ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 грудня 2019 р. Справа №903/917/19

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Володимир-Волинського агротехнічного коледжу

про стягнення 4068,67 грн.

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Чорний С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулися з позовом до Володимир-Волинського агротехнічного коледжу про стягнення 4068,67 грн., з них 0,01 грн. основна заборгованість, 1965,21 грн. пеня, 106,31 грн. 3% річних, 1997,14 грн. втрати від інфляції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу №1645/15-ТЕ-2 від 16.02.2015 в частині оплати переданого газу у визначені договором строки.

Ухвалою суду від 26.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 18.12.2019.

12.12.2019 від відповідача надійшов відзив, в якому просять у задоволені позову відмовити та зазначають, що за даними Володимир-Волинського агротехнічного коледжу заборгованість в розмірі 0,01 грн. в останніх відсутня, а вказаний розмір є наслідком неправильного заокруглення суми, яка була необхідна до сплати за постачання газу згідно акту №4 від 21.04.2015.

Позивач в судове засідання 18.12.2019 не прибув, уповноваженого представника не направив, проте був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №984.

Відповідач, в судове засідання 18.12.2019 не прибув, уповноваженого представника не направив, проте був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №625.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами, -

встановив:

16.02.2015 між АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Володимир-Волинським агротехнічним коледжем укладено договір №1645/15-ТЕ-2 купівлі-продажу природного газу з додатковими угодами за №1, 2, 3, 4 від 06.11.2015(далі - Договір)(а.с.13-22).

Згідно п.1.1 Договору, продавець зобов`язується передати у власність покупця у 2015 природній газ, ввезений на митну територію України АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти природного газу та оплатити цей природній газ, на умовах цього Договору.

Згідно п.п.2.1 Договору(в редакції додаткової угоди №4), продавець передає покупцю з 01.01.2015 по 31.12.2015 природний газ обсягом 13,822 тис. куб.м., в тому числі по місяцях кварталів.

Згідно п.п.3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно п.6.1 Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п.9.3 Договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором(строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, відсотків річних, інфляційних нарахувань, відсотків річних встановлюється тривалістю у 5 років.

Згідно п.11.1 Договору, останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Даний договір підписано сторонами, підписи скріплені печатками продавця та покупця.

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 22532,65 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме від 24.02.2015, 28.02.2015, 30.11.2015, 31.12.2015(а.с.25-28).

Відповідач розрахувався за поставлений природний газ у сумі 22532,64 грн., що стверджується відомостями по операціях по конрагенту Володимир-Волинський агротехнічний коледж за період з 01.01.2015 по 31.12.2015(а.с.30).

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України(далі - ГК України), майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними Договір предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно сальдової відомості позивача та відомостей по операціях по конрагенту Володимир-Волинський агротехнічний коледж, станом на час розгляду справи основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 0,01 грн..

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами Договору, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товару(постачання природнього газу), отримання його відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення основної заборгованості в сумі 0,01 грн. підлягає до задоволення.

Твердження відповідача, що за даними Володимир-Волинського агротехнічного коледжу заборгованість в розмірі 0,01 грн. в останніх відсутня, а вказаний розмір є наслідком неправильного заокруглення суми, яка була необхідна до сплати за постачання газу згідно акту №4 від 21.04.2015, відхиляється судом, оскільки відповідачем було підписано акти по отримання природного газу за 2015 рік із вказаними чіткими сумами до оплати, та відповідно до арифметичного віднімання від суми поставки(22532,65 грн.) суму оплати(22532,64 грн.) утворюється різниця(заборгованість) в розмірі 0,01 грн..

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 1965,21 грн., суд зазначає таке.

Згідно п.7.2 Договору, у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п.6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України ,якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Згідно ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Судом встановлено, що позивачем допущено помилку, не враховано положення ч.5 ст.254 ЦК України, при нарахуванні пені за період прострочення оплати з 15.02.2015 по 03.03.2015, оскільки 14.02.2015(субота), останнім днем виконання зобов`язання по оплаті поставленого природного газу у січні 2015 є 16.02.2015, а початковою датою періоду прострочення оплати є 17.02.2015.

Суд провів власний перерахунок пені, із врахуванням ч.5 ст.254 ЦК України, за заявлений період прострочення оплати з 17.02.2015 по 03.03.2015 на суму заборгованості 7235,95 грн., а також перевірив методику та правильність інших періодів наведених в розрахунку позивача(а.с.23-24).

З огляду на вищенаведене, суд прийшов висновку, що пеня підставна в загальній суму 1949,74 грн., в решті частини стягнення пені в сумі 15,47 грн. слід відмовити через безпідставність.

Щодо стягнення з відповідача 106,31 грн. 3% річних, 1997,14 грн. втрат від інфляції, суд зазначає таке.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок нарахованих 3% річних та інфляційних втрат(із врахуванням помилки, у початковій даті періоду прострочення оплати(з 17.02.2015 по 03.03.2015), що також встановлено при нарахуванні пені), вважає, що останні підставні в загальній сумі 105,12 грн. 3% річних та 1997,14 грн. втрат від інфляції, а в решті частини стягнення 3% річних в сумі 1,19 грн. слід відмовити через безпідставність.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи пояснення та докази сторін, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути 4052,01 грн., з них 0,01 грн. основна заборгованість, 1949,74 грн. пеня, 105,12 грн. 3% річних, 1997,14 грн. втрати від інфляції, в частині стягнення 16,66 грн., з них 15,47 грн. пеня, 1,19 грн. 3% річних слід відмовити через безпідставність.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України, та враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій сторін та відсутність правових підстав для звільнення від його сплати, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1913,13 грн. судового збору, в іншій частині(7,87 грн.) сплата судового збору покладається на позивача, за результатами розгляду позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 130, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Володимир-Волинського агротехнічного коледжу (44700, Волинська обл., місто Володимир-Волинський, вул. ГЕНЕРАЛА ШУХЕВИЧА, будинок 27, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м.Київ, вул. БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, ) 4052,01 грн. (чотири тисячі п`ятдесят дві гривні одну копійку), з них 0,01 грн. основна заборгованість, 1949,74 грн. пеня, 105,12 грн. 3% річних, 1997,14 грн. втрати від інфляції та 1913,13 грн. (одну тисячу дев`ятсот тринадцять гривень тринадцять копійок) сплаченого позивачем судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Володимир-Волинського агротехнічного коледжу в частині стягнення 16,66 грн., з них 15,47 грн. пеня, 1,19 грн. 3% річних - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

23.12.2019

Суддя А.С. Вороняк