ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2019 р. Справа№ 910/13690/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.10.2019 р.

у справі № 910/13690/19 (суддя - Гумега О.В.)

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України

до приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" та товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-промислова група "Південь"

про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" та товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-промислова група "Південь" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 02-828 від 07.08.2018 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.10.2019 р. повернуто позовну заяву і додані до неї документи позивачу.

Ґрунтуючись на приписах пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень на підписання позовної заяви від імені позивача адвокатом Патрик Г.Г.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував, що судом першої інстанції в порушення приписів ст. 174 Господарського процесуального кодексу України не було надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви та передчасно повернуто її без розгляду заявнику. На думку скаржника, суд спочатку мав дати час на усунення недоліків і лише згодом, якщо такі недоліки не були усунуті, повернути позов заявнику.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 р. у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г., поновлено апелянту пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали; відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду на 19.12.2019 р.

12.12.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 19.12.2019 р. представник відповідача-2 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуваний судовий акт - без змін.

Інші представники сторін не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи, що апелянт був обізнаний про подання ним апеляційної скарги і доводи апеляційної скарги ним викладено письмово, тож з огляду на обмеженість строків розгляду спору (кінцевим строком розгляду даної апеляційної скарги є 20.12.2019 р.), за висновками суду неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення відповідача-2, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Повертаючи позовну заяву на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції виходив з наступного.

За змістом п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною 2 ст. 162 ГПК України визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За змістом ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частини 1 статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 60 ГПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Отже, в господарському судочинстві згідно з вимогами статті 60 ГПК України допустимим доказом повноважень адвоката як особи, що підписала позовну заяву, є довіреність або ордер.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина 2 статті 26 Закону).

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом (частина 3 статті 26 Закону).

Ордер на надання правової допомоги, яким адвокат підтверджує свої повноваження, має бути оформлений відповідно до вимог, встановлених Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, нова редакція, затвердженим рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019 р. (далі - Положення про ордер).

Відповідно до п. 12 Положення про ордер, ордер містить наступні реквізити, зокрема, посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа.

Верховний Суд у своїх рішеннях дотримується позиції про те, що у разі коли ордер на надання правової допомоги не містить обов`язкових реквізитів, то він не може вважатися належним документом для здійснення представництва, а тому адвокат, який його надав, не мав права підпису (ухвали КГС ВС від 02.04.2018 р. у справі № 910/11162/17, від 07.08.2018 р. у справі № 905/2497/17).

Судом першої інстанції встановлено, що позовна заява № б/н від 01.10.2019 р. підписана адвокатом Патрик Г.Г.

На підтвердження повноважень вказаного представника додано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1007258 від 01.10.2019 р. (далі - ордер) та копію довіреності № 6-03/14 від 26.12.2018 р. (далі - довіреність).

Зі змісту копії поданого ордеру вбачається, що він виданий на підставі "договору про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги № 1395 від 18.11.1999 р.". Проте, з огляду на дату видачі ордеру (01.10.2019 р.), вказані в реквізитах ордеру номер та дата договору про надання правової допомоги - № 1395 від 18.11.1999 р., - не можуть бути вірними. Такі номер та дата (№ 1395 від 18.11.1999 р.) є номером та датою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України, виданих адвокату Патрик Г.Г.

За таких обставин, ордер не містить обов`язкового реквізиту, визначеного п. 12 Положення про ордер, а відповідно, не може вважатися належним документом для здійснення представництва.

Стосовно доданої до позовної заяви копії довіреності судом першої інстанції зазначено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно частини 4 наведеної статті, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Зокрема, відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Судом першої інстанції встановлено, що відмітка про засвідчення копії довіреності фактично не містить зазначення прізвища та ініціалів особи, яка засвідчила цю копію, тож довіреність фактично подана у копії, яка не засвідчена в порядку, встановленому чинним законодавством, а відповідно, не може вважатися належним та допустимим доказом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що до позовної заяви не було додано належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень представника, адвоката Патрик Г.Г. на підписання позовної заяви від імені позивача, у зв`язку з чим позовну заяву повернуто на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Апелянтом встановлені судом першої інстанції обставини не заперечуються. Водночас, скаржник зазначав, що ухвалу від 07.10.2019 р. господарським судом міста Києва прийнято з порушенням приписів ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позовну заяву передчасно повернуто заявникові без надання строку на усунення встановлених судом недоліків в оформленні позовної заяви.

Колегія суддів з такими доводами погодитись не може, з огляду на наступне.

Статтею 174 ГПК України визначаються підстави з яких суд залишає позовну заяву без руху або повертає позовну заяву.

За приписами частини 1 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 статті 174 ГПК України).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу (ч. 3 статті 174 ГПК України).

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 4 статті 174 ГПК України).

У відповідності до приписів частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо:

1) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

2) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу);

3) до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви;

4) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

6) до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 6 ст. 174 ГПК України).

З аналізу зазначених норм процесуального права можна дійти висновку, що положеннями статті 174 ГПК України врегульовано питання щодо залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з недодержання вимог її оформлення, та питання щодо повернення позовної заяви, коли правила про усунення недоліків позовної заяви не застосовується.

Зокрема, у разі якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (п. 5 ч. 1 ст. 174 ГПК України), то усунення недоліку, шляхом подачі відповідного клопотання неможливо.

У відповідності до частини 2 статті 162 ГПК України та частини 5 статті 164 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи; до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позивач надав суду разом з позовною заявою документи на підтвердження повноважень, які судом першої інстанції досліджені та відхилені з вищезазначених підстав. Водночас, скаржник не заперечує висновки суду щодо неналежності та недопустимості наданих документів на підтвердження права підписання позову, доказів на підтвердження права підписання позовної заяви до суду апеляційної інстанції не надав, а його доводи щодо залишення позову без руху на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є помилковими, тож суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Повернення позовної заяви, у зв`язку з відсутню належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень представника узгоджується з позицією Верховного Суду (ухвали КГС ВС від 02.05.2018 р. у справі № 910/16014/17, від 30.03.2018 р. у справі № 908/1843/17).

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

З урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

Твердження апелянта, які викладені ним в апеляційній скарзі, встановлених обставин не спростовують, а тому судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятої судом першої інстанції ухвали у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.10.2019 р. у справі № 910/13690/19 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 07.10.2019 р. у справі № 910/13690/19 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/13690/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст складено 24.12.2019 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Дідиченко