ПП «Золота нива 1» зазначено власником вантажу, відправником вагонів в залізничних накладних зазначено ТОВ «ЕМ-Транс», який надає транспортно-експедиційні послуги за договором № 1801 від 18.01.2019 року.

Вартість послуг з подачі й забирання вищевказаних вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції зазначена у наступних накопичувальних картках: № 17030057 від 17.03.2019 року (в примітках зазначено подача + уборка = 16 ваг), № 18030058 від 18.03.2019 року (в примітках зазначено к вед № 18030040), № 19030059 від 19.03.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 115 116 116 117 117), № 20030060 від 20.03.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 118), № 22030061 від 22.03.2019 року (в примітках зазначено к вед № 22030095), № 23030062 від 23.03.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 118 120 122 120), № 24030064 від 24.03.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 123 124 122 125 123), № 26030065 від 26.03.2019 року (в примітках зазначено к вед № 25030101), № 27030068 від 27.03.2019 року (в примітках зазначено к вед № 26030103), № 27030069 від 27.03.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 130 131 129), № 28030069 від 28.03.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 131 132), № 30030073 від 30.03.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 133, 134, 135, 135, 136, 137), № 30030073 від 30.03.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка подача/уборка за 29/03 № 133, 134, 135, 135, 136. пам`ятка подача/уборка за 30/03 № 177), № 31030075 від 31.03.2019 року (в примітках зазначено 95784146), № 01040076 від 01.04.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 138), № 02040077 від 02.04.2019 року (в примітках зазначено к вед № 02040116), № 19040099 від 19.04.2019 року (в примітках зазначено к вед № 19040128), № 20040102 від 20.04.2019 року (в примітках зазначено 4 вагони), № 21040103 від 21.04.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 164 163 165 164 166, 165), № 24040107 від 24.04.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 169 170 167 172, 168), № 23040105 від 23.04.2019 року (в примітках зазначено вед № 23040134), № 25040109 від 25.04.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 173 169 174 171 172), № 10050127 від 10.05.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 191 188), 11050128 від 11.05.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 192 189 193), № 14050130 від 14.05.2019 року (в примітках зазначено пам`ятка 191 195 192), № 08050125 від 08.05.2019 року (в примітках зазначено к вед № 05050126), № 12050129 від 12.05.2019 року (в примітках зазначено 95819934, 95783940, 95783965, 95784161, 95783981, 95784070, 95784104,958199670), № 29050139 від 29.05.2019 року (в примітках нічого не зазначено).

Як вказує позивач, відповідач з власної ініціативи визначив перелік станцій, які визнав малодіяльними та ввів по цих станціях нову (оскаржувану) послугу та самостійно встановив нічим не обгрунтований тариф на цю послугу. Так, позивач стверджує, що в 1-му півріччі 2018 році зі ст. Закомельська відвантажив 272 загони та отримав 41 вагон з добривами, що із розрахунку навантаження станції на рік становить 1,17 вагонів на добу, а на 6 місяців - 3,34 вагони на добу. Відповідач при запровадженні оскаржуваної послуги перевищив свої повноваження, визначені чинним законодавством, що є безумовною підставою для скасування неправомірно прийнятих рішень.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 18.12.2018 року № Ц-64/101 щодо введення спірної додаткової послуги є абсолютним правом вільного ведення відповідачем господарської діяльності, тому оскарження лише факту прийняття такого рішення, яке не встановлює для позивача будь-яких обов`язків і є різновидом нормативного акту відповідача, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Крім того, відповідач зауважив, що позивачем не доведено порушення його прав та інтересів відповідачем.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й бути здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому, частиною 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через статтю 4 Господарського процесуального кодексу України. Так, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав. З наведеного слідує, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного на момент звернення до суду права позивача. При цьому слід ураховувати і те, що у резолютивній частині судового рішення остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача і судове рішення має бути виконано в процесі виконавчого провадження у справі, адже, як уже зазначалося, ефективний засіб зрештою повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Таким чином, існує певний порядок реалізації прав суб`єктів господарювання та способи захисту порушених прав. Неналежність чи невідповідність обраного способу судового захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та зумовлює відмову у задоволенні означених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція щодо відповідності обраного способу захисту змісту порушеного права, в тому числі в частині ефективності обраного способу захисту, який має забезпечити поновлення порушеного права, наведено Верховним Судом у постанові від 07.05.2018 року у справі № 927/522/17.

Встановивши відсутність порушеного права у позивача, за захистом якого останній звернувся до суду, а також невідповідність обраного ним способу захисту вимогам чинного законодавства, - суд вирішив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 року № 200, відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», утворено публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - товариство), 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ) (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року № 938) затверджено Статут Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - Статут), відповідно до статті 6 якого, метою діяльності товариства є задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб у безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученні, роботах та послугах, що виконує та надає товариство, забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, створення умов для підвищення конкурентоспроможності транспортної галузі, а також отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності.

Пунктом 20 Статуту визначено, що товариство діє на принципах повної господарської самостійності і самоокупності, несе відповідальність за наслідки своєї господарської діяльності та виконання зобов`язань.

У пункті 26 Статуту визначено, що засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Вищим органом товариства є загальні збори. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України. Функції загальних зборів, які передбачені законодавством, цим Статутом, а також внутрішніми документами товариства, виконуються Кабінетом Міністрів України одноосібно (п. 55, 56 Статуту).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суб`єкт господарювання - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; група суб`єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими. Суб`єктами господарювання визнаються також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності.

Таким чином, Акціонерне товариство "Українська залізниця" є суб`єктом господарювання в розумінні Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до статті першої Закону України «Про природні монополії», природна монополія - стан товарного ринку, при якому задоволення попиту на цьому ринку є більш ефективним за умови відсутності конкуренції внаслідок технологічних особливостей виробництва (у зв`язку з істотним зменшенням витрат виробництва на одиницю товару в міру збільшення обсягів виробництва), а товари (послуги), що виробляються суб`єктами природних монополій, не можуть бути замінені у споживанні іншими товарами (послугами), у зв`язку з чим попит на цьому товарному ринку менше залежить від зміни цін на ці товари (послуги), ніж попит на інші товари (послуги) (далі - товари). Суб`єкт природної монополії - суб`єкт господарювання (юридична особа) будь-якої форми власності, який виробляє (реалізує) товари на ринку, що перебуває у стані природної монополії.

В статті 5 Закону України «Про природні монополії» визначено, що відповідно до цього Закону регулюється діяльність суб`єктів природних монополій, зокрема, у сфері користування залізничними коліями, диспетчерськими службами, вокзалами та іншими об`єктами інфраструктури, що забезпечують рух залізничного транспорту загального користування.

Пунктом третім статті другої Технічного регламенту безпеки інфраструктури залізничного транспорту встановлено, що інфраструктура залізничного транспорту - технологічний комплекс, що включає залізничні колії загального користування (в тому числі під`їзні колії), інженерні споруди (мости, тунелі, віадуки тощо), електричні мережі, тягові підстанції та інші пристрої технологічного електропостачання, контактну мережу, системи сигналізації, централізації, блокування, зв`язку і телекомунікацій, інформаційні комплекси та системи управління рухом поїздів, шляхи доступу пасажирів та вантажів до елементів інфраструктури, захисні лісонасадження, локомотивні і вагонні депо, пункти технічного обслуговування вагонів, вокзали, а також інші будівлі, споруди, пристрої та обладнання, що забезпечують функціонування такого комплексу та використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів залізничним транспортом. До складу інфраструктури залізничного транспорту не входить залізнична інфраструктура, якою володіє суб`єкт господарювання і використовує її виключно для власних потреб та на якій працює рухомий склад залізничного транспорту, що не має права виходу на інфраструктуру залізничного транспорту.

З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства слідує, що інфраструктура залізничного транспорту законодавчо закріплена за Акціонерним товариством "Українська залізниця", яке на ринку послуг з надання в користування інфраструктури залізничного транспорту є суб`єктом природної монополії.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про залізничний транспорт», управління процесом перевезень у внутрішньому і міжнародному сполученнях здійснюється централізовано і належить до виключної компетенції АТ "Укрзалізниця".

Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організовується на договірних засадах (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про залізничний транспорт»).

Статтею 9 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що розрахунки за роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу, пошти, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Розрахунки за роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, вантажобагажу, пошти, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить антимонопольному законодавству. Ціни за послуги, пов`язані з перевезенням пасажирів, багажу та вантажобагажу, на які не поширюється державне регулювання, встановлюють надавачі послуг (ст. 58, 101 Статуту залізниць України).

Пунктом 32 розділу II Збірника тарифів передбачено, що розрахунки за роботи й послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються суб`єктами господарювання за згодою сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

При цьому, перелік видів перевезень, робіт і послуг, які виконуються за вільними тарифами не є вичерпним.

В таблиці 5 пункту 32 розділу II Збірника тарифів визначено найменування видів перевезень, робіт і послуг, які виконуються залізничним транспортом за вільними (договірними) тарифами, зокрема, АТ «Укрзалізниця» за вільними (договірними) тарифами надаються роботи і послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на станції, не відкриті для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням на цих станціях та інші послуги на прохання вантажовласників, що пов`язані з перевезенням вантажів, для яких не наведено готової плати у цьому Збірнику та перелік яких визначається ПАТ "Укрзалізниця" (п. 8, 9 табл. 5 п. 32 розділу II Збірника тарифів).

Рішенням правління АТ «Укрзалізниця», оформленим протоколом № Ц-64/101 Ком.т. від 18.12.2018 року затверджено Порядок проведення рейтинг-аналізу діяльності вантажних станцій АТ «Укрзалізниця», відповідно до п. 1.2. якого, малодіяльна вантажна станція - станція, у якої середньодобове загальне навантаження та вивантаження вагонів нижче аналогічного середнього показника всіх вантажних станцій підприємства в цілому по АТ «Укрзалізниця» та становить менше 10% від нього (з урахуванням п. 4.5 цього Порядку).

Критерій включення станції до малодіяльних та проведення їх аналізу: якщо рівень середньодобового загального навантаження та вивантаження станції становить менше 10% у порівнянні з аналогічним середнім показником усіх вантажних станцій в цілому по АТ «Укрзалізниця». Департамент економіки, планування та бюджетування розраховує критерій включення та формує перелік малодіяльних станцій (п. 4.2. Порядку).

За умовами п. 4.3. Порядку, сформований перелік малодіяльних станцій надається до Департаменту комерційної роботи та регіональних філій для проведення додаткового аналізу, розрахунку фінансового результату та для підписання додаткових угод до договорів про надання послуг на послугу «Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням».

Відповідно до п. 7.1. Порядку, визначення станцій, які підпадають під визначення малодіяльних, виконується 2 рази на рік, а саме за результатами роботи 1-го та 2-го півріччя.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2019 року № 628 «Про затвердження основних засад здійснення державної власності щодо акціонерного товариства «Українська залізниця» на АТ «Укрзалізниця» покладено обов`язок оптимізації інфраструктури залізничного транспорту загального користування.

Як вже зазначалося судом вище, 07.02.2018 року між відповідачем, як перевізником, та ТОВ «ЕМ-Транс», як замовником, укладено договір № 07415/ЦТЛ-2018 про надання послуг, відповідно до п. 3.5. якого, розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього договору, визначається перевізником.

Пунктами 9.1., 9.2. договору передбачено, що у разі прийняття нормативних актів, які змінюють умови надання послуг з перевезення вантажів та порядок їх сплати і т.ін., сторони зобов`язані привести договір у відповідність до таких нормативних актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до цього договору. Зміни й доповнення до цього договору оформлюються у письмовій формі, підписуються сторонами і стають невід`ємною частиною договору після підписання, якщо інше не передбачено цим договором. В односторонньому порядку перевізник має право внести зміни до додатків 1, 2, 3 цього договору або в інших випадках передбачених договором.

Додатковою угодою №3/П3 від 01.03.2019 року до договору доповнено розділ 2 договору новим підпунктом 2.1.20., яким встановлено обов`язок замовника, зокрема, компенсувати перевізнику витрати, пов`язані з подачею й забиранням вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням за ставкою встановленою у додатку 1 до цього договору та відповідно доповнено додаток 1 до цього договору пунктом 13, зокрема, введено додаткову послугу, пов`язану з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами: подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням.

Частинами 1, 2 статті 67 Господарського кодексу України встановлено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Тобто, відповідач перебуває у договірних відносинах з ТОВ «ЕМ-Транс», тоді як доказів на підтвердження існування договірних відносин позивача з відповідачем матеріали справи не містять.

При цьому, суд відмічає, що прийняття правлінням АТ «Укрзалізниця» рішення від 18.12.2018 року № Ц-64/101 є абсолютним правом вільного ведення відповідачем господарської діяльності.

Також, виходячи із фактичних обставин справи, суд вважає, що право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів надано саме учасникам договірних правовідносин, яке може бути реалізовано як самостійно так і за допомогою інституту представництва.

Крім того, відповідно до п. 4 ст. 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції», державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Статтею 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» унормовано, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

В статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; здійснювати інші повноваження, передбачені законодавством про захист економічної конкуренції.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів, в аспекті ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.12.2019р.

Суддя О.В. Котков