РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.12.2019Справа № 910/12742/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Рентакран Буд"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Картель Буд"
простягнення 842831,08 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачаЛуцик М.М., ордер серії ЖТ №062884 від 27.11.2019;
від відповідачане з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентакран Буд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Картель Буд" 842831,08 грн, з яких: 738036,48 грн основної заборгованості, 96444,10 пені та 8350,50 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору на виконання робіт баштовим краном №ДЕ-18/2017 від 01.11.2017 в частині здійснення оплати за виконані роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2019, після усунення позивачем обставин які стали підставою для залишення позовної заяви без руху, за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/12742/19; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 12.11.2019; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

У підготовчому засіданні 12.11.2019 було оголошено перерву до 28.11.2019. Відповідачу направлено виклик у судове засідання 28.11.2019 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

28.11.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.12.2019.

19.12.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 19.12.2019 заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судові засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив. Про проведення судових засідань Товариство з обмеженою відповідальністю "Картель Буд" було повідомлено належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №968, №557, №031.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2019, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 19.12.2019 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентакран Буд" (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Картель Буд" (замовник, відповідач) було укладено договір на виконання робіт баштовим краном №ДЕ-18/2017 (договір), відповідно до умов якого виконавець за завданням замовника виконує роботи на об`єкті будівництва, а саме: роботи з експлуатації та технічного обслуговування (надалі - роботи) баштового крану Linden Comansa 10 LC 140 зав. №15724 (надалі - обладнання, баштовий кран) на об`єкті будівництва за адресою м.Київ, вул.Українська, 6, а замовник приймає та оплачує виконані виконавцем роботи (п.1.1).

Вартість робіт визначається сторонами та становить: 546,00 грн за 1 машино/годину, у т.ч. ПДВ (20%) і становить загальну вартість робіт, що були виконані виконавцем та прийняті замовником на підставі актів виконаних робіт. Мінімальна вартість робіт за один календарний місяць становить: 170352,00 грн в тому числі ПДВ (20%). Замовник щомісячно, в термін до 5-го числа місяця, наступного за звітним, проводить оплату виконаних виконавцем робіт за минулий місяць на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт (п.п.2.1, 2.4, 2.6 договору).

Згідно п.4.1.6 договору замовник зобов`язаний проводити оплату робіт виконавця відповідно до умов договору.

Відповідно до п.5.1 договору приймання робіт здійснюється замовником на підставі актів виконаних робіт (наданих послуг), які підписуються сторонами. Акти виконаних робіт підписуються на підставі змінних рапортів, підписаних сторонами в 2 екземплярах.

У випадку, якщо замовник не сплачує виконавцю вартість виконаних останнім робіт у визначений термін, виконавець має право витребувати сплату замовником пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, від суми несплаченого платежу, та використати своє право передбачене п.6.10 даного договору. При цьому термін позовної давності при нарахуванні пені становить 5 років (п.6.7 договору).

Договір починає діяти з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за даним договором. Якщо жодна із сторін за 10 (десять) календарних днів до закінчення дії договору не заявить про його розірвання, то договір вважається пролонгованим ще на один рік (п.8.1 договору).

Згідно додаткової угоди №1 від 13.12.2017 до договору сторони погодили, що вартість робіт (ціна договору) визначається сторонами із розрахунку 546,00 грн за 1 машино/годину, у т.ч. ПДВ (20%) до 31.12.2017 та 609,00 грн за 1 машино/годину, у т.ч. ПДВ (20%) з 01.01.2018 і становить загальну вартість робіт, що були виконані виконавцем та прийняті замовником на підставі актів виконаних робіт; мінімальна вартість робіт за один календарний місяць становить: 170352,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) до 31.12.2017 та 190008,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) з 01.01.2018 (п.п.1, 4).

За змістом додаткової угоди № 2 від 13.04.2018 до договору сторони погодили, що вартість робіт (ціна договору) визначається сторонами із розрахунку 546,00 грн за 1 (одну) машино/годину, у т.ч.ПДВ (20%) до 31.12.2017, 609,00 грн за 1 (одну) машино/годину, у т.ч. ПДВ (20%) з 01.01.2018, 673,08 грн за 1 (одну) машино/годину, у т.ч. ПДВ (20%) - з 01.05.2018 і становить загальну вартість робіт, що були виконані виконавцем та прийняті замовником на підставі актів виконаних робіт; мінімальна вартість робіт за один календарний місяць становить: 170352,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) до 31.12.2017, 190008,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) з 01.01.2018, 210000,96,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) з 01.05.2018 (п.п.1, 4).

Позивачем було виконано, а відповідачем прийнято без зауважень та заперечень виконані виконавцем роботи на загальну суму 840003,84 грн, що підтверджується наявними в справі актами надання послуг №91 від 28.02.2019 на суму 210000,96 грн, №130 від 31.03.2019 на суму 210000,96 грн, №208 від 26.04.2019 на суму 210000,96 грн, №259 від 31.05.2019 на суму 210000,96 грн.

Як зазначив позивач у позовній заяві, відповідач оплатив за виконані позивачем роботи частково, на суму 101967,36 грн.

18.03.2019 та 18.04.2019 позивач звернувся до відповідача з листами за вих.№ФВ-046 та вих.№ФВ-054 про зупинку роботи баштового крану, а 07.06.2019 з листом за вих.№ФВ-065 - про розірвання договору на виконання робіт баштовим краном №ДЕ-18/2017 та демонтаж баштового крану.

Як зазначив позивач у позові, відповідач заборгованість у загальному розмірі 738036,48 грн не оплатив, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентакран Буд" звернулося до суду з відповідним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Згідно ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що за укладеним між сторонами договором позивачем було виконано, а відповідачем прийнято без зауважень та заперечень виконані роботи на загальну суму 840003,84 грн, що підтверджується актами надання послуг №91 від 28.02.2019 на суму 210000,96 грн, №130 від 31.03.2019 на суму 210000,96 грн, №208 від 26.04.2019 на суму 210000,96 грн, №259 від 31.05.2019 на суму 210000,96 грн. Однак відповідач за виконані позивачем роботи розрахувався частково, на суму 101967,36 грн.

Зазначені обставини відповідачем не спростовані.

Як вже вказувалось судом, згідно п.2.6 договору замовник щомісячно, в термін до 5-го числа місяця, наступного за звітним, проводить оплату виконаних виконавцем робіт за минулий місяць на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт.

Отже, з урахуванням положень ст.530 Цивільного кодексу України та приписів укладеного між сторонами правочину строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості виконаних позивачем робіт станом на момент вирішення спору по суті настав.

Однак як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Картель Буд" своїх зобов`язань по оплаті виконаних позивачем робіт належним чином та у строк, встановлений укладеним між сторонами договором не виконало, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість на суму загальну суму 738036,48 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентакран Буд" в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

За прострочення виконання зобов`язання по оплаті виконаних робіт, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних на суму 8350,50 грн та пеню у розмірі 96444,10 грн за загальний період прострочки з 06.03.2019 по 12.09.2019.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання по оплаті виконаних позивачем робіт, то вимоги останнього про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Картель Буд" 3% річних є законними та обґрунтованими.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, який наведений позивачем у позовній заяві, дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, а отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних в сумі 8350,50 грн за загальний період прострочки з 06.03.2019 по 12.09.2019.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 96444,10 грн за загальний період прострочки з 06.03.2019 по 12.09.2019, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ст.230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За змістом п.6.7 договору передбачено, що у випадку, якщо замовник не сплачує виконавцю вартість виконаних останнім робіт у визначений термін, виконавець має право витребувати сплату замовником пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, від суми несплаченого платежу, та використати своє право передбачене п.6.10 даного договору. При цьому термін позовної давності при нарахуванні пені становить 5 років.

Як встановлено судом, відповідачем у встановлений строк свого обов`язку за договором зі сплати за виконані роботи не виконано, чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання, і він вважається таким, що прострочив, а тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний прострочений день.

Суд, перевіривши розрахунок пені, який наведений позивачем у позовній заяві, дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, а отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 96444,10 грн за загальний період прострочки з 06.03.2019 по 12.09.2019.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентакран Буд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Картель Буд" про стягнення 738036,48 грн основного боргу, 96444,10 пені та 3% річних у розмірі 8350,50 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Картель Буд" (03110, м.Київ, вул.Пироговського, будинок 19, корпус 6, ідентифікаційний код 38473617) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентакран Буд" (01030, м.Київ, вул.Ярославів Вал/Івана Франка, будинок 11/1, ідентифікаційний код 41356390) основний борг у розмірі 738036 (сімсот тридцять вісім тисяч тридцять шість) грн 48 коп., 96444 (дев`яносто шість тисяч чотириста сорок чотири) грн 10 коп. пені, 3% річних у розмірі 8350 (вісім тисяч триста п`ятдесят) грн 50 коп. та 12642 (дванадцять тисяч шістсот сорок дві) грн 47 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 23.12.2019

Суддя Ю.М. Смирнова