ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2607/18

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від третьої особи: Єлін І.Ю., довіреність № 1, дата видачі : 03.01.2019р.; Бондаренко Т.А., паспорт;

Від відповідача: не з`явився.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» про стягнення 284 466,00грн. - пені та 109 410,00грн. штрафу на загальну суму 393 906,00грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України (РВ ФДМУ) по Одеській та Миколаївській областях про стягнення 393 906,00 грн., з яких 284 466,00 грн. пені та 109 410,00 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.11.2018р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на « 20» грудня 2018 р. о 11:00 год.

17 грудня 2019 р. до Господарського суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі.

20 грудня 2018 р. до канцелярії Господарського суду Одеської області надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.12.2018р. залучено до участі у справі №916/2607/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», встановлено строк на подання третьою особою письмових пояснень щодо суті спору та відкладено підготовче засідання на « 03» січня 2019 р. о 15:00 год.

03 січня 2019р. до Господарського суду Одеської області надійшли пояснення від третьої особи щодо суті спору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.01.2019р. відкладено підготовче засідання на « 25» січня 2019 р. о 13:45 год.

11 січня 2019 р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.

Крім того, 11 січня 2019 р. до Господарського суду Одеської області від третьої особи надійшла відповідь на відзив повністю ідентична відповіді на відзив, що надійшла від позивача у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.01.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на « 14» лютого 2019 р. о 10:00 год.

07 лютого 2019 р. до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про зупинення провадження у справі № 916/2607/18 в порядку п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2019р. зупинено провадження у справі №916/2607/18 до набрання законної сили постанови Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №916/2084/17.

08 листопада 2019р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2019р. поновлено провадження у справі №916/2607/18 та призначено підготовче засідання на « 19» листопада 2019 р. об 11:00 год.

19 листопада 2019р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника та про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.11.2019р. відкладено підготовче засідання на « 21» листопада 2019 р. о 10:45 год.

20 листопада 2019р. до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

21 листопада 2019р. до Господарського суду надійшло клопотання третьої особи про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2019р. закрито підготовче провадження у справі №916/2607/18 із призначенням справи до судового розгляду по суті на « 26» листопада 2019 р. об 11:45 год.

26 листопада 2019р. Судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на « 10» грудня 2019 р. о 10:45 год.

10 грудня 2019р. Судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на « 17» грудня 2019 р. о 09:30 год.

17 грудня 2019р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Позивач ОСОБА_1 , позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав визначених у позовні заяві та відповіді на відзив.

Третя особа ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у відповіді на відзив на позовну заяву та поясненнях щодо суті спору.

Відповідач ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях, заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

20 вересня 2005р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (правонаступником якого є відповідач) Орендодавець та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» (правонаступником якого є третя особа) Орендар укладено Договір оренди державного нерухомого майна №ДФ28 (Договір оренди), який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г. за реєстровим №2592 (обліковий номер договору ).

Відповідно до умов вказаного Договору оренди Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. «Б»: 81 - малий елінг, 96-великий елінг. 83, 84. 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92. 97, 98, 99, 100-рундуки на першому поверсі, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі. 16- магазин, 20-склад магазину, 41,.42-вмивальня. 43, 44, 45, 48.4 9-душова, 50, 46, 47- туалети; 38-кладова. 34. 24-диепетчерські, 15, 16, 17, 25-офіс, 23- коридор; 26, 27, 28 - приміщення, 12-кімната для переговорів, ІЗ-кухня, 11-кают-компанія, 18, 22-вмивальня. 19, 21- туалети, 20-ванна; загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холлу-8, що перебувають на балансі Державного підприємства «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» (надалі - Підприємство), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

Відповідно до пункту 2.1. Договору оренди Орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Обчислення строку договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до пункту 2.4. Договору оренди об`єкт оренди залишається на балансі Державного підприємства «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ», з зазначенням того, що цей об`єкт є орендованим.

20 вересня 2005 р. сторонами Договору оренди було підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у платне строкове користування вищезазначене майно на умовах, визначених Договором оренди державного нерухомого майна №ДФ28 від 20.09.2005р.

Позивач зазначає, що 27.07.2015р. листом РВ ФДМУ по Одеській області повідомило третю особу (ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ»), що відповідно до акту приймання-передачі (повернення) майна від 29.09.2014р. державне нерухоме майно, що знаходилось в оренді у ТОВ «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА- 2009» (правонаступником якого є ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ») відповідно до Договору оренди повернуто Балансоутримувачу ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація Одеського морського порту), та станом на 27.07.2015р. між РВ ФДМУ по Одеській області та ТОВ «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА- 2009» (правонаступником якого є ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ») відсутні діючі договори оренди.

Позивач, не погоджуючись з вищезазначеним, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про визнання чинним Договору оренди державного нерухомого майна №ДФ28 від 20.09.2005р.

За результатами розгляду Господарським судом Одеської області справи №916/4494/15 14.12.2015р. судом було ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано Договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005р. (обліковий номер договору ), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та ТОВ з іноземними інвестиціями «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», правонаступником якого є ТОВ «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА-2009», поновленим на строк і умовах передбачених Договором оренди від 20.09.2005р. (обліковий номер ) з дати набрання судового рішення законної сили; зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області здійснити передачу майна на підставі акту прийому-передачі згідно Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005р., укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та ТОВ з іноземними інвестиціями «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», правонаступником якого є ТОВ «ЯХТ КЛУБ «Одеса- 2009».

Таким чином, враховуючи положення редакції Господарського процесуального кодексу України, чинної станом на 14.12.2015р., рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. (21.12.2015р.) набрало законної сили 04.01.2016р.

Позивач зазначає, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2018р. у справі № 916/4494/15 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення, судом роз`яснено ОСОБА_1 , що суд, задовольняючи його позовні вимоги у справі №916/4494/15, визнав Договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005р., поновленим з дати набрання судового рішення законної сили, а саме з 04.01.2016р. на умовах Договору оренди від 20.09.2005р. Крім того у вказаній ухвалі визначено, що сторонами поновленого за рішенням суду від 14.12.2015р. у справі №916/4494/15 Договору оренди нерухомого майна №ДФ28 від 20.09.2005р., є Регіональне відділенням Фонду державного майна України (РВ ФДМУ) по Одеській та ТОВ з іноземними інвестиціями «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», правонаступником якого є ТОВ «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА- 2009» (що на сьогодні має назву ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ»).

Позивач зауважує, що в ухвалі Господарського суду Одеської області від 07.11.2018р. у справі №916/4494/15 судом було доведено до відома ОСОБА_1 , що в матеріалах справи №916/4494/15 наявний наказ, виданий на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р., в частині зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області здійснити передачу майна на підставі акту прийому-передачі згідно Договору оренди нерухомого майна №ДФ2 від 20.09.2005р., укладеного між РВ ФДМУ по Одеській області та ТОВ з іноземними інвестиціями «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯХТ КЛУБ «Одеса- 2009».

Позивач вказує на те, що незважаючи на набрання 04.01.2016р. законної сили рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. у справі № 916/4494/15, РВ ФДМУ по Одеській області до моменту звернення до суду з позовною заявою у справі №916/2607/18 з третьою особою у справі ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» не підписано акт приймання-передачі майна до Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року та не передано останньому державне нерухоме майно для розміщення офісу, кают-компанії, зберігання та сервісного обслуговування яхт на умовах визнаного поновленим рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/4494/15 Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005р.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що акціонер (учасник) товариства може оспорити договір, вчинений господарським товариством, якщо обґрунтує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, а відтак, незалежно від суб`єктного складу, якщо учасник (акціонер) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то такий спір підвідомчий господарським судам.

Таким чином, звертаючись з позовною заявою ОСОБА_1 зазначає, що враховуючи те, що позивач є засновником (учасником) ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», який володіє часткою 70% у статутному капіталі, невиконанням рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. у справі №916/4494/15 його позбавлено можливості розподілу прибутку від діяльності товариства в тому обсязі, на який він розраховував, звертаючись до суду з позовом про поновлення вказаного вище Договору.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 9.1. Договору оренди за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Враховуючи порушення відповідачем РВ ФДМУ обов`язку щодо своєчасного передачі третій особі ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» майна на виконання умов п.п. 1.1., 7.1. та 7.8. визнаного поновленим Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 р. (обліковий номер договору ) за актом приймання-передачі майна, з урахуванням ст. 549 ЦК України та ч.2 ст. 230 ГК України позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 284 466,00 грн. та штраф у розмірі 109 410,00 грн. на загальну суму 393 906,00 грн., які просить стягнути з відповідача на користь третьої особи ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ».

Відповідач РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях заперечує проти позовних вимог, та зазначає, що листом від 04.09.2014р. №212-2/98 орендар - ТОВ «ЯХТ-КЛУБ «ОДЕСА-2009» в особі генерального директора Хліпуна О.В. звернувся до регіонального відділення щодо дострокового припинення дії Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005р. (обліковий №) з 04.09.2014р.

Враховуючи звернення орендаря, регіональним відділенням було підготовлено, надано на ознайомлення та підпис з боку Балансоутримувача та орендаря Акти приймання-передачі (повернення) майна.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. по справі №916/4494/15 визнано Договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 р. поновленим.

На виконання вищевказаного рішення суду, регіональним відділенням та ТОВ «ЯХТ- КЛУБ» ОДЕСА-2009» за погодженням з позивачем по даній справі було 01.03.2016р. підписано Акт приймання передачі державного майна безпосередньо генеральним директором Бондаренко А.В., який є позивачем у даній справі.

Відповідач зазначає, що позивачем після підписання 01.03.2016р. акту приймання-передачі здійснювались неодноразово сплати з орендної плати. Останній платіж було здійснено 14.11.2016р. Тобто своїми діями позивач підтвердив поновлення даного договору оренди державного нерухомого майна. На даний позивач користується державним майном та не сплачує ні орендну плату, ні пеню.

З урахуванням вказаного, відповідач вважає, що усі твердження на які посилається позивач є безпідставними, необґрунтованими, та такими які не мають під собою жодного підґрунтя, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву зазначає, що про підписання між позивачем та відповідачем 01.03.2016р. акту приймання-передачі до поновленого Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 р., на який посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, йому невідомо. Такий акт приймання-передачі позивач не підписував. Крім того, відповідач не надав до матеріалів справи копію вказаного акту приймання-передачі, тому суд не може приймати його до уваги.

Позивач зазначає, що, в ході виконавчого провадження №58603506, відкритого на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. по справі №916/4494/15, 22.05.2019р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням боржником, визначеним в наказі, вимог виконавчого документа. Підставою для встановлення факту виконання рішення суду слугували листи Фонду від 21.03.2019р. за вих. №10-07-01328, від 06..05.2019р. за вих. №10-07-01974, від 22.05.2019р. за вих.№10-07-02198, копії договору оренди від 20.09.2005р. та актів приймання передачі державного нерухомого майна від 20.09.2005р. та від 01.03.2016р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2019р. у справі №916/4494/15, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 19.09.2019р., постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження скасовано.

30.09.2019р. постановою державного виконавця відновлено виконавче провадження з виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. по справі №916/4494/15.

Позивач зауважує, що вищенаведене вказує на те, що станом на 30.09.2019р. рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. по справі №916/4494/15 було не виконано, а тому посилання відповідача на виконання такого рішення 01.03.2016р. не відповідають дійсності.

Суд апеляційної інстанції в своєму рішенні зазначив, що акт приймання-передачі від 01.03.2016р., наданий боржником, складено до договору без дати про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005р., укладеного з ТОВ «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА-2009».

Також позивач зазначає, що твердження відповідача про здійснення позивачем після підписання акту приймання-передачі оплати орендної плати на користь відповідача є помилковими, адже такі платежі здійснювалися третьою особою ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» на користь відповідача на підставі іншого правочину, укладеного в усній формі. Тому вказані обставини, на думку позивача, не можуть розцінюватися судом як доказ підтвердження поновлення Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005р.

Щодо посилань відповідача, що третя особа наразі користується державним майном та не сплачує орендну плату та пеню за прострочення внесення орендної плати, позивач зазначає, що вказане є лише припущенням, адже відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження підписання між сторонами Договору оренди нерухомого майна акту приймання-передачі.

Третя особа ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, з підстав визначених у відзиві на позовну заяву, повністю ідентичному відзиву на позовну заяву позивача.

Крім того, третя особа зазначає, що предметом доказування у даній справі є як і виконання відповідачем рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. у справі № 916/4494/15, в частині здійснення передачі майна за актом приймання-передачі згідно Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 р., так і відповідність нерухомого майна, що підлягає передачі орендодавцем третій особі, істотним умовам вказаного Договору, зокрема, щодо можливості використання Товариством орендованого майна для зберігання та сервісного обслуговування яхт.

Третя особа зазначає, що з листа Одеської обласної державної адміністрації від 25.07.2019р. за вих.№01-16/інф39 та доданого до нього розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації від 29.03.2012р. № 284/А-2012 «Про визначення місць облаштування пристаней, причалів і пунктів базування маломірних суден та інших плавзасобів в Одеській області» випливає, що причал №17 за адресою: м. Одеса, вул. Приморська. 6, не визначений місцем облаштування пристаней, причалів і пунктів базування маломірних суден та інших плавзасобів в Одеській області, а отже й не має відповідної адміністрації відповідальної за експлуатацію об`єкту базування незареєстрованої (нелегальної) бази для стоянки маломірних (малих) суден за вказаною адресою, а також за випуск з неї маломірних суден та інших плавзасобів, зокрема будь-яких моторних катерів і яхт.

Крім того, листом Державної служби України з безпеки на транспорті №9159/03/15-17 від 31.10.2017р. повідомлено , що база для стоянки маломірних (малих) суден ТОВ «ЯХТ-КЛУБ «ОДЕСА-2009», розташована за адресою: м. Одеса, вул. Приморська 6, не зареєстрована в Управлінні Укртрансбезпеки в Одеській області.

Також, згідно листа Міністерства інфраструктури України №5431/50/10-19 від 03.05.2019р., за інформацією отриманою від Чорноморського міжрегіонального управління Морської адміністрації та на підставі листа Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Одеської обласної державної адміністрації від 10.05.2019р. № 05-03/441 встановлено, що за адресою: вул. Приморська 6, м. Одеса в акваторії причалів 15, 16, 17, 18 та 19 Одеського морського порту та пасажирського комплексу морського вокзалу зареєстрованих відповідно до законодавства баз для стоянки маломірних (малих) суден, не значиться.

Листом Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) від 25.07.2019р. за №3323/02/15-19 повідомляється, що за інформацією отриманою від Чорноморського міжрегіонального управління Морської адміністрації та на підставі листа Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Одеської обласної державної адміністрації від 10.05.2019р. № 05-03/441 встановлено, що за адресою: вул. Приморська, 6, м. Одеса в акваторії причалів 15, 16, 17, 18 та 19 Одеського морського порту та пасажирського комплексу морського вокзалу зареєстрованих відповідно до законодавства баз для стоянки маломірних (малих) суден, не значиться.

На підставі вищенаведеного, ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» дійшло висновку, що акт приймання-передачі від 01.03.2016р. складено без достатньої правової підстави, а отже не може слугувати доказом виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. у справі №916/4494/15.

Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Третя особа підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити у його задоволенні.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

20 вересня 2005р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області Орендодавець та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» (правонаступник третьої особи) Орендар укладено Договір оренди державного нерухомого майна №ДФ28 (Договір оренди), який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г. за реєстровим №2592 (обліковий номер договору ).

Відповідно до умов вказаного Договору оренди Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. «Б»: 81 - малий елінг, 96-великий елінг. 83, 84. 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92. 97, 98, 99, 100-рундуки на першому поверсі, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі. 16- магазин, 20-склад магазину, 41,.42-вмивальня. 43, 44, 45, 48.4 9-душова, 50, 46, 47- туалети; 38-кладова. 34. 24-диепетчерські, 15, 16, 17, 25-офіс, 23- коридор; 26, 27, 28 - приміщення, 12-кімната для переговорів, ІЗ-кухня, 11-кают-компанія, 18, 22-вмивальня. 19, 21- туалети, 20-ванна; загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холлу-8, що перебувають на балансі Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» (надалі - Підприємство), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

20 вересня 2005 р. сторонами Договору оренди було підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у платне строкове користування вищезазначене майно на умовах, визначених Договором оренди державного нерухомого майна №ДФ28 від 20.09.2005р.

Відповідно до п. 10.1 Договору оренди цей договір укладено терміном до 20.09.2012р. включно, який діє з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. у справі №916/4494/15 визнано договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005р. (обліковий номер договору ), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та ТОВ з іноземними інвестиціями «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», правонаступником якого є ТОВ «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА-2009» поновленим на строк і умовах передбачених Договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер ) з дати набрання судового рішення законної сили.

04 січня 2016р. вищевказане рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим видано відповідні накази.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Однак, станом на 30.09.2019р. рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. у справі №916/4494/15 не виконано, акт приймання передачі між відповідачем та третьою особою на підставі Договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер ) не складено, що порушує права та законні інтереси ТОВ «ЯХТ КЛУБ «ОДЕСА-2009», правонаступником якого є ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ».

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, за приписами чинного законодавства, основною метою здійснення правосуддя є захист та відновлення порушеного права відповідної особи, яка звернулась до суду із відповідною позовною заявою.

В той же час, захист порушеного права або охоронюваного законом інтересу здійснюється судом із дотримання основних засад судочинства, за наявності достатніх правових підстав та відповідних належних доказів, які підтверджують ту чи іншу обставину.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача, обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_1 володіє часткою 70% у статутному капіталі ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ». Тому, невиконання відповідачем рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. у справі №916/4494/15 порушує позбавляє позивача можливості розподілу прибутку від діяльності ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» в тому обсязі, на який він розраховував.

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» Учасники товариства мають право:

ѕ брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом;

ѕ брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів;

ѕ вийти в установленому порядку з товариства;

ѕ одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів;

ѕ здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

З наведених вище норм права вбачається, що за Договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер ), укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (правонаступником є відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» (правонаступником є третя особа), отже, права та обов`язки набуває саме товариство як сторона договору. При цьому, права та обов`язки учасників (акціонерів) цього товариства, жодним чином не змінюються.

Згідно ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Повноваження позивача, як директора ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», діяти від імені товариства є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи. Таке повноваження не належить до корпоративних прав учасника юридичної особи. Таким чином, порушення права ОСОБА_1 на отримання певної частки прибутку (дивідендів) ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», на думку суду, не є достатньою підставою для звернення до суду з даним позовом, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019р. у справі №916/2084/17, суд встановив, що у касаційній скарзі ДП «АМПУ» вказує на відсутність порушених прав та інтересів позивача, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 не є стороною оспорюваних договорів.

Велика Палата Верховного Суду погоджується з цим аргументом з огляду на таке. Відповідно до статей 509, 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно зі статтями 92, 97 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Згідно зі статтею 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

З наведених норм права вбачається, що за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється.

Підписання генеральним директором ТОВ «Яхт клуб «Одеса-2009» оспорюваних договорів без передбаченої статутом згоди загальних зборів цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасника, оскільки генеральний директор діяв саме від імені товариства, а не його учасників.

Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи (стаття 239 ЦК України). Таке повноваження не належить до корпоративних прав учасника юридичної особи.

ОСОБА_1 в обґрунтування порушення своїх прав та інтересів посилається на висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2018р. у справі №923/20/17, відповідно до яких укладення директором товариства договорів, сума яких перевищує визначену в статуті суму, без передбаченої статутом згоди загальних зборів товариства, порушує корпоративні права позивача на управління справами такого товариства, які полягають у наданні згоди учасниками товариства, оформленої рішенням загальних зборів учасників, на укладання таких договорів.

Однак, Велика Палата Верховного Суду відступила від вказаного висновку, оскільки згода загальних зборів товариства на укладення договору є згодою органу управління товариства, який діє від імені товариства. Повноваження органу управління товариства (на надання зазначеної згоди), який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які діяти від імені товариства права не мають.

Підписання виконавчим органом товариства договору з іншою особою без передбаченої статутом згоди вищого органу цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника.

Отже, підписання генеральним директором ТОВ «Яхт клуб «Одеса-2009» оспорюваних договорів без передбаченої статутом згоди загальних зборів цього товариства може порушувати права та інтереси цього товариства, а не корпоративні права позивача.

Велика Палата Верховного Суду також взяла до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (див., зокрема, рішення у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки» (Credit and Industrial Bank v. the Czech Republic), заява № 29010/95 від 20 травня 1998 року; рішення у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (Case of Terem LTD, Chechetkin and Olius v. Ukraine), заява № 70297/01, пункти 28 - 30, від 18 жовтня 2005 року; рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 30, від 21 грудня 2017 року). При цьому навіть у разі, якщо юридичну особу було ліквідовано, Європейський суд з прав людини розглядає справи за заявою саме такої юридичної особи, допускаючи її представництво в особі акціонера (учасника), якщо юридична особа не може брати участь у справі в особі своїх органів (рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 1 резолютивної частини від 21 грудня 2017 року).

Враховуючи відсутність порушення прав учасника ТОВ «Яхт клуб «Одеса-2009», що є самостійною підставою для відмови у позові, Господарський суду Одеської області не вбачає необхідності надавати оцінку вимогам щодо невиконання РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. у справі №916/4494/15.

Оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Позивачем не доведено суду наявності підстав для звернення до суду з позовною заявою, що випливає з порушення корпоративного права останнього на отримання прибутку від діяльності товариства, у якості учасника (засновника) ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» при порушенні права ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» за Договором оренди державного нерухомого майна №ДФ28 від 20.09.2005 року (обліковий номер ).

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору та суд дійшов про залишення без задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , судовий збір у даній справі в дохід бюджету не стягується.

Керуючись ст. ст. 13, 20, 73, 74, 76, 86, 129, 130, 165, 231, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» про стягнення 284 466,00грн. - пені та 109 410,00грн. штрафу на загальну суму 393 906,00грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27 грудня 2019 р.

Суддя С.Ф. Гут