СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"24" грудня 2019 р. Справа № 917/333/19

Суддя Сіверін В.І.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх. 3834 П/1-7) на рішення господарського суду Полтавської області від 10.10.2019 року, ухвалене у приміщенні вказаного суду суддею Солодюк О.В., повний текст якого складено 12.11.2019 року, у справі

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Фіалка" с.Великі Будища,

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м.Полтава,

про визнання поновленим договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Позивач, СТОВ "Фіалка", звернувся до місцевого господарського суду із позовною заявою до відповідача - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, в якій просив суд визнати поновленим договір оренди землі від 28 грудня 2012 року.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 10.10.2019 року позов задоволено.

Визнано поновленим Договір оренди землі від 28 грудня 2012 року, який був укладений між Гадяцькою районною державною адміністрацією Полтавської області та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Фіалка» (зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 5898556 від 04.06.2014 року), шляхом визнання укладеною між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Фіалка» () та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області () додаткової угоди, проект якої подавався СТОВ «Фіалка» до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області разом із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки (вих. № 213 від 15.11.2017 р.) в редакції, яка вказана в резолютивній частині рішення.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши апеляційну скаргу на предмет відповідності її форми та змісту вимогам Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Оскаржуване рішення місцевого господарського суду датовано 10.10.2019 року. При цьому, суд звертає увагу на те, що дата складання повного тексту в резолютивній частині цього рішення відсутня. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення місцевого господарського суду у цій справі було направлено до реєстру 12.11.2019 року. За викладеного, колегія суддів вважає датою складення повного тексту рішення місцевого суду - 12.11.2019 року.

По-перше, судом встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 10.10.2019 року, повний текст якого було складено 12.11.2019 року була подана відповідачем лише 12.12.2019 року тобто поза межами двадцятиденного строку на апеляційне оскарження, встановленого статтею 256 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, апелянтом заяви про поновлення такого строку не подано.

Відповідно до частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

По-друге, згідно з вимогами пункту 3 частини 3 статті 258 та статті 259 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення, а докази такого надсилання додаються до апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи, у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Вивченням матеріалів скарги встановлено, що відповідачем доказів направлення копії апеляційної скарги на адресу позивача не подано.

За таких обставин заявником не виконано вимог пункту 3 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України щодо подання доказів надсилання копії апеляційної скарги іншій стороні у справі, що є підставою для залишення її без руху в порядку статті 174 та у відповідності з приписами частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

По-третє, відповідачем доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги не подано, а заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору із посиланням на те, що у відповідача відсутні кошти по КЕКВ 2240 "Оплата послуг (крім комунальних" для оплати судового збору.

Розглянувши зазначене клопотання, суд відмовляє у його задоволенні з огляду на наступне.

Так, положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено вичерпний перелік умов, за яких судом може бути реалізовано його право на відстрочення або розстрочення учаснику справи сплати судового збору. В заявленому клопотанні таких обставин апелянтом, не наведено.

З правового аналізу вказаної норми права вбачається, що для юридичних осіб відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору можливе лише за умов, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, проте у даній справі предмет позову - інший.

За викладеного, суд дійшов висновку по відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про його відхилення, оскільки заявником обставин, які можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору не наведено.

Згідно з вимогами пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Судом враховується, що відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Оскільки скаржник не подав доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а його клопотання про відстрочення сплати судового збору відхилено, апеляційна скарга визнається такою, що оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, що є підставою для залишення її без руху в порядку статті 174 та у відповідності з приписами частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що з урахуванням положень Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання апеляційної скарги у даному випадку становить 2881,50 грн.

За викладеного, апеляційна скарга залишається без руху, а заявникові надається час для усунення вищевказаних недоліків шляхом подання відповідного клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, направлення копії апеляційної скарги на адресу позивача у справі та надання доказів такого направлення на адресу суду та сплати судового збору у зазначеному розмірі та надання доказів такої сплати на адресу суду.

Керуючись статтями 74, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

1. Клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору на подання апеляційної скарги - залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу залишити без руху.

3. Апелянту - усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

4. 3. Роз`яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту або у відкритті провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач В.І. Сіверін