ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Справа№ 910/7753/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Денисюк І.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 18.12.2019.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Київській області

на рішення Господарського суду міста Києва

від 09.09.2019 (повний текст складено 13.09.2019)

у справі №910/7753/19 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Головного управління Національної поліції в Київській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед"

про стягнення боргу, інфляційних втрат та трьох процентів річних у розмірі 28126,24 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Національної поліції в Київській області (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед" (далі - відповідач), в якому просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед" на користь Головного управління Національної поліції в Київській області грошові кошти у вигляді неустойки і відповідальності за порушення грошового зобов`язання в сумі 28126,24 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 29.08.2017 укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 330, за умовами якого передалось, що відповідач зобов`язується поставити електричні ініціатори (картриджі) РТ 1517 до безвідкатного руйнівника ABL 1000 виробництва компанії АВР (Велика Британія) (код згідно ДК 021:2015-24610000-3). Специфікацією передбачено постачання електричних ініціаторів (картриджів) до руйнівника ABL 1000 в кількості 7 шт. по ціні 3155,00 грн. Загальна вартість договору склала 242935,00 грн. У відповідності до умов договору поставка товару за договором становить 20 робочих днів із дати підписання договору. Покупець зобов`язується здійснити оплату в десятиденний строк після підписання видаткової накладної. Платіжним дорученням від 05.09.2017 № 6649 (оплачено 08.09.2017) ГУНП в Київській області перераховано постачальнику кошти в сумі 242935,00 грн. Однак товар у відповідності до умов договору відповідачем фактично поставлений не був. Відсутність товарно-матеріальних цінностей зафіксовано під час проведення інвентаризації робочою комісією, створеною на підставі наказу ГУНП в Київській області від 06.12.2017 № 2197 (інвентаризаційний опис запасів від 07.12.2017). 26.12.2017 сторонами укладається додаткова угода № 1/794, відповідно до якої у зв`язку з неможливістю здійснення поставки товару сторони дійшли згоди розірвати договір з 13.12.2017. Кошти в сумі 242935,00 грн. були повернуті ТОВ "Інтертрейд-Україна Лімітед" на казначейський рахунок ГУНП в Київській області, про що свідчить банківська виписка від 15.12.2017. Однак, перерахування ГУНП в Київській області коштів в сумі 242935,00 грн. за фактично не поставлений товар здійснено з недотриманням вимог п. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України. Зважаючи на те, що фактично при виконанні умов зазначеного договору ГУНП в Київській області здійснено оплату в повному обсязі, постачальник відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України та п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу несе відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 в позові Головного управління Національної поліції в Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед" про стягнення боргу, інфляційних втрат та трьох процентів річних у розмірі 28126,24 грн. - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Національної поліції в Київській області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/7753/19 і прийняти нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права. Зазначаючи при цьому, що відповідач у встановлений Договором строк обов`язку по сплаті поставленого товару не виконав і допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2019 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., судді Коробенко Г.П., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі №910/7753/19 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

21.10.2019 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додане платіжне доручення №9862 від 16.10.2019 про сплату судового збору в сумі 2881,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/7753/19. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

08.11.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед" через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

08.11.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед" через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед" про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено справу до розгляду на 18.12.2019.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2019, у зв`язку із перебуванням судді Коробенка Г.П., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі №910/7753/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі №910/7753/19 прийняти до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Куксова В.В., суддів Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л.

Розгляд справи №910/7753/19 вирішено здійснити у раніше призначеному судовому засіданні 18.12.2019

В судовому засіданні 18.12.2019 представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/7753/19 і прийняти нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

В судовому засіданні 18.12.2019 представник відповідача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням пояснень на апеляційну скаргу поданих під час апеляційного провадження, та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/7753/19 залишити без змін.

В судовому засіданні 18.12.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судовою колегією, 29.08.2017 між Головним управлінням Національної поліції в Київській області (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед" (постачальник) укладено договір № 330 на закупівлю товарів за державні кошти, за умовами якого постачальник відповідно до договору зобов`язується поставити електричні ініціатори (картриджі) РТ 1517 до безвідкатного руйнівника ABL 1000 виробництва компанії АВР (Велика Британія) (код згідно ДК 021:2015-24610000-3), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість товару.

Відповідно до п. 1.2. розділу І договору найменування, асортимент, кількість та ціни зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно із специфікацією, підписаною сторонами договору та скріпленою печатками Головного управління Національної поліції в Київській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед", загальний розмір вартості товару (електричні ініціатори (картриджі) до руйнівника ABL (АВР, Велика Британія) у кількості 77 штук становить 242935,00 грн. без ПДВ.

Загальна вартість договору становить 242935,00 грн. без ПДВ (п. 3.1. розділу III договору).

За умовами п. 5.2. розділу V договору поставка товару за договором становить двадцять робочих днів із дати підписання договору.

Відповідно до п. 4.1. розділу IV договору покупець зобов`язується здійснити оплату в десятиденний строк після підписання видаткової накладної.

26.12.2017 між Головним управлінням Національної поліції в Київській області (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед" (постачальник) укладено додаткову угоду № 1/794 до договору про закупівлю товарів № 330 від 29.08.2017, відповідно до якої у зв`язку з неможливістю здійснення поставки товару, зазначеного в п. 1.1. розділу І договору в строки передбачені п. 8.2. розділу VIII договору, сторони дійшли спільної згоди розірвати укладений між постачальником та покупцем договір про закупівлю товарів від 29.08.2017 № 330 з 13.12.2017.

Згідно із п.п. 7.1.-7.3. розділу VII договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством та даним договором. У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань по поставці товару, що є предметом даного договору, постачальник виплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент нарахування, від ціни договору, за кожен день прострочення виконання зобов`язання за весь час невиконання зобов`язання. За невиконання або неналежне виконання зобов`язань щодо якості поставленого товару, постачальник сплачує на користь покупця штраф у розмірі 20% від вартості товару неналежної якості.

25.04.2019 позивачем на адресу відповідача (вул. Отто Шмідта, буд. 35/37, м. Київ, 04107) направлено претензію щодо невиконання умов договору № 330 на закупівлю товарів за державні кошти від 29.08.2017.

Відповідно до відповіді відповідача на претензію відповідачем повідомлено позивача, що у зв`язку із неможливістю здійснення поставки товару, зазначеного в п. 1.1. розділу І договору в строки передбачені п. 8.2. розділу VIII договору, сторони дійшли спільної згоди розірвати укладений між постачальником та покупцем договір про закупівлю товарів від 29.09.2017 № 330 з 13.12.2017, жодних претензій зі сторони ГУ НП у Київській області під час підписання додаткової угоди не заявило, що фактично свідчить про їх відсутність.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на день розгляду справи зобов`язання сторін за договором № 330 на закупівлю товарів за державні кошти від 29.08.2017 відсутні внаслідок розірвання вказаного договору за умовами додаткової угоди до договору, укладеної між сторонами. Вказана додаткова угода № 1/794 від 26.12.2017 до договору про закупівлю товарів № 330 від 29.08.2017 підписана зі сторони позивача заступником начальника Головного управління Національної поліції в Київській області Тетерею В.М. без зауважень та застережень, що свідчить про обопільність згоди сторін на розірвання договору № 330 на закупівлю товарів за державні кошти від 29.08.2017 у зв`язку із неможливістю здійснення поставки товару. При цьому відповідачем здійснено повернення коштів отриманих від позивача за договором, що підтверджується позивачем.

Розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами встановлено, що між позивачем Головним управлінням Національної поліції в Київській області (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед" (постачальник) 29.08.2017 укладено договір № 330 на закупівлю товарів за державні кошти.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно відомостей листа Головного управління Національної поліції в Київській області № 92/109/29/1-19 від 14.01.2019 "Про проведення претензійно-позовної роботи" вбачаться, що платіжним дорученням від 05.09.2017 № 6649 (оплачено 08.09.2017) позивачем перераховано постачальнику (відповідачу) кошти в сумі 242935,00 грн., а товар у відповідності до умов договору відповідачем фактично поставлений не був, що зафіксовано під час проведення інвентаризації робочою комісією, створеною на підставі наказу ГУНП від 06.12.2017 № 2197 (інвентаризаційний опис запасів від 07.12.2017). Також, до аудиту надано копію листа відповідача від 05.12.2017 № 52 зі зверненням до ГУНП щодо гарантії поставки обладнання "Електричні ініціатори (картриджі) РТ 1517 до руйнівника ABL 1000" в кількості 77 шт. до кінця 2017 року. 26.12.2017 сторонами укладається додаткова угода № 1/794, відповідно до якої у зв`язку з неможливістю здійснення поставки товару сторони дійшли згоди розірвати договір з 13.12.2017. Кошти в сумі 242935,00 грн. повернуті відповідачем на казначейський рахунок ГУНП, про що свідчить банківська виписка від 15.12.2017.

26.12.2017 між Головним управлінням Національної поліції в Київській області (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд-Україна Лімітед" (постачальник) укладено додаткову угоду № 1/794 до договору про закупівлю товарів № 330 від 29.08.2017, відповідно до якої у зв`язку з неможливістю здійснення поставки товару, зазначеного в п. 1.1. розділу І договору в строки передбачені п. 8.2. розділу VIII договору, сторони дійшли спільної згоди розірвати укладений між постачальником та покупцем договір про закупівлю товарів від 29.08.2017 № 330 з 13.12.2017.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла до переконання, що товар за укладеним між сторонами договором № 330 на закупівлю товарів за державні кошти від 29.08.2017 поставлений з боку відповідача не був, позивачем здійснено оплату поставки товару, яка була повернута відповідачем на казначейський рахунок відповідача, що не заперечувалося сторонами.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, умовами додаткової угоди № 1/794 до договору про закупівлю товарів № 330 від 29.08.2017 сторонами погоджено питання розірвання договору про закупівлю товарів від 29.08.2017 № 330 з 13.12.2017 та обумовлено неможливість здійснення поставки товару за договором у строки, що передбачені договором.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 2, 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Положення ст. 6, 627 Цивільного кодексу України відображають принцип свободи договору, згідно з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 910/18719/17.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

З огляду на вищевикладені обставини вбачається, судова колегія дійшла до переконання, що зобов`язання сторін за договором № 330 на закупівлю товарів за державні кошти від 29.08.2017 відсутні внаслідок розірвання вказаного договору за умовами додаткової угоди до договору, укладеної між сторонами. Вказана додаткова угода № 1/794 від 26.12.2017 до договору про закупівлю товарів № 330 від 29.08.2017 підписана зі сторони позивача заступником начальника Головного управління Національної поліції в Київській області Тетерею В.М. без зауважень та застережень, що свідчить про обопільність згоди сторін на розірвання договору № 330 на закупівлю товарів за державні кошти від 29.08.2017 у зв`язку із неможливістю здійснення поставки товару. При цьому відповідачем здійснено повернення коштів отриманих від позивача за договором, що підтверджується позивачем.

Щодо твердження скаржника на недотримання вимог ст. 49 Бюджетного кодексу України, то судова колегія зазначає наступне.

Частиною 1 статті 49 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Таким чином, вказане положення статті 49 Бюджетного кодексу України передбачає можливість прийняття рішення розпорядником бюджетних коштів про оплату товарів, робіт і послуг та не слугують підставою для встановлення обов`язку щодо стягнення з постачальника неустойки у разі не отримання в даному випадку позивачем товару, враховуючи те, що відповідачем повернуто отримані за договором кошти у повному обсязі.

Аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи припинення зобов`язання між сторонами, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 28126,24 грн. та відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі №910/7753/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі №910/7753/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі №910/7753/19 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/7753/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст складено 23.12.2019.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв