ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3173/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/3173/19

За позовом: Акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі регіональної філії „Львівська залізниця (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРОМДРІМЛАЙТ (65045, м.Одеса, пров. Покровського, 16; )

Про стягнення 83345,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гуменюк І.Г., довіреність

від відповідача: Лукацький І.О., ордер

Встановив: Позивач Акціонерне товариство „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРОМДРІМЛАЙТ про стягнення 83345,00 грн.

Позовні вимоги позивача направлено на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРОМДРІМЛАЙТ неустойки у розмірі 83345,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.10.2019р. прийнято позовну заяву Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3173/19. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "25" листопада 2019 р. о 12:00.

15.11.2019р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

20.11.2019р. за вх.№2-5680/19 господарський суд одержав клопотання Акціонерного товариства „Українська залізниця про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, згідно з яким позивач просив суд забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3173/19, яке призначене на 25 листопада 2019 р. о 12:00, в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.11.2019р. відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства „Українська залізниця за вх.№2-5680/19 від 20.11.2019р. про проведення судового засідання по справі №916/3173/19, яке призначене на 25.11.2019р. о 15:00, в режимі відеоконференції.

25.11.2019р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

25.11.2019р. за вх.№2-5736/19 господарський суд одержав клопотання Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, згідно з яким позивач просив суд забезпечити проведення наступного судового засідання у справі №916/3173/19 в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Одеської області 25.11.2019р. відкладено розгляд справи по суті на "18" грудня 2019 р. о 12:00. Викликано представників учасників справи у судове засідання для розгляду справи по суті на "18" грудня 2019 р. о 12:00. Запропоновано позивачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати відповідачу відповідь на відзив, оформлену з урахуванням вимог, встановлених ст.166 ГПК України, в строк до 13.12.2019р. Клопотання Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця задоволено. Доручено господарському суду Рівненської області забезпечити проведення судового засідання у справі №916/3173/19 за позовом Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРОМДРІМЛАЙТ про стягнення 83345,00 грн. 18 грудня 2019р. о 12:00. Зобов`язано позивача направити уповноваженого представника до господарського суду Рівненської області для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

06.12.2019р. до господарського суду Одеської області позивачем було надано відповідь на відзив.

У судовому засіданні 18.12.2019 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 19.12.2019р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.

24 квітня 2019р. згідно залізничної накладної №40708232 Товариством з обмеженою відповідальністю „ПРОМДРІМЛАЙТ зі станції Кропивницький Одеської залізниці на адресу станція призначення Щебжешин ПКП. отримувач: В. КРОМ Сп.з.о.о. Сп.к., вагоном №52686920 було відправлено вантаж: „Жмихи та інші тверді відходи.

01 травня 2019р. на станції Здолбунів Львівської залізниці складено акт загальної форми №561, на підставі якого вагон №5268920 відчеплено від групи вагонів та затримано по причині підозри зміщення центру маси вантажу вище допустимих норм. Складено досильний перевізний документ.

Актом загальної форми №8022 від 02.05.2019р. зафіксовано, що при переважуванні вагону №52686920 на 150т. трьохплатформеній ел. Тензометричній вазі: маса бруто 93600, тара 26300, маса нетто 67300, згідно перевізного документу: маса нетто 67550 кг, тобто менше 250 кг.

Різниця завантаженні візків у вагоні складає: 11500 кг, завантаження вантажу на перший візок 27900 кг, на другий 39400 кг, вантажопідйомність вагону 68 тонн, що більше половини вантажопідйомності вагону на другий візок 5400 кг, що за посиланням позивача є порушенням п. 4.3. глави 1 додатку 3 до СМГС.

Згідно показників ваги та актів загальної форми зазначений вагон був комерційно несправний, що в свою чергу загрожувало безпеці руху відповідно до Правил технічної експлуатації залізниць України, що затверджено наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. №411 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 лютого 1997р. за №50/1854 розділ 15 п. 15.27, вагон було затримано на станції Здолбунів для усунення порушення.

02 травня 2019 року було скеровано лист начальнику митного поста „Рівне-центральний Рівненської митниці про даний факт затримки вагону №52686920, оскільки вантаж знаходиться під митним контролем.

Начальником митного поста Рівне листом від 07 травня 2019р. було надано дозвіл про усунення даного порушення.

10 травня 2019р. було скеровано лист начальнику митного поста „Рівне-центральний Рівненської митниці та повідомлено про усунення порушення п. 4.3. глави 1 додатку 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, що загрожувало безпеці руху.

Працівниками станції Здолбунів було знято два запірно-пломбувальні пристрої відправника №Д872523, Д872520 складено акт загальної форми №254. У вагоні 52686920 було виявлено: нерівномірне навантаження, в передньому торці вагона нижче завантажувального люка на 1350 мм, в задньому торці нижче завантажувального люка на 300 мм. За посиланням позивача, було порушено п. 4.3. глави 1 та 3.10. глави 11 додатку 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Комерційну несправність вагона було усунуто відправником, шляхом розрівнювання вантажу по всій площині вагона. На завантажувальні люка на даху вагону навішано запірно-пломбувальні пристрої №В627368, №В627388.

Як зазначає позивач, після усунення комерційної несправності проведено повторне зважування, навантаження відповідає вимогам додатку №3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення глави 1 п. 4.3.

Позивачем було зазначено суду, що у відповідності до п. 1.1 Інструкції про взаємодію посадових митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничним вантажними поїздами, і працівниками залізниць України, затвердженої наказом Державної митної служби Міністерства транспорту та зв`язку від 18.09.2008р. №1019/1143, цю Інструкцію розроблено з метою узгодження дій посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами, і працівниками залізниць України, визначення їх прав, функціональних обов`язків і відповідальності.

Згідно відправки №40708232 Товариство з обмеженою відповідальністю „ПРОМДРІМЛАЙТ зі станції Кропивницький Одеської залізниці на адресу станції Щебжешин ПКП, отримувач: В. КРОМ Сп.з.о.о. Сп.к., вагоном №52686920 було відправлено вантаж: „Жмихи та інші тверді відходи.

У ч. 2 Графі 15 відправки №40708232 вантажовідправником було вказано, що технічні умови навантаження (ТУ), а саме навантаження згідно п. 3.10. Глави 11 додатку 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Додаток 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, це технічні умови розміщення і кріплення вантажів. Глава 11 даного додатку передбачає порядок розміщення і кріплення вантажів у критих вагонах.

Перевізником на підставі актів загальної форми було 561 та 8022 було встановлено, що вантаж у вагоні 52676228 навантажено нерівномірно, чим, за посиланням позивача, порушено п. 4.3. глави 1 та 3.10 глави 11 додатку до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, а також, що таке навантаження загрожувало безпеці руху розділ 15 п. 15.27.

Позивачем, посилаючись на ч. 3 ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, було заявлено до стягнення п`ятикратний розмір провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, на якій було виявлено цей надлишок, у розмірі 83345,00 грн.

Також було зазначено суду, що 11 липня 2019р. на адресу відповідача скеровувалась претензія, яка Товариством з обмеженою відповідальністю „ПРОМДРІМЛАЙТ залишилась без розгляду.

Надаючи заперечення щодо позову, відповідачем було зазначено суду, що вагон №52686920 навантажувався по станції Кропивницький Одеської залізниці, був прийнятий до перевезення працівниками залізниці без жодних зауважень, та на шляху прямування вагону зі станції Кропивницький Одеської залізниці до станції Здолбунів Львівської залізниці підприємство не отримало жодного повідомлення щодо несправності вагону .У технічному відношенні вагон оглядався працівниками залізниці, придатність вагону визначалась залізницею, тому підприємство не несе відповідальності за несправність вагону відповідно до розділу 15 п. 15.27 Правил технічної експлуатації вагонів.

Відповідач зазначає, що у залізничній накладній №40708232 в графі 13 „найменування вантажу міститься інформація про те, що навантаження вантажу згідно з п.3.10 Глави 11 Додатку З до СМГС (нормативний документ, який передбачає Технічні умови розміщення та кріплення вантажів у вагонах колії 1520мм та встановлюють порядок розробки способів розміщення та кріплення вантажів, які не передбачені в ТУ. Даний документ є Додатком З до СМГС „Соглашения о международном грузовом сообщении), у накладній маса, кількість місць вантажу, його назва, код та адреса одержувача зазначені вірно.

За посиланням відповідача, жодних письмових зауважень щодо порушення навантаження вантажу навалом у критих вагонах в комерційному відношенні працівниками залізниці зроблено не було. Після завантаження вантажу та виставлення завантаженого вагону для відправлення, вагон №52686920 було перевірено працівниками залізниці в комерційному та технічному відношенні. Залізниця, оглянувши подані до перевезення вагони за залізничною накладною №40708232, прийняла їх до перевезення, проставивши календарний штемпель станції Кропивницький в оформленій накладній. Жодних актів загальної форми ГУ-23 щодо комерційних несправностей залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до комерційного стану вагону. Залізниця після проставлення відповідної відмітки в залізничній накладній, взяла на себе відповідальність за доставку вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за безпечний провіз, прийнятого до перевезення вантажу.

У відповідності до вимог п.5 частини 1 §3 статті 16 Угоди Про міжнародне вантажне сполучення, відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізником виявлено неправильність, неточність чи неповноту вказаних відправником в накладній відомостей та заяв і при цьому встановлює, що виникли обставини, які загрожують безпеці руху.

Як вказує відповідач, вагон №52685920 до перевезення прийнятий 24.04.2019р., тобто договір на перевезення укладений 24.04.2019р., перевізником не виявлено неправильність, неточність, неповноту вказаних відправником даних, в перевізному документі не передбачена відмітка про різницю завантаження візків, тому у даному випадку неможливо керуватися статтею 16 Угоди Про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Крім того, статтею 16 вищезазначеної Угоди Передбачено, що неустойка стягується у відповідності з приписами статті 31 Угоди, яка в свою чергу сплачується перевізнику у порядку, визначеному національним законодавством держави, у якій проводиться оплата, тобто на підставі статті 122 Статуту залізниць України, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998р. року №457, в якій передбачено „за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача, що не відповідає зазначеному випадку.

Крім того, відповідач вважає штрафні санкції надмірними так як він не наніс позивачу та іншим учасникам господарських відносин жодних збитків.

Надаючи відповідь на відзив, позивачем було зазначено суду, що згідно з частинами першою та другою статті 8 Закону України „Про залізничний транспорт визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України. Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Статтею 3 Статуту визначено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Згідно із пунктом 4 Статуту, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення, зокрема - Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року, до якої Україна долучилася 05.06.1992 року.

Відповідно до договору перевезення, перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу (параграф 1 статті 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення). Згідно із параграфом 3 статті 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, укладення договору перевезення підтверджується накладною. Вагон для перевезення вантажу надає перевізник або відправник. Для перевезення надаються вагони, допущені до обігу в міжнародному сполученні (параграф 6 статті 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення).

Згідно з пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Позивачем було зазначено суду, що накладна складається відправником і пред`являється договірному перевізнику. Згідно відправки №40708232 відповідачем зі станції Кропивницький Одеської залізниці на адресу станції Щебжешин ПКП., отримувач: В. КРОМ Сп.з.о.о. Сп.к., вагоном №52686920 було відправлено вантаж: У ч.2 Графи 15 відправки № 40708232 вантажовідправником було вказано, що технічні умови навантаження (ТУ), а саме навантаження згідно п.3.10 Гл.11 додатку 3 до УМЗВС. Додаток 3 до УМЗВС це технічні умови розміщення і кріплення вантажів. Глава 11 даного додатку передбачає порядок розміщення і кріплення вантажів у критих вагонах.

На підставі викладеного та зазначеного, доводи відповідача, за твердженням позивача, спростовуються зазначеними обставинами, оскільки на підставі актів загальної форми 561, 8022 та 254 перевізником було встановлено, що після укладання договору перевезення перевізником виявлено неправильність, неточність чи неповноту вказаних відправником в накладній відомостей та таке навантаження відповідача загрожувало безпеці руху.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача під час розгляду справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, забезпечення гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів кожного.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частиною 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 Господарського кодексу України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Умовами ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України визначені загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 3 Статуту залізниць України, дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії).

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Відповідно параграфу 1 стаття 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення по маршруту, узгодженому відправником і договірним перевізником, і видати його отримувачу.

Параграф 3 статті 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення визначає, що укладання договору перевезення підтверджується накладною.

Відповідно до параграфу 1 статті 15 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, в накладній повинні міститись певний перелік відомостей в тому числі: найменування вантажовідправника, найменування вантажу і його код, вид упаковки.

Згідно до параграфа 2 ст. 15 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, в накладній крім відомостей перерахованих у параграфі 1 цієї статті, у разі необхідності повинні міститись наступні відомості: заяви відправника що стосуються вантажу та інші відомості, передбачені Правилами перевезень вантажів.

Згідно до п. 7.1. Розділу 2 (накладна) Правил перевезення вантажів Додатку 1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, перевезення вантажу оформлюється накладною єдиного зразку по формі, що наведена у додатку 1 до Правил.

Пунктом 8 розділу 2 Накладна Правил перевезення вантажів Додатку 1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення визначено правило по заповненню накладної.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України „Про залізничний транспорт, підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров`я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку руху поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України.

Умовами параграфу 1 ст. 23 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення визначено, що перевізник має право перевірити чи дотримані відправником правила перевезення і відповідає відправка даним вказаними відправником у накладній.

Як вже встановлено судом, згідно відправки №40708232 Товариство з обмеженою відповідальністю „ПРОМДРІМЛАЙТ зі станції Кропивницький Одеської залізниці на адресу станції Щебжешин ПКП., отримувач В. КРОМ Сп.з.о.о. Сп.к., вагоном №52686920 було відправлено вантаж: „Жмихи та інші тверді відходи.

У ч. 2 Графі 15 відправки №40708232 вантажовідправником було вказано, що технічні умови навантаження (ТУ), а саме навантаження згідно п. 3.10. Глави 11 додатку 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Додатком 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення визначено, що це технічні умови розміщення і кріплення вантажів.

На підставі актів загальної форми 561 та 8022 перевідником було встановлено, що вантаж у вагоні №52676228 навантажено нерівномірно, чим порушено п. 4.3. глави 1 та 3.10 глави 11 додатку 3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 параграфу 3 ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладання договору перевезення перевізником буде виявлено несправність, неточність або неповноту вказаних відправником в накладній даних та заяв і при цьому встановлює, що виникли обставини, які загрожують безпеці руху.

Неустойка по пунктам, зокрема, 5 даного параграфа стягується в п`ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, на якій було виявлено надлишок.

Дослідивши обставини спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 83345,00 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Також, відповідно до параграфу 3 ст. 19 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено, що особа, яка здійснює навантаження, несе відповідальність за визначення придатності вагонів для перевезення конкретного вантажу, дотримання технічних вимог щодо розміщення та кріплення вантажів у вагонах, ИТЕ і АТС, а також за всі наслідки незадовільного навантаження.

Відповідно до параграфу 2 ст. 23 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, якщо відправником не дотримано умови перевезення або відправка не відповідає відомостям, зазначеним відправником в накладній, то в порядку, передбаченому ст. 31 „Сплата провізних платежів і неустойок і ст. 32 „Додаткові витрати, пов`язані з перевезенням вантажу цієї Угоди, перевізнику повинні буди відшкодовані всі витрати, викликані перевіркою і підтверджені документально.

На підставі викладеного та зазначеного, судом відхиляються доводи та твердження відповідача, що були наведені ним у відзиві на позовну заяву, оскільки вони, на думку суду, є необґрунтованими, не підтвердженими та спростовуються наявними в матеріалах справи документами та доказами.

Відповідно до ст. 617 Цивільного Кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За умовами ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Отже, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру штрафу. Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що наразі у суду відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності або зменшення розміру неустойки. При цьому господарський суд не приймає до уваги посилання відповідача на ненадання позивачем доказів понесення збитків, оскільки обов`язок доведення наявності підстав для зменшення неустойки покладений саме на відповідача.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 1921,00 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРОМДРІМЛАЙТ (65045, м. Одеса, пров. Покровського, 16; ) на користь Акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі регіональної філії „Львівська залізниця (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1; ) неустойку в розмірі 83345 (вісімдесят три тисячі триста сорок п`ять) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко