РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2019Справа № 910/9061/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Вегера А.В.,

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ловліт»

про відшкодування шкоди 33 410, 74 грн.,

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мерілайф» (далі - відповідач, ТОВ «Мерілайф») про стягнення 33 410, 74 грн., з яких 27 492, 79 грн. основного боргу, 368, 86 грн. 3% річних, 1 071, 48 грн. інфляційних втрат та 4 477, 61 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договорів оренди № 51Е100-1210/17 від 25.09.2017 та № 51Е100-1573/17 від 28.11.2017, внаслідок чого за ним виникла заборгованість. У зв`язку з цим позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.07.2019 року відкрито провадження у справі № 910/9061/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Водночас, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судом встановлено, що відповідач 10.09.2019 року змінив своє найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мерілайф» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Ловліт».

Також, 10.09.2019 року відповідач змінив своє місцезнаходження, та наразі він є зареєстрованим за адресою: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Будівельників, будинок 141-А .

За таких обставин, ухвалою господарського суду міста Києва від 12.09.2019 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/9061/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.10.2019 року, змінено найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мерілайф» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Ловліт».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.10.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 05.11.2019 року, в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України витребувано у позивача додаткові докази у справі.

28.10.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про надання суду усіх доказів на підтвердження позовних вимог, які він має у своєму розпорядженні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.11.2019 відповідно до ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 03.12.2019 року.

02.12.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані письмові пояснення у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.12.2019 року.

19.12.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представники сторін у судове засідання 23.12.2019 року не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Разом з цим, частина 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2017 року між позивачем (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) було укладено Договір оренди комерційної нерухомості № 51Е100-1210/17 (далі - Договір-1), за умовами пункту 1 якого, Орендодавець передає, а Орендар бере у строкове платне користування комерційну нерухомість (далі - Майно), розташовану в смт. Іванівка Одеської області на 1-му поверсі одноповерхового будинку № 72 по вул. Центральній, загальною площею 22,9 кв.м. (приміщення № 3) для розміщення медичного центру.

Відповідно до пункту 2.1. Договору-1 передача Орендареві Майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін Акту приймання-передачі майна (додаток № 1), вказаного у пункті 1.1 цього Договору.

Пунктом 3.1. Договору-1 визначено, що орендна плата розраховується відповідно до внутрішніх нормативних актів Орендодавця, встановлюється в такому розмірі:

На період проведення Орендарем ремонтних робіт згідно з п. 2.5 Договору: 20,83 грн. за кв.м. орендованої площі. Крім того ПДВ (20%) - 4, 17 грн. Всього розмір орендної плати за місяць становить 25,00 грн за 1 кв.м. орендованих приміщень. Орендна плата за один місяць проведення ремонтних робіт за 22,9 кв.м. складає 377,01 грн. Крім того ПДВ (20%) - 95, 40 грн. Всього розмір орендної плати за один місяць проведення ремонтних робіт Орендарем становить 572,41 грн.

Орендна плата за один місяць оренди, починаючи з 12 жовтня 2017 року складає 41,67 грн. за 1 кв.м. орендованої площі. Крім того ПДВ (20%) - 8,33 грн. Всього розмір орендної плати за місяць становить 50,00 грн. за 1 кв.м. орендованої площі. Орендна плата за 1 місяць оренди з 12 жовтня 2017 року за 22,9 кв.м. всієї орендованої площі складає 954,24 грн. Крім того ПДВ (20%) - 190,85 грн. Всього розмір орендної плати за місяць становить 1 145 ,09 грн. за 22,9 кв.м. (додаток № 2) (підпункт 3.1.1. Договору-1).

Згідно з підпунктом 3.1.2. Договору-1 послуги з утримання комерційної нерухомості Орендар сплачує згідно виставленого рахунку. Оподаткування ПДВ здійснюється за ставкою, що діє на дату виконання податкового зобов`язання.

Відповідно до пункту 3.2. Договору-1, починаючи з 12 вересня 2018 року розмір орендної плати за Майно, що встановлено цим Договором, у разі переукладення нового Договору, збільшується на 10% за кожен рік оренди від розміру орендної плати за листопад 2017 року та Орендар зобов`язується здійснювати платежі за Договором у новому розмірі з початку відповідного року оренди.

В силу п. 3.3. Договору-1 послуги з утримання комерційної нерухомості складаються з комунальних витрат, повний перелік та вартість яких на дату складання Договору вказується у додатку № 3.

Згідно з підпунктом 6.1.4. Договору-1 Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим Договором.

Пунктом 8.2. Договору-1 передбачено, що у разі наявності заборгованості по орендній платі та іншим витратам за Договором за попередній місяць станом на 15 число поточного місяця, Орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості включно.

Договір набирає чинності після його підписання сторонами та діє до 11 вересня 2018 року включно та до повного виконання сторонам своїх зобов`язань (пункт 12.1. Договору-1).

25.09.2017 року на виконання умов Договору-1 між сторонами було підписано Акт приймання-передачі майна, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв обумовлене Договором-1 майно, а також додаток № 2 до Договору-1 «Протокол погодження договірної ціни оренд комерційної нерухомості ПАТ «Укртелеком», додаток № 3 «Зведений розрахунок вартості послуг на утримання приміщення, що орендується».

28.11.2017 року між позивачем (Орендодавець за договором) та відповідачем (Орендар за договором) було укладено договір оренди комерційної нерухомості 51Е100-1573/17 (далі - Договір-2), за умовами пункту 1 якого, Орендодавець передає, а Орендар бере у строкове платне користування комерційну нерухомість (далі - Майно), розташовану в смт. Іванівка Одеської області на 1-му поверсі одноповерхового будинку № 72 по вул. Центральній, загальною площею 37,8 кв.м. (приміщення № 4, № 5) для розміщення медичного центру.

Відповідно до пункту 2.1. Договору-2 передача Орендареві Майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін Акту приймання-передачі майна (додаток № 1), вказаного у пункті 1.1 цього Договору.

Пунктом 3.1. Договору-2 визначено, що орендна плата розраховується відповідно до внутрішніх нормативних актів Орендодавця, встановлюється в такому розмірі:

На період проведення Орендарем ремонтних робіт згідно з п. 2.5 Договору: 20,83 грн. за кв.м. орендованої площі. Крім того ПДВ (20%) - 4, 17 грн. Всього розмір орендної плати за місяць становить 25,00 грн за 1 кв.м. орендованих приміщень. Орендна плата за один місяць проведення ремонтних робіт за 37,8 кв.м. складає 878,37 грн. Крім того ПДВ (20%) - 157, 47 грн. Всього розмір орендної плати за один місяць проведення ремонтних робіт Орендарем становить 944,84 грн. за 37,8 кв.м.

Орендна плата за один місяць оренди, починаючи з 15 січня 2018 року складає 41,67 грн. за 1 кв.м. орендованої площі. Крім того ПДВ (20%) - 8,33 грн. Всього розмір орендної плати за місяць становить 50,00 грн. за 1 кв.м. орендованої площі. Орендна плата за 1 місяць оренди з 15 січня 2018 року за 37,8 кв.м. всієї орендованої площі складає 1575,13 грн. Крім того ПДВ (20%) - 315,03 грн. Всього розмір орендної плати за місяць становить 1 890,16 грн. за 37,8 кв.м. (додаток № 2) (підпункт 3.1.1. Договору-2).

Згідно з підпунктом 3.1.2. Договору-2 послуги з утримання комерційної нерухомості Орендар сплачує згідно виставленого рахунку. Оподаткування ПДВ здійснюється за ставкою , що діє на дату виконання податкового зобов`язання.

Відповідно до пункту 3.2. Договору-2, починаючи з 15 листопада 2018 року розмір орендної плати за Майно, що встановлено цим Договором, у разі переукладення нового Договору, збільшується на 10% за кожен рік оренди від розміру орендної плати за листопад 2018 року та Орендар зобов`язується здійснювати платежі за Договором у новому розмірі з початку відповідного року оренди.

За пунктом 3.3. Договору-2 послуги з утримання комерційної нерухомості складаються з комунальних витрат, повний перелік та вартість яких на дату складання Договору вказується у додатку № 3.

Згідно з підпунктом 6.1.4. Договору-2 Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим Договором.

Згідно з пунктом 8.2. Договору-2 у разі наявності заборгованості по орендній платі та іншим витратам за Договором за попередній місяць станом на 15 число поточного місяця, Орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості включно.

Договір набирає чинності після його підписання сторонами та діє до 14 листопада 2018 року включно та до повного виконання сторонам своїх зобов`язань (пункт 12.1. Договору-2).

25.11.2017 року на виконання умов Договору-2 між сторонами було підписано Акт приймання-передачі майна, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв обумовлене Договором-2 майно, а також додаток № 2 до Договору-2 «Протокол погодження договірної ціни оренд комерційної нерухомості ПАТ «Укртелеком», додаток № 3 «Зведений розрахунок вартості послуг на утримання приміщення, що орендується».

29.10.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору-1 (далі - Додаткова угода №1), відповідно до якої сторони внесли низку змін до Договору-1. Зокрема, відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 1 пункт 1.1. Договору-1 викладено у новій редакції, згідно з якою Орендодавець передає, а Орендар бере у строкове платне користування комерційну нерухомість (далі - Майно), розташовану в смт. Іванівка Одеської області на 1-му поверсі одноповерхового будинку № 72 по вул. Центральній, загальною площею 60,7 кв.м. (приміщення № 3, № 4, № 5) для розміщення медичного центру.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 1 до Договору-1 пункти 3.1.1 та 3.2. викладено у новій редакції, зокрема, що Орендна плата за один місяць оренди, починаючи з 12 вересня 2018 року складає 45,84 грн. за 1 кв.м. орендованої площі. Крім того ПДВ (20%) - 9,17 грн. Всього розмір орендної плати за місяць становить 55, 01 грн. за 1 кв.м. орендованої площі. Орендна плата за 1 місяць оренди з 12 вересня 2018 року за 60,7 кв.м. всієї орендованої площі складає 2 782,49 грн. Крім того ПДВ (20%) - 556, 50 грн. Всього розмір орендної плати за місяць становить 3 338, 99 грн. за 60,7 кв.м.

Починаючи з 12 вересня 2019 року розмір орендної плати за Майно, що встановлено цим Договором, збільшується на 10% за кожен рік оренди від розміру орендної плати за вересень 2018 року та Орендар зобов`язується здійснювати платежі за Договором у новому розмірі з початку відповідного року оренди.

За пунктом 3.3. Договору-1 послуги з утримання комерційної нерухомості складаються з комунальних витрат, повний перелік та вартість яких на дату складання Договору вказується у додатку № 3.

Відповідно до пункту 12.1 в редакції Додаткової угоди № 1 до Договору-1, цей Договір набирає чинності після його підписання сторонами та діє до 11 вересня 2019 року включно та до повного виконання сторонам своїх зобов`язань.

Згідно з доводами позивача, не спростованими відповідачем, останнім порушено умови договорів оренди, оскільки відповідач не виконав свій обов`язок зі сплати орендної плати та послуг з утримання майна в повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість на загальну суму 27 492,79 грн., з яких за період з 31.08.2018 року по 28.02.2019 року за Договором-1 у сумі 24 363,67 грн., а за період з 01.07.2018 року по 01.08.2018 року за Договором-2 у сумі 3 129,12 грн. На вказану заборгованість позивачем також нараховано пеню, 3% річних та інфляційні. Враховуючи ці обставини, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, між сторонами спору на підставі двох договорів та Додаткової угоди № 1 виникли орендні правовідносини, предметом яких було передача відповідачу в строкове платне користування нерухомого майна.

Згідно з частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У відповідності до частини 6 статті 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частини 3 статті 285 Господарського кодексу України, орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Статтею 286 Господарського кодексу встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Судом встановлено, що на виконання своїх зобов`язань за Договором-1, Договором-2 та Додатковою угодою № 1 до Договору-1 позивач 25.09.2017 року та 25.11.2017 року на підставі Актів приймання-передачі майна передав відповідачу у строкове платне користування комерційну нерухомість, розташовану в смт. Іванівка Одеської області на 1-му поверсі одноповерхового будинку № 72 по вул. Центральній, загальною площею 60,7 кв.м. (приміщення № 3, № 4, №5) для розміщення медичного центру.

У зв`язку з цим, у відповідача на підставі п.п. 3.1.1., 3.1.2, 3.2, 3.3, 3.9 та 6.1.4 Договору-1 (в редакції Додаткової угоди №1) та Договору-2 виник обов`язок зі сплати за оренду та інших визначених договорами витрат.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 3.9. Договору-1 та Договору-2, орендна плата за перший місяць оренди здійснюється Орендарем не пізніше 5 робочих днів після підписання Акту приймання-передачі орендованого майна. Починаючи з другого місяця - орендна плата перераховується Орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок Орендодавця, не пізніше 10-го числа поточного місяця на підставі договору, без надання рахунку, щомісяця, не пізніше 10-го числа поточного місяця, Орендодавець надає Орендарю Акт про надані послуги або рахунок-акт, яким підтверджується обсяг і вартість послуг за попередній місяць.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Однак свої зобов`язання зі сплати орендних платежів та послуг з утримання майна відповідач виконав не в повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в загальній сумі 27 492,79 грн., з яких за період з 31.08.2018 року по 28.02.2019 року за Договором-1 в сумі 24 363, 67 грн., та за період з 01.07.2018 року по 01.08.2018 року за Договором-2 в сумі 3 129,12 грн.

Як вбачається з матеріалів справи у добровільному порядку відповідач заборгованість не погасив, відповіді на лист (претензію) позивача не надав, що свідчить про неналежне виконання відповідачем господарських зобов`язань, що в свою чергу є підставою для захисту порушених прав та законних інтересів позивача у судовому порядку.

Таким чином, відповідний борг в сумі 27 492, 79 грн., який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з відповідача в судовому порядку.

Що стосується заявлених позивачем вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 368, 86 грн. та 1 071, 48 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекси споживчих цін (індекси інфляції), які є показниками загального рівня інфляції в економіці, розраховуються в цілому за місяць, а не на конкретні дати. Встановлено, що вони розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно та публікуються в наступному за звітним місяці.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Згідно з Листом Державного комітету статистики України № 11/1-5/73 від 13.02.2009 також не має практичного застосування середньоденний індекс інфляції, що може бути розрахований за формулою середньої геометричної незваженої (корінь з місячного індексу в 31 (30) степені). Так, він вказує лише на темп приросту цін за 1 день та не є показником реальної величини знецінення грошових коштів кредитора за період прострочення боржником своїх зобов`язань.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997, відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, інфляційні втрати мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.

Зазначене відповідає п. 6 Наказу Держкомстату № 265 від 27.07.2007 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін», відповідно до якого розрахунки базового індексу споживчих цін проводяться за міжнародною класифікацією індивідуального споживання за цілями та здійснюються відповідно до модифікованої формули Ласпейреса. Розрахунки базового індексу споживчих цін за квартал, період з початку року і т.п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів.

При цьому, коли відносно кожного грошового зобов`язання, які мають різні строки виникнення, проводиться оплата частинами через короткі проміжки часу, розрахунок інфляційних втрат необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов`язання, за період з моменту виникнення обов`язку з оплати та який буде спільним для всіх платежів по конкретному грошовому зобов`язанню, до моменту фактичного здійснення платежу з подальшим сумуванням отриманих результатів для визначення загальної суми інфляційних втрат.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 910/21564/16 від 10.07.2019.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі 368, 86 грн. (за Договором -1 розмір 3% річних складає 300, 70 грн., а за Договором-2 3% річних складають 68, 16 грн.) та інфляційних втрат в сумі 1 071, 48 грн. (за Договором-1 розмір інфляційних втрат складає 805, 95 грн., а за Договором-2 розмір інфляційних втрат складає 265, 53 грн.), суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає положенням чинного законодавства.

Що стосується заявлених позивачем вимог в частині стягнення пені в сумі 4 477, 61 грн., суд зазначає наступне.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на нарахування пені за несвоєчасну оплату товару сторони узгодили у пунктах 8.2. Договорів, відповідно до змісту яких у разі наявності заборгованості по орендній платі та іншим витратам за Договором за попередній місяць станом на 15 число поточного місяця, Орендарю нараховується пеня від сумі простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості включно.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 4 477, 61 грн. (за Договором-1 пеня складає 3 662, 57 грн., а за Договором-2 пеня складає 815, 04 грн.), суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає положенням чинного законодавства.

Разом з цим, суд зазначає, що частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належним доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем, у зв`язку з чим, на підставі встановлених під час розгляду справи обставин суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ловліт» про стягнення 33 410, 74 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ловліт» (87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Будівельників, будинок 141 А; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18; ) в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (65023, Одеська область, місто Одеса, Приморський район, вулиця Коблевська, будинок 39; код ЄДРПОУ ВП 01186691) 27 492 (двадцять сім тисяч чотириста дев`яносто дві) грн. 79 коп. основного боргу, 368 (триста шістдесят вісім) грн. 86 коп. 3% річних, 1 071 (одну тисячу сімдесят одну) грн. 48 коп. інфляційних втрат, 4 477 (чотири тисячі чотириста сімдесят сім) грн. 61 коп. пені та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 24.12.2019 року.

Суддя В.С. Ломака