СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"23" грудня 2019 р. Справа № 917/331/19

Суддя Ільїн О.В.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вх. №3830 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від "10" жовтня 2019 р. (суддя Солодюк О.В.) у справі № 917/331/19

за позовом Сільськогоподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Фіалка", с. Великі Будища Гадяцьклого району Полтавської області

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава

про визнання поновленим договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Фіалка» звернулось з позовною заявою про визнання поновленим договору оренди землі від 28 грудня 2012 року, який був укладений між Гадяцькою районною державною адміністрацією Полтавської області та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Фіалка» (зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 5964376 від 11.06.2014 року), шляхом визнання укладеною між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Фіалка» та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області додаткової угоди, проект якої подавався СТОВ «Фіалка» до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області разом із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки (вих. № 211 від 15.11.2017 р.).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 10 грудня 2019 року у справі № 917/331/19 (суддя Солодюк О.В.) позов задоволено; визнано поновленим Договір оренди землі від 28 грудня 2012 року, який був укладений між Гадяцькою районною державною адміністрацією Полтавської області та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Фіалка» (зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 5964376 від 11.06.2014 року), шляхом визнання укладеною між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Фіалка» () та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області () додаткової угоди, проект якої подавався СТОВ «Фіалка» до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області разом із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки (вих. № 211 від 15.11.2017 р.) в редакції, яка викладена в резолютивній частині рішення; стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Полтавські області (, вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Фіалка" (с. Великі Будища, Гадяцького району, Полтавської області, 37320, ) 1 921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального права, на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 10.10.2019 у даній справі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі; судові витрати просить покласти на позивача.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

Частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України встановлено, зокрема, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що оскаржуване рішення у справі №917/663/19 прийнято 10.10.2019.

Таким чином, встановлений законодавством термін оскарження вищезазначеного рішення суду закінчився 21.10.2019.

Рішення господарського суду Полтавської області від 10 жовтня 2019 року у справі №917/331/19 прийняте без участі представників сторін та направлено на їх адреси 12.11.2019 та, як вбачається з відмітки на копії рішення, яка додана апелянтом до скарги, отримана ним - 14.11.2019.

Відповідно до частини другої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, звернувся до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області з апеляційною скаргою - 12.12.2019 (вх. № 836 від 12.12.19), тобто з порушенням встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду без клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та обґрунтування поважності причин його пропуску.

За приписами частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строку на подання апеляційної скарги і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані заявником у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку.

Враховуючи вищезазначене, апеляційна скарга відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, підлягає залишенню без руху на підставі частини третьої статті 260 Господарського процесуального кодексу, з наданням апелянту строку для усунення недоліку, допущеного при поданні апеляційної скарги, а саме: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням підстав пропуску строку та поданням доказів їх поважності.

Крім того, статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору та докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при зверненні до господарського суду встановлені ставки судового збору в таких розмірах, зокрема:

- за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги;

Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік від 23.11.2018, станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1921,00 грн.

Враховуючи характер вимог (позовні вимоги немайнового характеру), а також вимоги діючого законодавства щодо порядку сплати судового збору у відповідних категоріях справ, слід відзначити, що судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 2881,50 грн.

Однак, звертаючись до суду апеляційної інстанції, відповідач не надав доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 10.10.2019 у справі № 917/331/19.

В апеляційній скарзі відповідач просить відстрочити йому сплату судового збору за подання цієї апеляційної скарги до прийняття судом рішення у справі з посиланням на скрутне матеріальне становище, збитковість підприємства.

Розглянувши клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів вважає його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 8 Закону України Про судовий збір передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, частиною 1 статті 8 Закону України Про судовий збір унормовано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Норми вказаної статті не містять посилання на інші підстави, за наявності яких суд може задовольнити клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України Про судовий збір, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що вона підпадає під умови, визначені частиною першою статті вищезазначеного Закону.

Однак, скаржником не надано доказів, які підтверджують неможливість сплати судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення в даній справі, докази на підтвердження скрутного майнового стану, відсутності коштів.

До того ж у разі заявлення вимог про відстрочку або розстрочку сплати судового збору скаржник має підтвердити, що судовий збір буде сплачений до ухвалення відповідного судового рішення.

Скаржником не здійснено всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору. Обставини, наведені скаржником, як підстава для відстрочення йому сплати судового збору є необґрунтованими, не підтверджені документально та не є, з урахуванням положень Закону України "Про судовий збір", підставою для відстрочення сплати судового збору в даному випадку.

Під час розгляду клопотання відповідача суд також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі Пелевін проти України та від 30.05.2013 у справі Наталія Михайленко проти України, в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі Ейрі проти Ірландії, серія А, N 32, п. 25 - 26).

Суд також враховує, що право на доступ до суду не є абсолютним, а вимога процесуального закону про сплату судового збору не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Підсумовуючи все вищенаведене, в задоволенні клопотання відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 10.10.2019 у справі №917/331/19 з викладених скаржником мотивів слід відмовити.

Крім того, у відповідності до статті 259 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Натомість, апелянтом до апеляційної скарги не надано доказів (описів вкладення до цінного листа) про надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачу.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог статті 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з наданням строку для усунення недоліків, встановлених судом.

Таким чином, з урахуванням викладеного, апеляційна скарга відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.10.19 по справі №917/33119 підлягає залишенню без руху, з наданням апелянту строку для усунення вказаних недоліків.

Статтею 260 Господарського процесуального кодексу України встановлені наслідки неусунення заявником апеляційної скарги недоліків, встановлених судом, які стали підставою для залишення її без руху, а саме: якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу( ч. 4 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України )

Якщо заявник не усунув недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається заявнику ( 4. 2 ст. 260, ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 174, 234, п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 258, ч. 2, 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення господарського суду Полтавської області від 10.10.19 року у справі № 917/331/19 залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали апелянту усунути недоліки, а саме подати до Східного апеляційного господарського суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням підстав пропуску строку та поданням доказів їх поважності, а також, докази сплати судового збору та докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі у встановленому відповідним законодавством порядку та розмірі.

3. Запропонувати апелянту, у випадку надіслання заяви з доказами на підтвердження усунення недоліків засобами поштового зв`язку, того ж дня направити копію заяви та доданих до неї доказів на офіційну електронну поштову скриньку суду () із засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи. При цьому, заява з доказами на підтвердження усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків.

4. Роз`яснити Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області , що наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач Ільїн О.В.