ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2019 р. Справа№ 910/17644/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Чорногуза М.Г.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 23.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2019

у справі №910/17644/18 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек"

2) Публічного акціонерного товариства "Стахановський вагонобудівний завод"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна організація (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб"

про стягнення 468899092,16 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" та Публічного акціонерного товариства "Стахановський вагонобудівний завод" про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008 у розмірі 134345088,00 грн, яка складається із заборгованості за відсотками у розмірі 134345088,00 грн, та стягнення з відповідача-1 заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008 у розмірі 334554004,16 грн, з яких:

прострочена заборгованість по основному боргу по тілу кредиту (дол. США) у розмірі 75 дол. США 29 центів, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 2137,55 грн.,

прострочена заборгованість по основному боргу по тілу кредиту (Євро) у розмірі 100 Євро 00 євроцентів, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 3232,88 грн.,

прострочена заборгованість по відсоткам (гривня) у розмірі 12171761,09 грн,

прострочена заборгованість по відсоткам (доларів США) у розмірі 7236877 дол. США 52 центи, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 205431697,56 грн,

прострочена заборгованість за відсотками (фунтів стерлінгів) у розмірі 1319183 фунтів стерлінгів 97 пенні, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 47846048,02 грн,

прострочена заборгованість за відсотками (Євро) у розмірі 4347 євро 02 євроцентів, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 140533,74 грн.,

пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам у розмірі 68928593,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008 в частині погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом; також позивач посилався на неналежне виконання відповідачем-2 своїх зобов`язань за договором поруки №693 від 10.02.2006, як поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" за зобов`язаннями за договором про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2019 залучено до участі у справі Державну організацію (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

26.02.2019 від відповідача-1 до місцевого господарського суду надійшла заява про застосування строку позовної давності.

В наданих суду першої інстанції третьою особою поясненнях, Державна організація (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" підтримала позов, просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач-1 проти позову заперечував, зазначаючи у відзиві на позов про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом. Також, відповідач-1 посилався на те, що порука відповідача-2 є припиненою, оскільки кредитором протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явлено вимоги до поручителя. Також відповідач-1 вказував, що поданий позивачем електронний доказ (банківські виписки) не може бути належним доказом у зв`язку із колізією норм чинного законодавства.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/17644/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" прострочену заборгованість по відсоткам (гривня) у розмірі 146516849,09 грн, прострочену заборгованість по відсоткам (дол. США) у розмірі 7236877 дол. США 52 центи, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 205461697,56 грн, прострочену заборгованість по відсоткам (фунти стерлінгів) у розмірі 1319183 фунтів стерлінгів 97 пенні, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 47846048,02 грн, прострочену заборгованість по відсоткам (Євро) у розмірі 4347 євро 02 євроцентів, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 140533,74 грн, судовий збір у розмірі 526037,47 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "Стахановський вагонобудівний завод" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/17644/18 в частині відмови позивачу в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 75,29 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 2137,55 грн., та у сумі 100 Євро, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 3232,88 грн., та ухвалити нове рішення у цій частині, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, скаржник стверджує, що судом першої інстанції безпідставно застосовано строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 75,29 дол. США та у сумі 100 Євро, оскільки позивач звернувся до суду щодо стягнення цих сум в межах трирічного строку, з урахуванням погодженого сторонами кінцевого строку погашення кредитної лінії - 01.03.2016.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2019 поновлено Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/17644/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/17644/18; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/17644/18 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; призначено розгляд апеляційної скарги.

19.11.2019 через канцелярію суду від відповідача-1 надійшло роз`яснення щодо настання позовної давності, в якому він зазначив, зокрема, про те, що строк позовної давності сплив 31.08.2018, тобто до подання позивачем позову. При цьому, на думку відповідача-1, укладення сторонами 01.09.2015 додаткової угоди до договору про мультивалютну кредитну лінію №12448м-08 від 01.09.2015 не мало жодного впливу на перебіг позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 просив апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати повністю, в задоволенні позову відмовити повністю.

23.12.2019 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення, в який викладено заперечення проти доводів відповідача-1 щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

В судове засідання апеляційної інстанції 23.12.2019 представник відповідача-2 не з`явився, про поважність причин нез`явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника відповідача-2.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 23.12.2019 представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/17644/18 в частині відмови позивачу в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 75,29 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 2137,55 грн., та у сумі 100 Євро, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 3232,88 грн., та ухвалити нове рішення у цій частині, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 23.12.2019 представник відповідача-1 просив апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати повністю, в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 23.12.2019 представник третьої особи підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/17644/18 в частині відмови позивачу в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 75,29 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 2137,55 грн., та у сумі 100 Євро, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 3232,88 грн., та ухвалити нове рішення у цій частині, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню, виходячи з наступного.

10 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит", як Банком/кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промінек", як позичальником, було укладено договір про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 (надалі - кредитний договір), відповідно до якого банк надає позичальнику грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності і цільового використання.

Згідно із пунктом 1.1.1. кредитного договору, надання кредитних коштів буде здійснюватись окремими частинами (траншами) на умовах, визначених даним договором в рамках відновлюваної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 400000000,00 грн з урахуванням його зменшення згідно графіку погашення заборгованості.

Згідно із додатком №1 до кредитного договору, сторонами погоджено, що погашення заборгованості має бути здійснене у строк до 09.06.2009.

В подальшому, до кредитного договору сторонами вносились зміни та доповнення згідно із додатковими угодами від 18.08.2008, від 04.09.2008, від 11.09.2008, від 03.12.2008, від 29.12.2008, від 16.03.2009, 09.06.2009, від 13.10.2009, від 30.10.2009, від 09.11.2009, від 25.12.2009, від 30.12.2009, від 15.02.2010, від 28.05.2010, від 03.06.2010, від 30.06.2010, від 04.08.2010, від 10.08.2010, від 31.12.2010, від 01.02.2011, від 07.02.2011, від 02.06.2011, від 14.06.2011, від 15.07.2011, від 25.07.2011, від 19.12.2011, від 26.04.2012, від 30.05.2012, від 24.07.2012, від 26.10.2012, від 22.11.2012, від 28.11.2012, від 26.12.2012, від 26.02.2013, від 01.03.2013, від 29.03.2013, від 25.04.2013, від 29.05.2013, від 28.02.2014, від 27.03.2014, від 10.04.2014, від 28.05.2014, від 10.07.2014, від 09.10.2014, від 26.12.2014, від 25.06.2015, від 04.08.2015, від 04.08.2015, від 06.08.2015, від 13.08.2015, від 01.09.2015.

Додатковою угодою від 01.09.2015 пункт 1.1.1. кредитного договору було змінено та викладено у новій редакції. Так, згідно із пунктом 1.1.1. кредитного договору, надання кредитних коштів буде здійснюватись окремими частинами (траншами) на умовах, визначених даним договором в рамках відновлюваної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 4325,00 грн. з урахуванням його зменшення згідно Графіку погашення кредитної лінії (додаток №32 до даного договору), вказаного у п. 2.5. даного договору і сплати за користування кредитними ресурсами відсотки в розмірі, визначеному п. 3.1. даного договору.

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, видача кредитних ресурсів в рамках кредитної лінії здійснюється у вигляді надання траншів у валюті та на умовах, визначених даним договором.

За змістом пункту 2.1.1. кредитного договору, під кредитною лінією в даному договорі розуміється загальний ліміт кредитування, в рамках якого, здійснюється надання позичальнику в межах встановленого строку окремих траншів в межах встановленого ліміту кредитування.

Згідно із п. 2.1.2. кредитного договору, ліміт кредитування за даним договором встановлюється і вираховується в базовій валюті незалежно від валюти траншів.

Пунктом 2.1.3. кредитного договору (з урахуванням додаткової угоди від 04 серпня 2010 року) визначено, що валютою траншів в рамках даного договору є Національна валюта України - гривня, долар США, Євро та фунт стерлінгів.

Відповідно до п. 2.1.4. кредитного договору, базовою валютою по даному договору є національна валюта України - гривня.

Пунктом 2.1.8. кредитного договору передбачено, що транші надаються шляхом перерахування коштів банком з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника банку, якщо інше не зазначено у письмовій заявці позичальника чи додатковій угоді.

Відповідно до п. 2.5. кредитного договору (у редакції додаткової угоди від 01.09.2015), позичальник зобов`язується повернути всі отримані кредитні ресурси банку у валютах заборгованості по кожному траншу згідно Графіку погашення кредитної лінії (зазначеному в п. 1.1.1. даного договору) з кінцевим строком погашення до 01 березня 2016 року шляхом перерахування грошових ресурсів на відповідні позичкові рахунки; погашення заборгованості по кожному траншу здійснюється в тій же валюті, в якій були надані кредитні ресурси.

Згідно із п. 3.1. кредитного договору (у редакції додаткової угоди від 13.08.2015), банк нараховує, а позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитними ресурсами окремо по кожному траншу, відповідно до відсоткових ставок, визначених даним пунктом.

Відповідно до п. 3.4. кредитного договору (у редакції додаткової угоди від 01.09.2015), нарахування і сплата відсотків за користування кредитними ресурсами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує відсотки в строк з 26 до 30 (31) числа кожного місяця в зазначений строк сплачуються відсотки, нараховані за користування кредитними ресурсами за період з 26-го числа попереднього місяця по 25-те число поточного місяця. Позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами, нараховані по 31 серпня 2015 року включно, в строк до 01 березня 2016 року включно. Позичальник сплачує проценти за останній звітній період (тобто звітній період, в якому настає строк повернення кредиту) не пізніше строку повернення кредиту, зазначеного у п. 2.5. даного договору.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується використовувати кредитні кошти, отримані за цим договором, на поповнення обігових коштів, в т.ч. придбання цінних паперів українських підприємств.

Згідно із п.7.1 кредитного договору, за прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня оплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п. 2.2, 2.5., 2.6., 3.4., 3.6., 3.7., 4.5., 6.1., 8.3. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов`язання погасити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (кредитор), Відкритим акціонерним товариством "Стахановський вагонобудівний завод" (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промінек" (боржник) укладено договір поруки №693 від 10.02.2006 у редакції додаткової угоди від 16.09.2008 (надалі - договір поруки), з подальшими змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 1.1. договору поруки, у редакції додаткової угоди від 28.05.2014, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань в розмірі 35400000,00 грн. (надалі - зобов`язання) за договором про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10 червня 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, про надання боржникові кредиту в розмірі 563000000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи із процентних ставок, передбачених в п.3.1. кредитного договору.

Пунктом 2.1. договору поруки визначено, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно із п. 2.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, у тому числі по основному боргу, сплаті щоквартальних відсотків і підвищених відсотків, оплаті комісійної винагороди, оплаті неустойки по основному боргу і відсоткам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за договором про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008 щодо повернення кредитних коштів у повному обсязі та сплати процентів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Колегією суддів встановлено, що позивачем взяті на себе зобов`язання виконані належним чином, надано позичальнику кредитні кошти.

Натомість позичальником допущено порушення виконання зобов`язання за кредитним договором в частині своєчасної та повної сплати кредитних коштів та процентів за користування кредитом.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача-1 (ТОВ "Промінек") за договором про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008 становить:

прострочена заборгованість по основному боргу по тілу кредиту (дол. США) у розмірі 75,29 дол. США,

прострочена заборгованість по основному боргу по тілу кредиту (Євро) у розмірі 100 Євро,

прострочена заборгованість по відсоткам (гривня) у розмірі 146516849,09 грн.,

прострочена заборгованість по відсоткам (дол. США) у розмірі 7236877,52 дол. США,

прострочена заборгованість по відсоткам (фунти стерлінгів) у розмірі 1319183,97 фунтів стерлінгів,

прострочена заборгованість по відсоткам (Євро) у розмірі 4347,02 Євро.

На підтвердження надання позивачем кредитних коштів та часткового погашення відповідачем заборгованості, в матеріалах справи містяться на електронному носії (Compact Disk) банківські виписки по особовому рахунку позичальника. Вказаний диск підписаний електронним цифровим підписом Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Ірклієнка Ю.П. (сертифікат видано Акредитованим центром сертифікації ключів ІДД ДФС та не є скасованим).

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно із ч. 2 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Закон України "Про електронний цифровий підпис" втратив чинність згідно із Законом України від 5 жовтня 2017 року №2155-VIII.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Стаття 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначає, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги".

Згідно із ч. 4 ст. 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про електронні довірчі послуги", електронний цифровий підпис та посилений сертифікат відкритого ключа, що його підтверджує, видані відповідно до вимог Закону України "Про електронний цифровий підпис" до набрання чинності цим Законом, використовуються користувачами електронних довірчих послуг, кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг, які продовжують їх обслуговувати, відповідно як кваліфікований електронний підпис та кваліфікований сертифікат електронного підпису до закінчення строку дії посиленого сертифіката відкритого ключа, але не пізніше двох років з дня набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що інформація, яка міститься на електронному носії (Compact Disk) - банківські виписки по особовому рахунку позичальника є належними доказами. Вказані обставини спростовують доводи відповідача-1 про неналежність цих доказів.

В силу вимог ст. ст. 610, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріалами справи підтверджено заборгованість відповідача-1 (ТОВ "Промінек") за кредитним договором за тілом кредиту у сумі 75,29 дол. США та у сумі 100 Євро.

Докази оплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по основному боргу за тілом кредиту (дол. США) у розмірі 75 дол. США 29 центів та заборгованості по основному боргу за тілом кредиту (Євро) у розмірі 100 Євро, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги заявлені із пропуском строку позовної давності, зазначаючи, що позивач мав звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за тілом кредиту до 13.12.2018, посилаючись на умови додаткової угоди від 13.08.2015.

Колегія суддів вважає даний висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи зі змісту пункту 2.5 додаткової угоди від 01.09.2015 до договору про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008, позичальник зобов`язується повернути всі отримані грошові кошти від Банку в валютах заборгованості за кожним траншем згідно Графіку погашення кредитної лінії (вказаному в п.1.1.1 цього договору) з кінцевим строком погашення до 01 березня 2016 р., шляхом перерахування грошових коштів на відповідні позикові рахунки. Погашення заборгованості за кожним траншем здійснюється в тій же валюті, в якій були надані грошові кошти.

Отже, враховуючи те, що Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось з позовом 28.12.2018, вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 75,29 Дол. США та в сумі 100 Євро заявлені у межах строку позовної давності.

З огляду на викладене, оскільки факт наявності заборгованості у відповідача-1 перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем-1 не спростований, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 75,29 дол. США та у сумі 100 Євро є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача-1 на користь позивача заборгованості по відсоткам (гривня) у розмірі 146516849,09 грн.; заборгованості по відсоткам (долари США) у розмірі 7236877,52 дол. США; заборгованості по відсоткам (фунти стерлінгів) у розмірі 1319183,97 фунтів стерлінгів; заборгованості по відсоткам (Євро) у розмірі 4347,02 Євро, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В пункті 3.1. договору (в редакції додаткової угоди від 27.03.2014 до договору про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008) визначено, що банк нараховує, а позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитними коштами окремо за кожним траншем, виходячи з відсоткових ставок, які встановлені в цій додатковій угоді. У випадку порушення позичальником встановленого графіку погашення кредитної лінії, вказаного в п.2.5 цього договору, відсоткова ставка за кредитом в національній валюті - гривні встановлюється у розмірі 46 % річних від суми невиконаного своєчасно зобов`язання за кредитом згідно вказаного Графіку, з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості; за кредитом в доларах США - 14% річних від суми невиконаного своєчасно зобов`язання за кредитом згідно вказаного Графіку, з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості; за кредитом в Євро, фунтах стерлінгів - 16,7 % річних від суми невиконаного своєчасно зобов`язання за кредитом згідно вказаного Графіку, з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості.

В пункті 3.4 договору (в редакції додаткової угоди від 01.09.2015) сторонами погоджено, що нарахування та сплата відсотків за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує відсотки у строк з 26 до 30 (31) число кожного місяця. У вказаний строк сплачуються відсотки, нараховані за користування кредитними коштами за період з 26-го числа попереднього місяця по 25-е число поточного місяця. Позичальник сплачує відсотки за користування кредитними коштами, які нараховані по 31.08.2015 включно, в строк до 01.03.2016 включно. Позичальник сплачує відсотки за останній звітний період (тобто звітний період, в якому настає строк повернення кредиту) не пізніше строку повернення кредиту, вказаного в п.2.5 цього договору.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача-1 за кредитним договором по відсоткам становить: прострочена заборгованість по відсоткам (гривня) у розмірі 146516849,09 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам (долари США) у розмірі 7 236 877,52 дол. США; прострочена заборгованість по відсоткам (фунти стерлінгів) у розмірі 1 319 183,97 фунтів стерлінгів; прострочена заборгованість по відсоткам (Євро) у розмірі 4347,02 Євро.

Судом апеляційної інстанції перевірено розрахунки відсотків та встановлено, що здійснені позивачем розрахунки є арифметично вірними та такими, що відповідають умовам кредитного договору та нормам чинного законодавства.

Відповідачем-1 заявлено про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за відсотками.

Враховуючи те, що Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось з позовом 28.12.2018, а у відповідності до п. 3.4. кредитного договору (у редакції додаткової угоди від 01.09.2015), позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, які нараховані по 31 серпня 2015 року включно, в строк до 01 березня 2016 року включно, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам (гривня), заборгованості по відсоткам (долари США), заборгованості по відсоткам (фунти стерлінгів), заборгованості по відсоткам (Євро) у розмірі 4347,02 Євро заявлені у межах строку позовної давності.

З огляду на викладене, оскільки факт наявності заборгованості у відповідача-1 перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем-1 не спростований, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 на користь позивача заборгованості по відсоткам (гривня) у розмірі 146516849,09 грн.; заборгованості по відсоткам (доларів США) у розмірі 7 236 877,52 дол. США; заборгованості по відсоткам (фунтів стерлінгів) у розмірі 1 319 183,97 фунтів стерлінгів; заборгованості по відсоткам (Євро) у розмірі 4347,02 Євро є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача-1 на користь позивача пені за прострочення заборгованості по основному боргу за тілом кредиту та відсоткам у розмірі 68928593,32 грн, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За змістом пункту 7.1 Договору, за прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

З розрахунку позивача вбачається, що нарахування пені здійснене позивачем за загальний період з 02.06.2018 по 30.11.2018, тобто позивач здійснив нарахування пені за прострочення повернення кредитних коштів та погашення процентів не з наступного дня, коли мала бути здійснена сплата кредитних коштів та процентів, а за шість місяців до подання позову, що суперечить приписам ч. 6 ст. 232 ГК України.

З огляду на приписи частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

За таких обставин, оскільки позивачем невірно визначено період нарахування пені, а суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, суд першої інстанції правомірно визнав позовні вимоги про стягнення пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам у розмірі 68928593,32 грн необґрунтованими та відмовив у їх задоволенні.

При цьому, місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача-1 про застосування до вищевказаних вимог строку позовної давності, оскільки застосування позовної давності та наслідки її спливу застосовуються лише за наявності порушення прав особи.

Стосовно позовних вимог про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" та Публічного акціонерного товариства "Стахановський вагонобудівний завод" заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008 у розмірі 134345088,00 грн, яка складається із заборгованості по відсотках у розмірі 134345088,00 грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як встановлено судом вище, в забезпечення виконання зобов`язань за договором про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008, між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (кредитор), Відкритим акціонерним товариством "Стахановський вагонобудівний завод" (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промінек" (боржник) укладено договір поруки №693 від 10.02.2006 у редакції додаткової угоди від 16.09.2008, з подальшими змінами та доповненнями.

Згідно зі ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на час існування правовідносин сторін) визначено, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

У відповідності до п. 5.1. договору поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не пред`явив вимоги до поручителя.

Отже, враховуючи те, що у договорі поруки не встановлено строк її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому за змістом пункту 5.1. договору поруки, порука Публічного акціонерного товариства "Стахановський вагонобудівний завод" вважається припиненою у випадку, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не пред`явив вимоги до поручителя.

З огляду на те, що у договорі про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008 строк виконання основного зобов`язання чітко визначений: строком повного погашення кредиту та погашення процентів - 01.03.2016, у позивача виникло право пред`явити вимогу до поручителя (ПАТ "Стахановський вагонобудівний завод") про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту та сплати процентів, починаючи з 02.03.2016 протягом наступних шести місяців.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження звернення позивача до поручителя з вимогою (у строк по 02.09.2016) про виконання зобов`язання боржника зі сплати нарахованих за договором про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008 процентів у розмірі 134345088,00 грн, а тому порука Публічного акціонерного товариства "Стахановський вагонобудівний завод" в силу приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України, є припиненою.

Таким чином, вимоги позивача до Публічного акціонерного товариства "Стахановський вагонобудівний завод" є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" в частині сплати процентів за договором про мультивалютну кредитну лінію №1248м-08 від 10.06.2008 у розмірі 134345088,00 грн. не є припиненими, у зв`язку із чим, вимоги у цій частині підлягають стягненню на користь позивача з відповідача-1 (Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек").

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення поруки Публічного акціонерного товариства "Стахановський вагонобудівний завод", проте посилався при цьому на положення частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, яка введена в дію лише з 04.02.2019, тоді як застосуванню підлягали положення цієї норми в редакції , яка діяла на час існування правовідносин сторін, однак, оскільки таке порушення місцевим господарським судом норм матеріального права не призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційний господарський суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до статей 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/17644/18 - скасуванню в частині відмови позовних вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" простроченої заборгованості по тілу кредиту (дол. США) в розмірі 75 доларів США 29 центів що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 2137,55 грн., та простроченої заборгованості по тілу кредиту (Євро) в розмірі 100 Євро, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 3232,88 грн, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281 - 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/17644/18 скасувати в частині відмови позовних вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" простроченої заборгованості по тілу кредиту (дол. США) в розмірі 75 доларів США 29 центів, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 2137,55 грн., та простроченої заборгованості по тілу кредиту (Євро) в розмірі 100 Євро, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 3232,88 грн.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/17644/18 залишити без змін.

Резолютивну частину рішення суду викласти в наступній редакції:

« 1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" (01010, м. Київ, вулиця СІЧНЕВОГО ПОВСТАННЯ, будинок 11-Б, ідентифікаційний код 31087034) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, будинок 60, ідентифікаційний код 09807856) простроченої заборгованості по тілу кредиту (дол. США) в розмірі 75 доларів США 29 центів, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 2137,55 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту (Євро) в розмірі 100 Євро, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 3232,88 грн., прострочену заборгованість по відсоткам (гривня) у розмірі 146516849,09 грн, прострочену заборгованість по відсоткам (дол. США) у розмірі 7236877 дол. США 52 центи, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 205431697,56 грн, прострочену заборгованість по відсоткам (фунти стерлінгів) у розмірі 1319183 фунтів стерлінгів 97 пенні, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 47846048,02 грн, прострочену заборгованість по відсоткам (Євро) у розмірі 4347 євро 02 євроцентів, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 140533,74 грн., витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 526044,54 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" (01010, м. Київ, вулиця СІЧНЕВОГО ПОВСТАННЯ, будинок 11-Б, ідентифікаційний код 31087034) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, будинок 60, ідентифікаційний код 09807856) 2643 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити суду першої інстанції видати відповідні накази з зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи №910/17644/18 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 24.12.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Євсіков