ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про розстрочення виконання судового рішення

26.12.2019 Справа № 917/953/19

м. Полтава

За заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго № 29-04/953 від 12.12.2019 року (вх. № 13839 від 13.12.2019 року) про розстрочку виконання рішення по справі № 917/953/19 -

за позовною заявою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго, вул. Комарова, 2А, м. Полтава, 36008

про стягнення 1 101 697,51 грн.,

Суддя Пушко І.І.

Представники:

від заявника (відповідача): Данілова Н.Н., дов. № 29-14/62 від 04.06.2019 року.

від стягувача (позивача): Андрійко Є.Л., дов. № 14-182 від 13.05.2019 року.

Суть заяви: Розглядається заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго про розстрочку виконання рішення по справі № 917/953/19.

Представник боржника підтримав заяву та просить суд розстрочити виконання рішення в цій справі на 12 місяців посилаючись на скрутне економічне та фінансове становище.

Також з метою підтвердження реальної можливості належно виконати рішення в цій справі, боржник в клопотанні про долучення доказів подав до суду платіжні доручення про сплату 16 525,50 грн. та 464,04 грн. витрат по сплаті судового збору (вх. № 14172 від 20.12.2019 року, том 2, а.с. 132-134).

Стягувач в задоволенні заяви про розстрочку заперечує з підстав, викладених в запереченнях до заяви про розстрочку (вх № 14320 від 26.12.2019 року, том 2 а.с. 142-147), посилаючись на досить тяжкий фінансовий стан стягувача, а також на те, що обставини, на які посилається боржник у своїй заяві, не є виключними обставинами для надання розстрочки виконання судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 01.10.2019 року у справі № 917/953/19 позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України про стягнення з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго грошових коштів задоволено частково. Вирішено стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 190 663,91 грн. пені, 100 127,00 грн. 3% річних, 345 400,05 грн. інфляційних втрат та 16 216,10 грн. - витрат по сплаті судового збору (том 2, а.с. 36-45).

Після прийняття рішення боржник звертався до суду із заявою про розстрочку виконання рішення на 12 місяців. Ухвалою від 18.10.2019 року господарський суд Полтавської області повернув боржнику зазначену заяву без розгляду (том 2, а.с. 49-50).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 року рішення господарського суду Полтавської області від 01.10.2019 року по справі №917/953/19 змінено, п. 2 резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 190 663,91 грн. пені, 100 127,00 грн. 3% річних, 366 024,16 грн. інфляційних втрат та 16 525,50 грн. - витрат по сплаті судового збору» та стягнуто з відповідача 464,04 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги (том 2, а.с. 105-116).

16.12.2019 року господарський суд Полтавської області видав відповідні накази (том 2, а.с. 118-119) та ухвалою прийняв подану боржником заяву про розстрочення виконання рішення в цій справі та призначив її розгляд на 26.12.2019 року (том 2, а.с. 120-121).

Ухвалу суду від 16.12.2019 року (том 2, а.с. 120) про призначення заяви до розгляду в судовому засіданні 26.12.2019 року представники сторін отримали 18.12.2019 року, про що свідчать відмітки на поштових повідомленнях про вручення поштового відправлення (том 2, а.с. 137-138).

При вирішенні заяви про розстрочку суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Принцип обов`язковості судових рішень має місце у нормах статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до частини другої якої, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Вказаний принцип знайшов своє відображення у нормах частини 5 статті 124 Конституції України: судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на зазначене, суд вважає, що фактичне зупинення виконання рішення на тривалий період порушує основні принципи обов`язковості виконання судового рішення, яке ухвалене іменем України, що в свою чергу порушує баланс інтересів стягувача та боржника та позбавляє кредитора на можливість захисту своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч. 2 ст. 331 ГПК України).

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 331 ГПК України).

Згідно ч. 4 ст. 331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З зазначених норм права, суд вбачає, що розстрочка рішення допускається при наявності обставин, які суттєво ускладнюють виконання рішення.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (надалі - постанова) роз`яснено основні принципи, які стосуються відстрочення рішення суду, зокрема, за пунктом 7.1.2 даної постанови розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до правової позиції, наведеної у пункті 7.2 постанови, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

З аналізу вищенаведеного суд вбачає, що розстрочка виконання рішення суду можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Таким чином, законодавець пов`язує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Господарський процесуальний кодекс визначає перелік обставин, які зазначалися вище в ч. 4 ст. 331 ГПК України, разом з тим, не обмежує їх перелік, оскільки можуть бути і інші обставини, які об`єктивно ускладнюють виконання рішення суду.

Тому, суд оцінює докази, щодо наявності таких обставин в порядку параграфу 1 Основні положення про докази глави 5 ГПК України і за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Обґрунтовуючи заяву про надання розстрочки виконання рішення в цій справі рівними частинами на 12 місяців боржник посилається на наступне.

Відповідно до Статуту ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" основними напрямками діяльності підприємства, зокрема, є забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально-побутових та інших об`єктів; проведення ремонтів обладнання теплового господарства. Відповідач є підприємством комунальної форми власності.

Єдиним джерелом надходження коштів відповідачу, в т.ч. джерело погашення заборгованості за вищезазначеним рішенням суду, з яких проводяться оплати за розподіл природного газу, здійснений позивачем, є грошові кошти отримані від реалізації теплової енергії та надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за затвердженими тарифами.

Відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні організації в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками виключно згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення, боржник посилається на те, що борг, який є предметом стягнення в справі № 917/953/19, утворився внаслідок встановлення органом державної влади (НКРЕКП) нормативів перерахування коштів, поза волею відповідача, що свідчить про відсутність вини відповідача у виникненні спору та є, на думку боржника, однією з виняткових обставин для розстрочки виконання рішення суду.

Також підставою для розстрочки виконання рішення боржник вказує позитивний прогноз покращення фінансових результатів діяльності підприємства протягом останніх років, внаслідок чого можливе поступове накопичення коштів, необхідних для виконання рішення у справі № 917/953/19.

Винятковою обставиною для розстрочення виконання рішення суду боржник зазначає те, що відповідач не уповноважений чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачав теплову енергію та здійснював постачання гарячої води по вартості, нижчій за їх її собівартість. Прострочення платежів відповідача об`єктивно виникало не з його вини, а внаслідок збігу низки обставин, зокрема, встановлення нормативу відрахування коштів органом державної влади (НКРЕКП), неузгодженості ціноутворення у сфері теплопостачання та реалій роботи підприємств галузі, діючий тариф, який є економічно необгрунтований.

З огляду на викладене, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що полягає у неприйнятті рішень по заявах ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо встановлення/коригування тарифів ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на теплову енергію та щодо встановлення/коригування тарифів ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої; зобов`язання НКРЕКП встановити ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» економічно обґрунтовані тарифи.

При вирішенні заяви про надання розстрочки боржник просить врахувати специфічний вид діяльності відповідача - постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що передбачає собою вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ, релігійних організацій та інших суб`єктів, а також інтереси територіальної громади міста та області, фізичних та юридичних осіб. Вказаний вид господарської діяльності підлягає надзвичайно високому рівню державного регулювання, від визначення рівня цін, до регулювання порядку розпорядження коштами, отриманими як плата за відпущену теплову енергію від споживачів. Така ситуація не є типовою для господарювання як явища, а є виключенням з загальних правил. Разом з тим, виключення такого роду мають бути обмежені, що випливає з принципу обмеження державного регулювання економічних процесів, закріпленого у ст. 6 Господарського кодексу України. Проте, державна регуляція вказаного виду господарської діяльності, виходячи з чинних положень законодавства, є надмірною, що, з одного боку, унеможливлює виконання вказаного рішення суду одноразовим платежем, а з іншого боку, є однією з виняткових обставин, що є підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Крім того, арешт коштів на рахунках боржника та продаж його майна може призвести до зупинення діяльності боржника та до його банкрутства. З метою недопущення негативних соціальних та інших наслідків результату можливої зупинки діяльності боржника щодо надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, та враховуючи, що відповідач на даний час є неспроможним виконати рішення суду разовим платежем з незалежних від його волі обставин, боржник звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення як ефективним способом розв`язання існуючої ситуації.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Судом враховано, що підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

За наведеного, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення та надати йому розстрочку виконання рішення суду у справі № 917/953/19 від 01.10.2019 року , зміненого постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 року, щодо стягнення з нього коштів в сумі 190 663,91 грн. пені, 100 127,00 грн. 3% річних, 366 024,16 грн. інфляційних втрат строком на 4 місяці, до закінчення опалювального періоду, за наступним графіком:

- до 30.01.2020 року 47 665,97 грн. пені, 25 031,75 грн. 3% річних, 91 506,04 грн. інфляційних втрат;

- до 29.02.2020 року 47 665,97 грн. пені, 25 031,75 грн. 3% річних, 91 506,04 грн. інфляційних втрат;

- до 31.03.2020 року 47 665,97 грн. пені, 25 031,75 грн. 3% річних, 91 506,04 грн. інфляційних втрат;

- до 30.04.2020 року 47 666,00 грн. пені, 25 031,75 грн. 3% річних, 91 506,04 грн. інфляційних втрат.

Керуючись статтями 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву про розстрочку виконання рішення по справі № 917/953/19 задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення на 4 місяці шляхом сплати належних до стягнення сум за наступним графіком:

- до 30.01.2020 року 47 665,97 грн. пені, 25 031,75 грн. 3% річних, 91 506,04 грн. інфляційних втрат;

- до 29.02.2020 року 47 665,97 грн. пені, 25 031,75 грн. 3% річних, 91 506,04 грн. інфляційних втрат;

- до 31.03.2020 року 47 665,97 грн. пені, 25 031,75 грн. 3% річних, 91 506,04 грн. інфляційних втрат;

- до 30.04.2020 року 47 666,00 грн. пені, 25 031,75 грн. 3% річних, 91 506,04 грн. інфляційних втрат.

3. Ухвалу надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту складення повного тексту ухвали (ст.ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Пушко І.І.