РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2019Справа № 910/7688/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Бараненко Н.І., розглянувши господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (68094, Одеська область, м.Чорноморськ, с.Бурлача Балка, вул.Центральна, буд.1-Е, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» (01042, м.Київ, пров Новопечерський, 19/3, корпус 2 каб 33, )

третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг»

про стягнення 737 312, 74 грн.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

Від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» про стягнення заборгованості у розмірі 737 312, 74 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого товару у розмірі 221 210,41 грн по договору поставки № 230119-02/1Г від 23.01.2019 та у розмірі 442033,10 грн по договору від 09.01.2019 про заміну сторони у зобов`язаннях в договорі поставки № 260216-02/1п від 26.02.2016 та про внесення змін, за яким відповідач набув прав та обов`язків первісного боржника - ТОВ «Пакко Холдинг» перед позивачем за договором поставки № 260216-02/1Г від 26.02.2016. Також за прострочення виконання цих зобов`язань позивачем нараховано 58 455,21 грн пені, 4923,25 грн 3% річних, 10 690,77 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 (суддя Алєєва І.В.) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків та спосіб їх усунення.

03.07.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 14.06.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 було відкрито провадження у справі № 910/7688/19, розгляд визначено здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.08.2019.

19.08.2019 через канцелярію суду позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої зазначив, що з моменту відкриття провадження у справі між ним та відповідачем було проведено ряд взаєморозрахунків та часткове погашення боргу, станом на 31.07.2019 загальна сума боргу становить 431 290,77 грн (борг третьої особи) та 34 075,21 грн (борг відповідача), загальна сума 465 365,98 грн., розрахунок штрафних санкцій залишився у первісному вигляді.

27.08.2019 у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо отримання ним засобами поштового зв`язку акта звірки взаєморозрахунків між сторонами спору, з яким не встиг ознайомитись та не може надати пояснення щодо нього.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2019 було продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву у судовому засіданні до 09.09.2019.

09.09.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з участю представника в іншому судовому засіданні.

Також, 09.09.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» через канцелярію Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач повідомив про неврахування позивачем здійснених 04.09.2019 та 05.09.2019 часткових оплат в рахунок погашення боргу на суму 200 000,00 грн., надав копії платіжних доручень.

У судове засідання 09.09.2019 уповноважені представники сторін не з`явились, хоча були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 було продовжено строк підготовчого провадження у справі та оголошено перерву до 23.09.2019.

13.09.2019 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибуття у засідання суду та відзив на позовну заяву.

У судове засідання 23.09.2019 уповноважені представники сторін не з`явились, хоча були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 (суддя Алєєва І.В .) було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.10.2019.

23.09.2019 відповідач подав до суду клопотання про врахування при винесенні рішення здійснених ним платежів 10.09.2019 у сумі 100 000,00 грн., 12.09.2019 у сумі 100 000,00 грн та 16.09.2019 у сумі 26 419,92 грн., всього 226 419,92 грн, внаслідок чого заборгованість погашено.

У судове засідання 21.10.2019 уповноважені представники не з`явились, хоча були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 21.10.2019 відкладено розгляд справи по суті спору на 04.11.2019.

04.11.2019 відповідач подав до суду клопотання, в якому повідомив про перерахування коштів в рахунок погашення боргу повністю, зокрема нових платежів 15.10.2019 у сумі 10 000,00 грн, 16.10.2019 у сумі 1085,66 грн, 21.10.2019 у сумі 10 000,00 грн, 22.10.2019 у сумі 10 796,59 грн та заперечив проти стягнення заявленої пені у зв`язку із недосягненням сторонами у розумінні пп.5.4 та 5.5 договору положень щодо застосування штрафних санкцій.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2019, у зв`язку із лікарняним судді Алєєвої І.В., справу передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Господарський суд міста Києва у визначеному складі ухвалою від 22.11.2019 прийняв справу до свого провадження, розгляд справи по суті спору призначив на 10.12.2019.

02.12.2019 через канцелярію суду позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої повідомив про часткове погашення боргу відповідачем та наявність заборгованості станом на 01.10.2019 у розмірі 33 662,03 грн та просить стягнути з відповідача заявлені у позові 58 455,21 грн пені, 4923,25 грн 3% річних, 10 690,77 грн інфляційних втрат.

Також 02.12.2019 позивач подав заяви про розгляд справи без участі уповноваженого представника та про повернення надмірно сплаченого судового збору в сумі 9138,69 грн у зв`язку із зменшенням позовних вимог.

У засідання суду 10.12.2019 представники учасників справи не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином.

За результатом розгляду заява позивача про повернення судового збору та заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника приймаються судом до розгляду.

Розглянувши заяву позивача про уточнення позовних вимог, яка фактично є заявою про зменшення розміру позовних вимог, дійшов висновку про залишення цієї заяви без розгляду, виходячи із наступних підстав.

Положеннями ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 119 ГПК України).

Матеріалами справи встановлено, що 23.09.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті спору на 21.10.2019 (ухвала суду від 23.09.2019 отримана позивачем 03.10.2019).

У заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначив про часткове погашення боргу відповідачем та наявність заборгованості станом на 01.10.2019 у розмірі 33662,03 грн. при цьому ним не доведено та матеріали справи не містять доказів та обставин неможливості подання цієї заяви про зменшення розміру позовних вимог у підготовчому провадженні або до першого судового засідання з розгляду справи по суті спору -21.10.2019. враховуючи, що обставини часткової оплати були відомі заявнику.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

26.02.2016 між позивачем - ТОВ «Аквафрост» (постачальник) та ТОВ «ПАККО Холдинг» (покупець) був укладений договір поставки № 260216-02/1п, за умовами якого постачальник зобов`язався передавати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець-приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Відповідно до п.5.4 договору, оплата за поставлений товар сум у розмірах понад ліміт встановлений у п.5.5 даного договору здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати поставки товару.

Додатковою угодою від 03.01.2019 до договору № 260216-02/1п внесено зміни до п.5.4 договору, виклавши його в наступній редакції «оплата за поставлений товар здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 48 календарних днів з дати поставки товару.

Згідно п.5.5 договору ліміт заборгованості не передбачений.

Сторони у п.8.2.1 договору узгодили, що за порушення термінів розрахунків, передбачених п.5.4 даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

09.01.2019 між позивачем - ТОВ «Аквафрост» (кредитор, сторона 3), ТОВ «ПАККО Холдинг» (первісний боржник) та відповідачем - ТОВ «ГІППО» (новий боржник) був укладений Договір про заміну сторони у зобов`язаннях в договорі поставки № 260216-02/1п від 26.02.2016, відповідно до якого у зв`язку із зміною господарських відносин між стороною 1 та стороною 2 в результаті яких сторона 2 поєднує в своїй особі виконання функцій оператора торговельної мережі «Вопак», «ПАККО», що означає необхідність продовження виконання договору поставки № 260216-02/1п від 26.02.2016, саме стороною 2 та зважаючи на те, що сторона 3 зацікавлена у продовженні виконання договору поставки, сторони дійшли згоди замінити одну із сторін в договорі поставки укладеного між ТОВ «Аквафрост» та ТОВ «ПАККО Холдинг», а саме передати новому боржнику усі права та обов`язки первісного боржника за договором поставки з дати підписання даного договору.

За умовами п.2. договору про заміну сторони у зобов`язаннях, після підписання сторонами даного договору новий боржник стає стороною договору поставки і є повним правонаступником первісного боржника відносно його прав та обов`язків за договором поставки.

Відповідно до цього договору первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобов`язання) за основним договором в сумі, що була узгоджена сторонами у відповідному Акті звірки взаєморозрахунків станом на дату підписання даного договору, який виник у первісного боржника перед кредитором на підставі основного договору, а новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов`язання (п.4 договору).

Згідно умов п.5 договору про заміну сторони у зобов`язаннях, новий боржник зобов`язується у строки встановлені договором поставки № 260216-02/1п від 26.02.2016, укладеного між первісним боржником та кредитором, повністю сплатити вартість отриманого первісним боржником товару, до моменту укладення даного договору, за виключенням товару, яка підлягає поверненню за умовами договору.

Відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків за січень-лютий 2019, заборгованість відповідача становить за даними ТОВ «Аквафрост» 465 664,75 грн. за даними ТОВ «ГІППО» 458 715,81 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що заборгованість відповідача за виконання договору поставки № 260216-02/1п від 26.02.2016, станом на 20.05.2019 склала 442 033,10 грн. несплаченої вартості товару.

Також позивач стверджує, що спір у справі виник внаслідок невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого товару і по договору поставки № 230119-02/1Г від 23.01.2019

Матеріалами справи встановлено, що 23.01.2019 між позивачем - ТОВ «Аквафрост» (постачальник) та відповідачем - ТОВ «ГІППО» був укладений договір поставки № 230119-02/1г, відповідно до якого постачальник зобов`язався передати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець - приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Згідно п.4.3 договору, передача товару постачальником і його приймання покупцем по назві, асортименту, кількості і ціни здійснюється на підставі відповідної накладної тільки у відповідності із замовленням покупця.

Відповідно до п.5.4 договору, оплата за поставлений товар сум у розмірах понад ліміт встановлений у п.5.5 даного договору здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації. Згідно п.5.5 договору ліміт заборгованості не передбачений.

За умовами п.8.2.1 договору № 230119-02/1г, за порушення термінів розрахунків, передбачених п.5.4 даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Згідно розрахунку позивача. заборгованість відповідача за поставку товару за вказаним договором станом на 20.05.2019 складала 221 210,41 грн.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов`язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

Як вже зазначалось судом, за розрахунками позивача, заборгованість відповідача за поставлений товар третій особі по договору поставки № 260216-02/1П від 26.02.2016, виконання обов`язку щодо оплати якого відповідач прийняв в силу умов договору про заміну сторони від 09.01.2019 станом на 20.05.2019 склала 442033,10 грн. заборгованість безпосередньо відповідача за поставлений йому товару по договору поставки № 230119-02/Г від 23.01.2019 склала 221 210,41 грн, всього 663 243,51 грн.

Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 16.08.2019. яка прийнята судом до розгляду, враховуючи здійснені відповідачем часткові оплати та взаєморозрахунки сторін, позивач заявив вимоги про стягнення боргу, який станом на 31.07.2019 становив 431 290,77 грн по договору поставки № 260216-02/1П від 26.02.2016, 34 075,21 грн по договору поставки № 230119-02/Г від 23.01.2019, всього 465 365,98 грн.

У процесі розгляду справи з наданих матеріалів та пояснень сторін встановлено, що відповідач після подання позивачем уточнення позовних вимог, здійснив часткове погашення основної заборгованості по договорах за спірний період, що позивач не заперечує. Зокрема в рахунок погашення боргу згідно договору № 260216-02/1п від 09.01.2019 у період з 05.09.2019 по 10.09.2018 здійснено оплати всього на суму 426 419,92 грн, що підтверджується платіжними доручення із відповідним призначенням платежу. копії яких долучені до справи, також у період з 15.10.2019 по 22.10.2019 по договору поставки № 230119-02/Г від 23.01.2019 перераховані кошти у сумі 31 882,25 грн.

Відповідно до Актів звірки взаємних розрахунків між сторонами за період: 3 квартал 2019 року, копії яких підписані та скріплені представниками обох сторін, борг відповідача:

- по договору № 260216-02/1п від 26.02.2016 склав 1 648,79 грн за даними позивача, та 1637,99 грн за даними відповідача.

- по договору № 230119-02/Г від 23.01.2019 склав 32 007,72 грн за даними позивача, та 32024,44 грн за даними відповідача.

Суд, надавши оцінку усім доказам у справі в їх сукупності та здійснивши арифметичний розрахунок заявлених вимог, враховуючи взаєморозрахунки сторін щодо часткової оплати та повернення товару за позиціями, які зазначені у вказаному Актах звірки за 3 квартал 2019, тобто період липень-вересень 2019, дійшов висновку, що найбільш вірогідною сумою заборгованості відповідача є 1648,79 грн боргу по договору № 260216-02/1п від 26.02.2016 та 125,47 грн по договору № 230119-02/Г від 23.01.2019, всього 1774,26 грн.

Враховуючи, що кошти та взаєморозрахунки в розмірі 463 591,72 грн основного боргу сплачені та здійснені відповідачем після відкриття провадження у справі (після уточнення позовних вимог), провадження у справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» в частині цих вимог підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України. Витрати по сплаті судового збору в цій частині покладаються на відповідача.

За прострочення виконання зобов`язання позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.08.2019 просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 58 455,21 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2.1 договорів визначено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених п.5.4 даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Крім того, умовами договору про заміну сторони у зобов`язанні по договору поставки № 260216-02/1п від 26.02.2016 передбачено, що відповідач є повним правонаступником первісного боржника -ТОВ «Пакко Холдинг» відносно його прав та обов`язків за договором поставки, тобто укладення цього правочину щодо заміни боржника не є новацією та не породжує нового зобов`язання та не містить умов щодо припинення обов`язків та підстав відповідальності за вже існуюче прострочення.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 58 455,21 грн.

Щодо заперечення відповідача про нарахування та стягнення пені з мотивів неузгодження сторонами строку оплати та підстав застосування штрафних санкцій по договору поставки № 230119-02/1г від 23.01.2019, суд зазначає, що вказані доводи не відповідають умовам вказаного правочину, доказів визнання недійсним якого в частині п.5.4, 5.5, на які посилається відповідач, суду не надано.

При цьому, суд зазначає, що невстановлення ліміту заборгованості у п.5.4 та 5.5 договору та проставлення відповідних прочерків в графі зазначення сум свідчить про відсутність ліміту та умови оплата товару: у гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації.

Викладені у відзиві посилання відповідача на припинення правовідносин сторін шляхом повного погашення боргу та відсутність підстав в частині стягненні пені не приймаються судом, оскільки нарахування пені здійснено позивачем в межах періоду на суми боргу до дати погашення заборгованості

Відповідач контррозрахунку заявлених вимог в частині стягненні пені не надав, відсутності прострочення виконання зобов`язання не довів.

Також позивач заявив вимогу про стягнення із відповідача 4923,25 грн 3% річних, 10 690,77 грн інфляційних втрат.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача щодо стягнення 4923,25 грн 3% річних, 10 690,77 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення 463 591,72 грн основного боргу та задоволення позовних вимог в частині стягнення 1774,26 грн основного боргу, 58455,21 грн пені, 4923,25 грн 3% річних, 10690,77 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог покладаються на відповідача.

За результатом розгляду заяви позивача про повернення надмірно сплаченої суми 9138,69 грн судового збору, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.

Згідно з п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При зверненні із позовом про стягнення 737 312,74 грн позивачем на підставі платіжних доручень № 20721 від 06.06.2019 на суму 11 000,00 грн, № 21523 від 26.06.2019 на суму 59,69 грн сплачено судовий збір у розмірі 11059,69 грн.

З урахуванням клопотання про уточнення (зменшення) позовних вимог від 16.08.2019, яке прийняте судом, позивач просив стягнути 539435,21 грн боргу і за розгляд цієї вимоги належало сплатити 8091,53 грн судового збору, тобто переплата склала 2968,16 грн.

Враховуючи клопотання позивача, положення ст. 123 ГПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку повернути позивачу з Державного бюджету України судовий збору, сплачений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, всього у сумі 2968,16 грн. В частині вимог про повернення 6170,53 грн судового збору суд відмовляє з огляду на залишення без розгляду заяви позивача про уточнення позовних вимог, поданої у процесі розгляду справи по суті спору, з урахуванням якого позивач здійснював розрахунок суми 9138,69 грн повернення судового збору.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 231, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» 463 591 (чотириста шістдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто одну) грн 72 коп основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» (01042, м.Київ, пров Новопечерський, 19/3, корпус 2 каб 33, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (68094, Одеська область, м.Чорноморськ, с.Бурлача Балка, вул.Центральна, буд.1-Е, ) 1774 (одну тисячу сімсот сімдесят чотири) грн. 26 коп основного боргу, 58455 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 21 коп пені, 4923 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять три) грн. 25 коп три відсотки річних, 10690 (десять тисяч шістсот дев`яносто) грн. 77 коп інфляційних втрат, 8091 (вісім тисяч дев`яносто одну) грн. 53 коп витрат по сплаті судового збору.

4. На підставі цього рішення повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (68094, Одеська область, м.Чорноморськ, с.Бурлача Балка, вул.Центральна, буд.1-Е, ) 2968 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 16 коп судового збору, сплаченого на підставі платіжного доручення № 20721 від 06.06.2019 на суму 11 000,00 грн, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи № 910/7688/19.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.12.2019.

Суддя О.М.Ярмак