ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 рокуСправа № 912/2851/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-Зерно-Продукт"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро"

про стягнення 152 411,41 грн.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-Зерно-Продукт" (далі - ТОВ "Волинь-Зерно-Продукт") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" (далі - ТОВ "Моноліт-Агро") про стягнення 117 729,26 грн основного боргу, 29 432,32 грн штрафу та 5249,83 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про невиконання відповідачем умов Договору складського зберігання Вз № 1607/89637 від 16.07.2019 в частині своєчасної сплати за отримані послуги зберігання.

Правовими підставами звернення ТОВ "Волинь-Зерно-Продукт" зазначає ст.ст. 525, 526, 550, 610, 624, 625, 936 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), 193, 218, 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Ухвалою від 21.10.2019 господарський суд відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

21.10.2019 судом було направлено на адресу відповідача (25006, м. Кропивницький, Подільський р-н, вул. Михайлівська, 73) копію ухвали про відкриття провадження у справі. 04.11.2019 до суду повернувся конверт з копією ухвали із зазначенням причини повернення "адресат відсутній".

Зі змісту отриманих витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблених судом, встановлено, що на момент подання позовної заяви до суду та на момент відкриття провадження у справі юридичною адресою ТОВ "Моноліт - Агро" є: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Михайлівська буд. 73, однак станом на 06.11.2019 юридичною адресою відповідача є: 45045 Волинська область, Ковельський р-н, с. Козлиничі, вул. Нова буд. 3.

Господарський суд враховує, що відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 2 ст. 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Отже, незважаючи на зміну місцезнаходження відповідача, дана справа повинна бути розглянута Господарським судом Кіровоградської області, оскільки вона була підсудна даному суду на момент відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Останньою відомою суду адресою, є адреса зазначена у витягу від 06.11.2019, на яку судом повторно направлено копію ухвали від 21.10.2019 у справі 912/2851/19, що підтверджується копією супровідного листа від 06.11.2019 про направлення ухвали (а.с. 37).

До господарського суду 26.11.2019 від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" надійшла заява про продовження процесуальних строків та ознайомлення з матеріалами справи (в порядку ст. 119 ГПК України) № б/н від 26.11.2019, у якій представник відповідача зазначає про отримання ним 12.11.2019 примірника ухвали про відкриття провадження у справі № 912/2851/19, що, за твердженням заявника, підтверджується повідомленням про вручення, котре знаходиться в матеріалах даної справи, у зв`язку з чим бажає скористатись правом на подання відповідного відзиву з викладом заперечень. Також представником відповідача зазначено, що станом на дату подання заяви він так і не отримав примірника позовної заяви з додатками, як наслідок, позбавлений можливості аргументувати свої заперечення. У зв`язку з чим представник відповідача просить продовжити строк на підготовку та подання відзиву та надати можливість представнику відповідача ознайомитись з матеріалами справи.

Резолюцією головуючого судді у даній справі надано дозвіл представнику відповідача на ознайомлення з матеріалами справи № 912/2857/19 та зняття копій необхідних документів (а.с. 39).

Ухвалою від 28.11.2019 у задоволенні заяви відповідача в частині продовження процесуального строку відмовлено. Ухвала мотивована тим, що процесуальним законом не передбачено продовження встановленого законом процесуального строку, яким є строк на подання відзиву на позов у спрощеному позовному провадженні. Водночас господарський суд звернув увагу відповідача про можливість поновлення строку, встановленого законом, за клопотанням відповідача, яке може бути подано разом із відзивом на позов.

05.12.2019 представник відповідача ознайомився із матеріалами справи, про що свідчить його підпис на заяві від 26.11.2019 (а.с. 39 - зворотній бік).

Відтак, з огляду на ознайомлення представника відповідача з усіма матеріалами справи, зокрема, з позовною заявою та доданими до неї документами, відповідач не мав перешкод для надання відзиву на позов (зокрема, заперечень на позов), навіть в разі дійсного неотримання ним позову з додатками.

10.12.2019 від ТОВ "Моноліт-Агро" надійшла апеляційна скарга на ухвалу від 28.11.2019 у даній справі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Згідно з п. 17.10 Розділу ХІ Перехідні положення у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-8, 10, 12-14, 17-21, 31-33 частини першої статті 255 цього Кодексу, чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються усі матеріали. В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи.

На підставі вказаної норми ГПК України копії матеріалів справи разом з апеляційною скаргою ТОВ "Моноліт-Агро" 13.12.2019 направлено до Центрального апеляційного господарського суду.

13.12.2019 до господарського суду надійшло заперечення відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку статті 250 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою від 18.12.2019 господарський суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання відповідача у зв`язку з неможливістю переходу до розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження, з огляду на її малозначність згідно з п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, оскільки малозначні справи безальтернативно розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 1 ст. 247 ГПК України.

Незважаючи на подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи 26.11.2019 та, відповідно, на безпосереднє ознайомлення з матеріалами справи представником відповідача 05.12.2019, відповідач так і не подав відзив на позов із клопотанням про поновлення строку на його подання, про що було звернуто його увагу в ухвалі від 28.11.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 21.10.2019 господарський суд відкрив провадження у справі, шістдесят днів - присічний строк для розгляду даної справи, спливає 19.12.2019.

З огляду на викладене, господарський суд дотримуючись принципів рівності та змагальності сторін надав сторонам, зокрема, відповідачу найбільш можливий строк для подання своїх заперечень на позов, в разі їх наявності, проте відповідач не скористався своїм правом на їх подання.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Подання заяви про продовження процесуальних строків та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження не є заявами по суті справи в розумінні ст. 161 ГПК України.

У ч. 1 ст. 43 ГПК України зазначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Так п. 1 ч. 2 ст. 43 ГПК України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Заявлені відповідачем клопотання суд розцінює, як зловживання процесуальними правами, враховуючи наступне. Строк встановлений законом не підлягає продовженню відповідно до ст. 119 ГПК України. Малозначна справа не підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження відповідно до ч. 1 ст. 247 ГПК України, тому й заперечення відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження, подане на п`ятдесят третій день розгляду справи суд також розцінює як зловживання процесуальними правами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, то відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини сторін.

16.07.2019 ТОВ "Волинь-Зерно-Продукт" (далі Зерновий склад) та ТОВ "Моноліт-Агро" (далі Поклажодавець ) уклали договір складського зберігання Вз №1607/89637 (далі Договір) (а.с. 10-15), відповідно до п. 2.1. предметом цього Договору є домовленість сторін про надання Зерновим складом за плату послуг по доведенню Товару, що передається Поклажодавцем, до відповідних кондицій, згідно ДСТУ, ГОСТ, параметрів, державних стандартів, послуг зі зберігання, сушки, очистки, прийомки та погрузки Товару та повернення Товару останньому (чи особі, зазначеній ним як одержувач) у кількості та на умовах визначених цим Договором.

Товаром за цим Договором є: зернові та олійні культури (п. 2.2. Договору).

Розрахунки за надані послуги проводяться в грошовій формі з урахуванням податку на додану вартість (п. 3.1. Договору).

Розмір плати (тариф) за надання послуг, що надаються Зерновим складом встановлюється за домовленістю сторін, і передбачені п. 3.2. Договору.

Поклажодавець зобов`язаний своєчасно розрахуватися за надані послуги за цим Договором, а також отримані додаткові послуги на протязі 5-ти робочих днів з моменту отримання рахунку та акту здачі приймання робіт (п. 6.3.2. Договору).

За невиконання чи неналежне виконання умов даного Договору винна Сторона несе відповідальність згідно чинного законодавства України (п. 8.1. Договору).

За порушення термінів оплати Поклажодавець сплачує Зерновому складу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ нарахованої на несплачену суму в річному розрахунку (відсотків річних) за кожен день прострочення та штраф у розмірі 25% від, несплаченої суми (п. 8.2. Договору).

Сплата пені не звільняє сторону від виконання договірних зобов`язань. Сторони домовились, що строк позовної давності з цим Договором становить три роки (п. 8.3. Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання ними своїх зобов`язань у повному обсязі (п. 11.1. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

На виконання умов Договору ТОВ "Моноліт-Агро" та ТОВ "Волинь-Зерно-Продукт" склали та підписали акти здачі прийняття робіт (надання послуг), а саме:

Акт № 1312 від 31.07.2019 відповідно до якого, були надані такі послуги: зберігання зерна тн/дні (пшениця 3 клас), зберігання зерна тн/дні (пшениця 4 клас), оформлення складської квитанції (пшениця 3 клас), оформлення складської квитанції (пшениця 4 клас), очистка зерна (пшениця 3 клас), очистка зерна (пшениця 4 клас), сушка зерна (пшениця 3 клас), сушка зерна (пшениця 4 клас). Загальна вартість робіт - 58 366, 46 грн (а.с. 22).

Акт № 1311 від 31.07.2019 відповідно до якого, були надані такі послуги: зберігання зерна тн/дні (ріпак вищого класу), оформлення складської квитанції (ріпак вищого класу), очистка зерна (ріпак вищого класу), сушка зерна (ріпак вищого класу). Загальна вартість робіт 11 804,04 грн (а.с. 21).

Акт № 961 від 19.08.2019 відповідно до якого, були надані такі послуги: зберігання зерна тн/дні (пшениця 3 клас), зберігання зерна тн/дні (пшениця 4 клас). Загальна вартість робіт - 15 608,33 грн (а.с. 20).

Акт № 962 від 19.08.2019 відповідно до якого, були надані такі послуги: зберігання зерна тн/дні (ріпак вищого класу). Загальна вартість робіт - 354, 31 грн (а.с. 19).

Акт № 801 від 18.09.2019 відповідно до якого, були надані такі послуги: зберігання зерна тн/дні (соняшник 3 класу), оформлення складської квитанції (соняшник 3 класу), очистка зерна (соняшник 3 класу), приймання зерна з авто (соняшник 3 класу), сушка зерна (соняшник 3 класу). Загальна вартість робіт - 9 860,79 грн (а.с. 18).

Акт № 1185 від 26.09.2019 відповідно до якого, були надані такі послуги: зберігання зерна тн/дні (соняшник 3 класу), оформлення складської квитанції (соняшник 3 класу), очистка зерна (соняшник 3 класу), приймання зерна з авто (соняшник 3 класу), сушка зерна (соняшник 3 класу). Загальна вартість робіт - 15 304,62 грн (а.с. 17).

Акт № 133 від 04.10.2019 відповідно до якого, були надані такі послуги: зберігання зерна тн/дні (соняшник 3 класу), оформлення складської квитанції (соняшник 3 класу), очистка зерна (соняшник 3 класу), приймання зерна з авто (соняшник 3 класу), сушка зерна (соняшник 3 класу). Загальна вартість робіт - 6 430,71 грн (а.с. 16).

Отже, загальна сума заборгованості становить 117 729, 26 грн. Доказів сплати відповідної заборгованості до суду відповідачем не надано.

Також позивач нарахував за невчасну сплату основного боргу штраф у розмірі 29 432,32 грн та пеню у розмірі 5 249, 83 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням умов Договору позивач з метою захисту порушеного права звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні спору господарський суд враховує наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

В силу положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали Договір, у зв`язку із чим набули взаємних прав і обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За приписами ч. 1 ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав повністю, що підтверджується підписаними обома сторонами Актами надання послуг (а.с. 16-22) та не заперечується відповідачем.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містяться у ст. 193 ГК України.

Відповідно до положень статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Разом з тим, згідно ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 3.4.Договору послуги за зберігання Товару, нараховані згідно тарифів, що вказані в п. 3.2. даного Договору, починаючи з першого дня зберігання, сплачуються Поклажодавцем щомісяця, протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання рахунку та Акту, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Зернового складу.

Акт надсилається Зерновим складом Поклажодавцю в наступному місяці за тим, в якому були надані послуги Зерновим складом для Поклажодавця. Поклажодавець протягом п`яти робочих днів зобов`язаний розглянути Акт, підписати його та направити один примірник Зерновому складу. В разі не згоди Поклажодавець зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з моменту отримання Акту надіслати Зерновому складу мотивовану відповідь про відмову від підписання Акту. В разі не підписання Поклажодавцем Акту та не надання мотивованої відповіді протягом п`яти робочих днів з дня отримання Акту, Акт автоматично вважається підписаним, а послуги прийнятими Поклажодавцем в повному обсязі (п. 3.5. Договору).

Отже, підписані акти здачі-приймання наданих послуг підтверджують, що результати наданих послуг відповідають умовам договору та є підставою для проведення розрахунків за надані послуги.

Разом з тим рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, і не є первинним бухгалтерським документом, тобто носить виключно інформаційний характер, тобто, ненадання рахунку-фактури, по своїй суті, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунка-фактури не звільняє відповідача від обов`язку оплатити надані послуги.

Відповідні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.03.2018 від у справі № 910/32579/15, які враховуються судом в силу приписів ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки, підписавши Акти надання послуг, відповідач погодився із дійсністю наданих послуг та доказів зворотного до суду не надав.

Відтак, господарський суд вважає, що позивач довів факт порушення відповідачем зобов`язання щодо вчасної та повної оплати вартості наданих послуг за Договором.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за надані послуги у розмірі 117 729, 26 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, а також у справі 917/194/18 від 02.04.2019.

На виконання п. 8.2. Договору позивачем було нараховано до сплати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та 25% річних від несплаченої суми.

ТОВ "Волинь-Зерно-Продукт" у позовній заяві здійснено розрахунок пені, а саме:

пеня за прострочення оплати за отримані послуги згідно Акту № 1312 від 31.07.2019 на загальну суму 58 366,46 грн, строк оплати якої минув 06.08.2019 у розмірі 3 532,37 грн;

пеня за прострочення оплати за отримані послуги згідно Акту № 1311 від 31.07.2019 на загальну суму 11 804,04 грн, строк оплати якої минув 06.08.2019 у розмірі 714, 39 грн;

пеня за прострочення оплати за отримані послуги згідно Акту № 961 від 19.08.2019 на загальну суму 15 608,33 грн, строк оплати якої минув 24.08.2019 у розмірі 682, 92 грн;

пеня за прострочення оплати за отримані послуги згідно Акту № 962 від 19.08.2019 на загальну суму 354,31 грн, строк оплати якої минув 24.08.2019 у розмірі 15,50 грн;

пеня за прострочення оплати за отримані послуги згідно Акту № 801 від 18.09.2019 на загальну суму 9 860,79 грн, строк оплати якої минув 23.09.2019 у розмірі 160,47 грн;

пеня за прострочення оплати за отримані послуги згідно Акту № 1185 від 26.09.2019 на загальну суму 9 860,79 грн, строк оплати якої минув 01.10.2019 у розмірі 138,37 грн;

пеня за прострочення оплати за отримані послуги згідно Акту № 133 від 04.10.2019 на загальну суму 6 430,71 грн, строк оплати якої минув 10.10.2019 у розмірі 5,81 грн;

Відповідно до розрахунку наданого позивачем розмір штрафу складає 29 432,32 грн.

Однак Господарський суд не погоджується з відповідним розрахунком пені, оскільки позивачем допущено помилку при визначені періоду заборгованості за надані послуги, так, відповідно до п. 3.4. Договору:

граничним днем сплати відповідно до Акту № 1312 від 31.07.2019 є 07.08.2019, отже період прострочення необхідно рахувати з 08.08.2019;

граничним днем сплати відповідно до Акту № 1311 від 31.07.2019 є 07.08.2019, отже період прострочення необхідно рахувати з 08.08.2019;

граничним днем сплати відповідно до Акту № 961 від 19.08.2019 є 27.08.2019, оскільки 24.08.2019 є святковим днем згідно з ст. 73 Кодексу законів про працю України, отже, на вимоги ч. 3 ст. 67 зазначеного вище Кодексу 26.08.2019 - вихідний день. Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України період прострочення необхідно рахувати з 28.08.2019;

граничним днем сплати відповідно до Акту № 962 від 19.08.2019 є 27.08.2019, оскільки 24.08.2019 є святковим днем згідно з ст. 73 Кодексу законів про працю України, отже, на вимоги ч. 3 ст. 67 зазначеного вище Кодексу 26.08.2019 - вихідний день. Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України період прострочення необхідно рахувати з 28.08.2019;

граничним днем сплати відповідно до Акту № 801 від 18.09.2019 є 25.09.2019, отже період прострочення необхідно рахувати з 26.09.2019;

граничним днем сплати відповідно до Акту № 1185 від 26.09.2019 є 03.10.2019, отже період прострочення необхідно рахувати з 04.10.2019;

граничним днем сплати відповідно до Акту № 133 від 04.10.2019 є 11.10.2019, отже період прострочення необхідно рахувати з 12.10.2019.

Відповідно, судом здійснено перерахунок пені з урахуванням зазначеного вище періоду прострочення зобов`язання, так розмір пені складає:

відповідно до Акту № 1312 від 31.07.2019 період нарахування заборгованості з 08.08.2019 10.10.2019 відтак, сума пені складає 3 423,63 грн;

відповідно до Акту № 1311 від 31.07.2019 період нарахування заборгованості 08.08.2019 10.10.2019 відтак, сума пені складає 692,40 грн;

відповідно до Акту № 961 від 19.08.2019 період нарахування заборгованості 28.08.2019 10.10.2019 відтак, сума пені складає 624,76 грн;

відповідно до Акту № 962 від 19.08.2019 період нарахування заборгованості 28.08.2019 10.10.2019 відтак, сума пені складає 14,18 грн;

відповідно до Акту № 801 від 18.09.2019 період нарахування заборгованості 26.09.2019 10.10.2019 відтак, сума пені складає 133,73 грн;

відповідно до Акту № 1185 від 26.09.2019 період нарахування заборгованості 04.10.2019 10.10.2019 відтак, сума пені складає 96,86 грн;

відповідно до Акту № 133 від 04.10.2019 період нарахування заборгованості починається 12.10.2019, оскільки, позовна заява ТОВ "Волинь-Зерно-Продукт" складена, підписана та направлена на адресу відповідача і Господарського суду Кіровоградської області - 10.10.2019. Відповідно нарахування пені на заборгованість згідно з наданим позивачем Актом № 133 від 04.10.2019 не здійснюється.

Отже загальна сума пені складає 4 985,56 грн (3 423, 63 грн + 692,40 грн + 624,76 грн + 14,18 грн + 133,73 грн + 96,86 грн = 4 985,56грн ).

Оскільки, господарським судом перераховано суму пені у бік зменшення, суд дійшов висновку про часткове задоволення стягнення пені, а саме у розмірі 4 985,56 грн.

Разом з тим, суд вважає, що нарахування позивачем штрафу у розмірі 29 432,32 грн є обґрунтованим та відповідає умовам Договору.

Підсумовуючи зазначене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: сума основний борг у розмірі 117 729,26 грн, пеню у розмірі 4 985,56 грн, штраф у розмірі 29 432,32 грн. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У прохальній частині позову позивач просить зобов`язати орган, що буде здійснювати примусове виконання рішення здійснювати нарахування на основний борг пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Оскільки сторони передбачили в п. 8.2. Договору нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що кореспондується з положеннями ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе задовольнити такі вимоги.

Оскільки позивачем на суму боргу нарахована пеня та вимоги щодо стягнення цих нарахувань були частково задоволені судом, виходячи зі змісту ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе здійснення нарахування пені до моменту виконання рішення.

Разом з тим, нарахування пені необхідно здійснювати, починаючи з 11.10.2019, на суму боргу у розмірі 117 729, 26 грн. При здійсненні часткової сплати заборгованості, нарахування пені має відбуватись на розмір основного боргу за договором, що залишається несплаченим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73-80, 129, 221, 232-233, 236-238, 240-242, 247-252, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" (45045, Волинська обл., Ковельський р-н, с. Козлиничі, вул. Нова, буд. 3, ідентифікаційний код 41869613) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-Зерно-Продукт" (45240, Волинська обл., Ківерцівський р-н, с. Липляни, вул. Козацька, 22, ідентифікаційний код 31496816) основний борг за надані послуги в сумі 117 729, 26 грн, пеню у розмірі 4985,56 грн, штраф у розмірі 29 432,32 грн, а також судовий збір у розмірі 2 282,22 грн.

Органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 19.12.2019 у справі №912/2851/19, здійснювати нарахування пені на суму непогашеного за Договором складського зберігання Вз № 1607/89637 від 16.07.2019 боргу у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен повний день прострочення, починаючи з 11.10.2019 і до моменту виконання цього рішення. Нарахування пені необхідно здійснювати, починаючи з 11.10.2019, на суму боргу у розмірі 117 729,26 грн. При здійсненні часткової сплати заборгованості, нарахування пені має відбуватись на розмір основного боргу за договором, що залишається несплаченим.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам:

позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Волинь-Зерно-Продукт" за адресою: 45240, Волинська обл., Ківерцівський р-н, с. Липляни, вул. Козацька, 22;

відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" за адресою: 45045, Волинська обл., Ковельський р-н, с. Козлиничі, вул. Нова, буд. 3.

Суддя Л.С. Вавренюк