ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2968/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ Нафтогазовидобувна компанія", м.Есхар Харківської області
про стягнення 64 534,74грн.
за участю представників:

від позивача: Єфременко О.О., довіреність № 14-192 від 17.05.2019

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ Нафтогазовидобувна компанія" (надалі - відповідач) про стягнення 64534,74грн., з яких: 24591,01грн. пені, 10879,26грн. 3% річних та 29064,47грн. інфляційних втрат.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманого природного газу за договором постачання природного газу №1024/1718-ТЕ-32 від 04.09.2017.

Ухвалою від 23.09.2019 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.10.2019.

У підготовчому засіданні 22.10.2019 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 19.11.2019.

06 листопада 2019 року від відповідача надійшов відзив, у якому він проти задоволення позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначив, що відповідно до умов п.6.4 Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору, сторони погоджуються що грошова сума, яка надійшла від споживача (відповідача), погашає вимоги постачальника (позивача) у такій черговості, незалежно від призначення платежу, визначеного позивачем: 1. У першу чергу витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2. У другу - інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3. У третю чергу - основна сума заборгованості. Позивач зараховував платежі відповідача весь час - як основні платежі, що вбачається з суті позовних вимог. Згідно Акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.10.2019 між позивачем та відповідачем, відповідач не має заборгованості за поставлений природний газ, а навпаки існує переплата в розмірі 1200,51грн. Єдиним документом, наданим позивачем на підтвердження позовних вимог, який підтверджує факт порушення відповідачем умов Договору, є Довідка по операціях по підприємству відповідача за період 01.10.2017 по 30.08.2019, тобто відповідно до ст.76 ГПК відповідачем не надано до суду належних доказів, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Позивач у відповіді на відзив проти доводів відповідача заперечив, зазначив, що нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат відбулось лише під час звернення з даним позовом до суду. Ні норми чинного законодавства, ні умови договору, укладеного між сторонами, не зобов`язують позивача здійснювати нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на чітко визначену дату. Також позивач зазначив, що додав до позову належні докази наявності заборгованості у відповідача, а також надав платіжні документи щодо здійснених відповідачем оплат за спірними господарськими операціями.

У підготовчому засіданні 19.11.2019 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 11.12.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 11.12.2019 підтримав доводи, викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач представника в судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 11.12.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

04 вересня 2017 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір №1024/1718-ТЕ-32 постачання природного газу (надалі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з пунктом 2.1 Договору позивач передає відповідачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ обсягом до 3628,0тис.куб.м.

Додатковою угодою №2 від 04.04.2018 пункт 2.1 Договору доповнено абзацом, відповідно до якого позивач передає відповідачу з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 260,0тис.куб.м.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Ціна за 1000куб.м. природного газу була встановлена сторонами в пункті 5.2 Договору в розмірі 5930,40грн. (з ПДВ).

За умовами пункту 6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 12.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №2 від 31.03.2017) він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.05.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до наявних у справі актів приймання-передачі природного газу від 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018 на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 406469,62грн. Дані акти підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено їх печатками.

Відповідач за поставлений природний газ розрахувався з порушенням передбачених Договором строків, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, а також доданими до відповіді на відзив банківськими виписками.

Враховуючи несвоєчасне погашення заборгованості відповідачем, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь 24591,01грн. пені, 10879,26грн. 3% річних та 29064,47грн. інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 526 ЦК України та частини 1 статті 193 ГК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать, що відповідач повністю розрахувався за поставлений газ згідно Договору, але з порушенням узгоджених сторонами строків оплати.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі прострочення відповідачем оплати згідно п. 6.1 Договору, відповідач зобов`язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 16,4 % річних (з 01.01.2018 - 15,3 % річних згідно Додаткової угоди № 1 від 12.01.2018 до Договору), але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних норм чинного законодавства та умов Договору, позивачем за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань нараховано відповідачу 24591,01грн. пені, 10879,26грн. 3% річних та 29064,47грн. інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунки вказаних сум, суд вважає їх такими, що відповідають матеріалам справи та вимогам законодавства, а тому вважає за можливе задовольнити їх у повному обсязі.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів несвоєчасного внесення оплат за договором, оскільки на підтвердження даної обставини позивач надав розрахунок заборгованості, довідку по операціях за договором №1024/1718-ТЕ-32 по підприємству відповідача з 01.10.2017 по 31.08.2019, а також банківські виписки щодо всіх платежів за Договором.

Посилання відповідача на порушення позивачем черговості зарахування коштів суд не приймає, виходячи з наступного.

Умовами пункту 6.4 Договору сторони встановили, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2)у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу - погашається основна сума заборгованості.

Вказаний порядок може бути застосований виключно у випадку, якщо у відповідача на момент здійснення платежу вже існує заборгованість, що пов`язана з витратами постачальника, пов`язаними з одержанням виконання, інфляційними нарахуваннями, відсотками річних, пенею, штрафами та судовим збором.

Як обґрунтовано зазначає позивач, вказані заборгованості виникають у випадку вирішення відповідного спору в судовому порядку, тобто вони мають бути встановлені судовим рішенням з визначенням їх конкретних розмірів.

До визначення судом правомірності обчислення та застосування таких нарахувань, відповідач має право заперечувати свій обов`язок щодо їх оплати.

Отже, при здійсненні поточних платежів за відсутності заборгованості за минулі періоди, визнаної рішенням суду, вони мають бути зараховані відповідно до призначення платежу.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідачем не обґрунтовано та не надано відповідного розрахунку того, яким чином застосування позивачем порядку зарахування коштів, передбаченого пунктом 6.4 Договору, вплинуло б на розмір позовних вимог.

Більш того, у випадку якщо б позивач здійснював зарахування поточних оплат за спожитий природний газ в рахунок погашення нарахованих ним в односторонньому порядку сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, це фактично призвело б до збільшення розміру основної заборгованості відповідача та вплинуло б на остаточне сальдо сторін та призвело б до здійснення додаткових нарахувань у зв`язку із порушенням строків основного грошового зобов`язання.

Щодо доданого відповідачем до свого відзиву проекту акту звірки розрахунків за Договором суд зазначає, що даний документ є одностороннім, оскільки не підписаний позивачем, а тому не може бути прийнятий до уваги.

Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ Нафтогазовидобувна компанія" (63524, Харківська область, Чугуївський район, смт.Есхар, вул.152 Стрілецької дивізії, буд.16, код 34181461) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, 0) 24591,01грн. пені, 10879,26грн. 3% річних та 29064,47грн. інфляційних втрат, а також 1921,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "21" грудня 2019 р.

Суддя М.В. Калантай