ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 справа № 914/118/19

Суддя Юркевич М.В., при секретарі Кияк І.В., розглянувши матеріали

позовної заяви: Львівської митниці ДФС, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства Гамелія, м. Львів

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства Сортнасіннєовоч-Львів, м. Львів

про: стягнення 2 558 327,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Риб`як В.О. - представник

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: Нікіфорова А.Ю. представник

судовий експерт: Шатковський А.Ю.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Львівської митниці ДФС до Приватного підприємства Гамелія про стягнення 2 558 327,00 грн. вартості втраченого та пошкодженого майна.

Ухвалою господарського суду від 22.01.2019 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 19.02.2019 року.

Ухвалою від 09.04.2019р. судом було призначено у даній справі комплексну товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському НДІ судових експертиз. Цією ж ухвалою суду було зупинено провадження у даній справі, а матеріали направлено для проведення судової експертизи.

Ухвалою від 20.06.2019р., у зв`язку з надходженням від судових експертів клопотання про витребування від учасників справи додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, суд дійшов висновку його задоволити, поновити провадження у справі та витребувати останні від сторін по справі.

Ухвалою від 02.07.2019р., зібрані матеріали разом з матеріалами справи №914/118/19 передано судовим експертам для проведення дослідження та зупинено провадження у справі.

25.10.2019р. на адресу господарського суду від НДІ судових експертиз поступив лист про організацію виконання експертизи, в якому:

1. Судові експерти, враховуючи значне завантаження повідомляють, що експертизу в даній справі може бути проведено в березні 2020 року. А тому, експерти просять суд погодити строки проведення експертизи.

2. Експертами Афанасьєвим С.А. та Стециком Ю.М. було заявлено клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення комплексної товарознавчої й автотоварознавчої експертизи.

3. НДІ судових експертиз надало суду рахунок на оплату за проведення експертизи від 16.10.2019р. №1958/2062 на суму 76 145,00 грн., який необхідно оплатити протягом 45 днів.

Таким чином, експертна установа просила суд вирішити наведені вище питання для можливості проведення судової експертизи.

Ухвалою господарського суду від 01.11.2019 року провадження у справі №914/118/19 поновлено. Підготовче судове засідання у справі призначено на 12.11.19 року. Сторонам надано строк до 10.11.2019 року, щоб надати суду письмові пояснення стосовно клопотання судових експертів від 23.10.2019р. №4584/09-19 та можливість надання витребуваних у клопотанні матеріалів та надати письмові пояснення стосовно погодження строків проведення експертизи у даній справі в березні 2020 року.

В судове засідання 12.11.2019 року позивач явку повноважного представника забезпечив, надав письмові пояснення на виконання клопотання судових експертів.

Третя особа, в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала письмові пояснення по справі.

Для надання можливості відповідачу виконати клопотання судових експертів, судом ухвалою від 12.11.2019р. було відкладено розгляд справи на 19.11.2019р.

У судові засідання 12.11.2019 року та 19.11.2019 року відповідач не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку, про причини неявки у судове засідання свого представника суд не повідомив, доказів поважності причин суду не подав.

Враховуючи невиконання відповідачем вимог ухвали суду, неявки в судові засідання, про призначення яких відповідачу було достеменно відомо, неможливістю виконання клопотання експертів про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення комплексної товарознавчої й автотоварознавчої експертизи, що зумовлено бездіяльністю відповідача, та зважаючи також на закінчення строку розгляду справи в підготовчому провадженні, судом, ухвалою від 19.11.2019р. було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.12.2019р.

03.12.2019р. в судове засідання по розгляду справи по суті з`явився представник позивача. Натомість відповідач та третя особа явку своїх уповноважених представників не забезпечили.

Зокрема, представник позивача виступив зі вступним словом, після чого суд перейшов до стадій дослідження обставин справи та доказів. Так, в ході дослідження доказів, представник позивача покликався, як на підставу для задоволення позовних вимог та підтвердження вартості втраченого та пошкодженого відповідачем майна на висновки експертів №3516 від 24.07.2018 року, №3525 від 24.07.2018 року, №3526 від 25.07.2018 року.

Враховуючи наведене, суд, з метою всебічного та повного дослідження вказаних доказів, ухвалою від 03.12.2019р. дійшов висновку викликати в наступне судове засідання судових експертів Львівського НДІ судових експертиз Шатковського А.Ю. та Стецика Ю.М., для роз`яснення складених ними висновків експерта №3516 від 24.07.2018 року, №3525 від 24.07.2018 року, №3526 від 25.07.2018 року, які містяться в матеріалах справи №914/118/19. З цією метою розгляд справи по суті було відкладено на 17.12.2019р.

13.12.2019р. від НДІ судових експертиз на адресу суду надійшов лист Про залишення ухвали суду у даній справі, якою призначалася судова експертиза від 09.04.2019р. без виконання, у зв`язку з ненаданням сторонами витребуваних додаткових документів та неоплатою вартості експертизи.

В судове засідання 17.12.2019р. з`явилися представники позивача та третьої особи. Відповідач вкотре явку свого уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки суд не повідомив.

Крім того, на виконання ухвали суду від 03.12.2019р. в судове засідання з`явився судовий експерт НДІ судових експертиз Шатковський А.Ю., однак експерт Стецик Ю.М. свою явку не забезпечив, повідомивши заявою, що перебуває на лікарняному, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

В ході дослідження обставин справи та доказів, судом з`ясовано наступне:

Між Львівською митницею ДФС (позивачем) та Приватним підприємством «Гамелія» було укладено ряд договорів на реалізацію конфіскованого майна від 09.02.2010р. №31, від 27.01.2011р. №23, від 03.02.2012р. №23, від 10.02.2014р. №134, від 11.02.2015р. №96, від 07.03.2017р. №130.

В межах вказаних договорів позивачем було передано відповідачу майно в кількості 1200 позицій на загальну суму 2 559 736,52 грн. згідно переліку, який відображено в таблиці. (а.с. 6-51 Том. 1).

Відповідно до п. 4.1. вказаних договорів, майно передається відповідачу згідно з актом опису, оцінки та передачі майна комісією у складі представника позивача, Державної податкової адміністрації, фінансового органу. Акт опису, оцінки та передачі майна є підставою для реалізації майна з дотриманням норм діючого законодавства і є невід`ємною частиною договору.

Передача майна на реалізацію відповідачу підтверджується підписаними всіма сторонами актами опису, оцінки та передачі:

1. №55 від 03.11.2016р.;

2. №56 від 03.11.2016р.;

3. №57 від 17.11.2016р.;

4. №63 від 05.12.2016р.;

5. №16 від 20.03.2014р.;

6. №18 від 20.03.2014р.;

7. №31 від 10.04.2014р.;

8. №56 від 07.07.2014р.;

9. №1 від 18.03.2013р.;

10. №2 від 21.03.2013р.;

11. №3 від 21.03.2013р.;

12. №7 від 10.04.2013р.;

13. №15 від 24.04.2013р.;

14. №1 від 27.06.2013р.;

15. №6 від 11.07.2013р.;

16. №9 від 29.07.2013р.;

17. №34 від 26.11.2013р.;

18. №41 від 31.10.2012р.;

19. №112 від 23.12.2010р.;

Згідно п. 2.1. договорів про реалізацію майна від 09.02.2010р. №31, від 27.01.2011р. №23, від 03.02.2012р. №23, від 10.02.2014р. №134 та п.3.3 договорів від 11.02.2015р. №96 та від 07.03.2017р. №130 ПП «Гамелія» з моменту отримання майна, яке зазначене в актах опису несе відповідальність за цілісність та збереження переданого Львівською митницею майна в повному обсязі.

Позиція позивача.

На підставі наказу Львівської митниці ДФС від 31.05.2018р. №273 було проведено піврічну інвентаризацію переданого відповідачу майна згідно вищенаведених договорів із залученням експертів Львівського НДІ судових експертиз.

Під час проведення інвентаризації комісією та експертами було виявлено нестачу частини майна та встановлено, що майно, яке передане ПП «Гамелія» відповідно до договорів на реалізацію, зберігається у неналежних умовах та перебуває у непридатному для подальшої експлуатації (використання) стані.

Як на докази, що підтверджують такий факт позивач покликався на висновки експертів №3516-3521 стосовно товарознавчого дослідження та висновки №3526-3530 щодо автотоварознавчих досліджень, які містяться в матеріалах даної справи (Т. 2,3).

Як стверджує позивач, згідно даних бухгалтерського обліку, вартісність майна, що перебуває в нестачі або непридатному стані становить 1 818 202,67 грн.

На підставі договору №133 від 23.02.2018р. експертом Львівської торгово-промислової палати вартість такого майна була проіндексована і згідно висновку експерта №19-09/1234 від 18.12.2018р. становить 2 559 736,52 грн.

Крім того, позивач зазначає, що після проведеної інвентаризації та визначення суми збитків, відповідачем було перераховано на рахунок позивача кошти в сумі 1 409,52 грн.

Відтак, з урахуванням наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму збитків, яка полягає у вартості втраченого та пошкодженого майна в розмірі 2 558 327,00 грн.

Як на підставу позовних вимог, позивач покликається на ч. 2 ст. 951 ЦК України, відповідно до якої, якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Позиція відповідача.

У відзиві на позов відповідач повністю заперечував позовні вимоги з наступних підстав:

1. ПП «Гамелія» стверджує, що відповідно до умов договору було зобов`язане нести відповідальність за зберігання даного майна до закінчення строків договорів.

Відповідно до п. 6.1, 6.2., 6.6 та 7.1 вказаних договорів, останні набирали чинності з моменту їх підписання та діє до моменту сформування Єдиного реєстру торгівельних організацій, які мають право зберігання та реалізації безхазяйного та іншого майна, що перейшло у власність держави. Договір продовжує діяти ще на один рік до моменту включення підприємства до Єдиного реєстру.

Таким чином, відповідач вважає, що вказані договори на реалізацію майна припинили свою дію, а отже припинився обов`язок зберігати майно, передане відповідачу за такими договорами.

2. Крім того, відповідач не погоджувався з позивачем в частині відомостей, які містилися в інвентаризаційних описах.

Зокрема, відповідно до інвентаризаційних описів в переліку матеріальних цінностей вказано, що на складах ПП «Гамелія» виявлено цінностей в кількості « 0» та вартості « 0». Водночас, в протоколі інвентаризаційної комісії вказано, що на складах зберігається майно, яке втратило товарний вигляд та придатність до подальшого використання за призначенням і фактично являє собою «мотлох», який потребує додаткових витрат для проведення утилізації.

За твердженням відповідача, усі матеріальні цінності знаходяться на складах та перебувають у такому ж стані, у якому вони були передані на зберігання, за виключенням змін, що виникли внаслідок їх природних властивостей.

Разом з тим, відповідач покликається на п. 4.3 договору №96 від 11.02.2015р. згідно якого, збитки завдані митниці втратою (нестачею) або пошкодженням майна, відшкодовуються підприємством у наступних розмірах: у разі втрати (нестачі) речі у розмірі її вартості; у разі пошкодження речі у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Таким чином, відповідач вважає, що позивачу, у разі погіршення майна, необхідно було звертатися до суду з вимогами про стягнення збитків у розмірі суми, на яку змінилася вартість майна, а не в розмірі майна вцілому.

В ході підготовчого судового засідання, у зв`язку із запереченням відповідачем належності та достовірності поданих позивачем доказів, а саме висновків судових експертів щодо стану та вартості наявного майна, його придатності, фактичного стану, вартості, зносу тощо, сторонами було висловлено необхідність призначення у даній справі судової товарознавчої експертизи.

Зокрема, сторони надали свої пропозиції стосовно запитань, які необхідно буде поставити судовим експертам.

Відтак, ухвалою суду від 09.04.2019р. судом було призначено у даній справі комплексну товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському НДІ судових експертиз. Для з`ясування експерту були поставлені наступні питання:

1. Яке з майна вказаного у Протоколах інвентаризаційної комісії від 30.07.2018р. та 17.08.2018р. (складених в результаті піврічної інвентаризації на підставі Наказу Львівської митниці ДФС від 31.05.20178р. №273) є в наявності, а яке відсутнє на складах ПП «Гамелія» станом на час проведення експертизи?

2. Яка реальна вартість, станом на момент проведення експертизи, наявного на складах ПП «Гамелія» майна вказаного у Протоколах інвентаризаційної комісії від 30.07.2018р. та 17.08.2018р. (складених в результаті піврічної інвентаризації на підставі Наказу Львівської митниці ДФС від 31.05.20178р. №273)?

3. Яке з наявного майна, станом на момент проведення експертизи, вказаного у Протоколах інвентаризаційної комісії від 30.07.2018р. та 17.08.2018р. (складених в результаті піврічної інвентаризації на підставі Наказу Львівської митниці ДФС від 31.05.20178р. №273) перебуває у непридатному для подальшої експлуатації/використання за призначенням стані?

4. У зв`язку з чим наявне на складах ПП «Гамелія» майно, вказане у Протоколах інвентаризаційної комісії від 30.07.2018р. та 17.08.2018р. (складених в результаті піврічної інвентаризації на підставі Наказу Львівської митниці ДФС від 31.05.20178р. №273), станом на момент проведення експертизи, прийшло у непридатний для подальшої експлуатації/використання за призначенням стан? Зокрема:

- чи через моральний знос?

- чи через неналежне його зберігання на складах ПП «Гамелія»?

Однак, як зазначалося вище, судова експертиза у даній справі проведена не була, у зв`язку з невиконанням з боку відповідача клопотання судових експертів про надання додаткових матеріалів, погодження строків проведення експертизи та її оплати.

Позиція третьої особи.

Після призначення у справі судової експертизи судом було з`ясовано, що склади (м. Дубляни, вул. Вокзальна, 4 площею 280 кв.м.), на яких знаходилася частина майна, переданого ПП «Гамелія» на реалізацію за договорами, належать на праві власності третій особі ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів». Зокрема, такий факт було підтверджено Постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019р., якою таку третю особу було залучено до участі у даній справі.

У своїх письмових поясненнях третя особа зазначила, що між ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» та ПП «Гамелія» було укладено договір оренди складів від 01.08.2013р., що знаходяться за адресою с.Малехів, вул. Вокзальна, 4 площею 280 кв.м. В той же час, такий договір оренди припинив свою дію 30.06.2017р., а самі приміщення за актом приймання-передач №2 від 30.06.2017р. були передані власнику, що також підтверджується рішенням Господарського суду Львівської області від 18.10.2017р. у справі №914/1640/17.

Таким чином, третя особа повідомила, що жодних чинних договірних відносин з ПП «Гамелія» на сьогоднішній день немає, в тому числі майна останнього.

Пояснення судового експерта.

На запитання суду та учасників судового процесу стосовно ходу проведення експертом дослідження та якими вихідними параметрами користувався експерт при визначенні вартості втраченого і пошкодженого майна, судовий експерт Шатковський А.Ю. повідомив наступне:

Для проведення судової автотоварознавчої експертизи судовому експерту було поставлено питання: яка вартість, стан та придатність для подальшого використання за призначенням майна, яке знаходиться на зберіганні у ПП «Гамелія», що знаходиться на зберіганні за адресою с.Малехів, вул. Вокзальна, 4?

Судовий експерт зазначив, що доступ до складів йому забезпечили представники позивача та відповідача по даній справі. За результатами проведеного дослідження експертом було виготовлено висновок №3526 від 25.07.2018р., згідно якого було встановлено, що представлені на огляд об`єкти дослідження (фото 1-228 висновку) (а.с. 126-153 Т. 2) за інвентаризаційним описом (а.с. 154-173 Т. 2) зберігаються у неналежних умовах та перебувають у не придатному для подальшого використання за призначенням стані і потребують утилізації, переробки. Крім того, експертом зроблено висновок про те, що вартість представлених непридатних до подальшого використання об`єктів дослідження із технічної точки зору може дорівнювати вартості вторинної сировини, однак остаточно може бути визначена після їх зважування та сортування.

На запитання суду судовий експерт підтвердив наявність дослідженого майна станом на момент проведення експертизи.

Розглянувши матеріали справи та подані сторонами докази, при прийнятті рішення суд послуговується такими законоположеннями та своїми висновками:

Між сторонами по справі виник спір в ході виконання укладених ними ряду договорів на реалізацію майна від 09.02.2010р. №31, від 27.01.2011р. №23, від 03.02.2012р. №23, від 10.02.2014р. №134, від 11.02.2015р. №96, від 07.03.2017р. №130.

За своєю правовою природою укладені договори є договорами підряду.

Згідно з ст. 841 Цивільного кодексу України, підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Згідно з ч. 2 ст. 851 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Як на підставу своїх позовних вимог, позивач покликається на висновки інвентаризаційної комісії зроблені після проведення піврічної інвентаризації майна, що було передано відповідачу за укладеними договорами.

Крім того, висновки про неналежні умови зберігання майна та непридатний їх для подальшого використання (призначення) стан підтверджує позивач долученими до матеріалів справи висновками судових експертів Львівського НДІ судових експертиз від 24-25.07.2018р. №3516-3521 та №3525-3530.

Відповідач в ході розгляду справи заперечував правильність вказаних висновків здійснених судовими експертами, зокрема в частині фактичної ринкової вартості майна, яке визнано було експертизами таке, що непридатне для подальшого використання за призначенням стані.

З метою перевірки тверджень відповідача про наявність спірного майна та його належний і придатний до використання стан, а також визначення вартості такого майна станом на час розгляду спору, судом, за наполягання відповідача, було призначено комплексну судову товарознавчу та автотоварознавчу експертизи.

Однак, з вини відповідача, а саме у зв`язку з ненаданням останнім витребуваних документів для проведення експертизи, невиконанням клопотань судових експертів та неоплатою експертизи, остання Львівським НДІ судових експертиз не була проведена. Це також підтверджується листом Львівського НДІ судових експертиз від 11.12.2019р. №5534/09-19 «Про залишення ухвали суду від 09.04.2019р. без виконання».

Суд звертає увагу відповідача на те, що в силу приписів ч. 4 ст. 102 ГПК України, у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Враховуючи вищенаведене, суд констатує, що відповідач, ухилився від проведення судової експертизи у даній справі, яка була призначена, в тому числі за клопотанням останнього, а тому в матеріалах справи відсутні обгрунтовані заперечення проти достовірності тих експертних висновків, на які покликається позивач. А обставини і доводи відповідача, висловлені ним у відзиві, в силу даної ситуації залишилися непідтвердженими та невстановленими.

Разом з тим, надаючи оцінку доказам, які представлені позивачем, суд зазначає наступне:

Згідно п. 2.1. договорів про реалізацію майна від 09.02.2010р. №31, від 27.01.2011р. №23, від 03.02.2012р. №23, від 10.02.2014р. №134 та п.3.3 договорів від 11.02.2015р. №96 та від 07.03.2017р. №130 ПП «Гамелія» з моменту отримання майна, яке зазначене в актах опису несе відповідальність за цілісність та збереження переданого Львівською митницею майна в повному обсязі.

Згідно зі ст. 841 Цивільного кодексу України, підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Згідно з ч. 2 ст. 851 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Сторонами у даній справі було підтверджено, що майно, перелік якого було наведено в інвентаризаційних описах, було дійсно передано позивачем та прийнято відповідачем на реалізацію, в тому числі на відповідальне зберігання, до моменту реалізації або повернення назад позивачу.

Відповідачем також підтверджено, що спірне майно, в силу різних обставин не було ним реалізовано та втратило свою цінність.

Однак, поряд з цими обставинами, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач, як зберігач та реалізатор майна, звертався до позивача про його повернення до моменту проведення інвентаризації, не відмовився від договору про реалізацію майна, у зв`язку з погіршенням чи знищенням останнього, тощо.

Відповідно до п. 110 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891, стандартизована оцінка збитків проводиться у випадках, зокрема, відсутності вихідних даних, що містять інформацію про пошкоджене майно до та після його розкрадання, нестачі, знищення, псування, крім даних бухгалтерського обліку.

У цьому разі оцінка збитків полягає у збільшенні балансової залишкової вартості пошкодженого майна, визначеної станом на останню звітну дату балансу підприємства-балансоутримувача, до розкрадання, нестачі, знищення, псування на коефіцієнт, що дорівнює добутку індексів цін виробників промислової продукції за галузями промисловості, які визначаються Держстатом.

Згідно протоколу інвентаризаційної комісії від 30.07.2018р., комісія за результатами проведення інвентаризації, враховуючи висновки експертів Львівського НДІ судових експертиз, встановила, що на складах підприємства зберігається майно митниці, яке втратило товарний вигляд та придатність до подальшого використання за призначенням і фактично являє собою «мотлох», який потребує додаткових витрат для утилізації. Виявлені розбіжності між фактичною наявністю переданого митницею на зберігання та в реалізацію майна ПП «Гамелія».

Комісія також рекомендувала позивачу відмовитися від повернення майна та вимагали у відповідача відшкодування його вартості у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 951 ЦК України, якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Отже, за результатами інвентаризації позивач і звернувся з вимогою про стягнення з відповідача 2 558 327,00 грн. вартості втраченого та пошкодженого майна.

Як встановлено судом, експертами та інвентаризаційною комісією було визначено вартість майна, що перебуває в нестачі та в непридатному для подальшого використання за призначенням стані становила 1 818 202,67 грн.

Таким чином, відповідно до п. 110 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891, між позивачем та Львівською торгово-промисловою палатою було укладено договір №133 від 23.02.2018р., згідно якого експертами ТПП було проіндексовано суму встановлених збитків (1 818 202,67 грн.) та визначено, що загальна сума збитків становить 2 559 736,52 грн., а з урахуванням часткової оплати - 1 409,52 грн. остаточна сума складає 2 558 327,00 грн.

Встановлені вище факти та обставини не було спростовано відповідачем, не доведено іншого розміру збитків, що підлягає до стягнення, не представлено суду доказів, які спростовували б вину відповідача.

Більше того, призначена судом у даній справі судова експертиза, на противагу висновкам експертів наданих позивачем, не була проведена саме з вини відповідача, фактично відповідач самоусунувся від її проведення, а тому несе всі наслідки вчинення ним таких дій.

Що стосується доказів представлених позивачем, то в ході судового розгляду їх достовірність спростовано не було.

В силу приписів ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Підсумовуючи вищенаведене, суд констатує, що позивач представив достатньо переконливих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог, натомість, відповідачем їх не спростовано, а тому позов підлягає до задоволення повністю.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ст. 86 ГПК України).

В силу приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 38 396,05 грн.

Крім того, суд наголошує, що питання понесених сторонами судових витрат пов`язаних з розглядом справи може бути вирішено судом після ухвалення рішення, в порядку, на підставі та за умов передбачених ч. 7, 8, 9 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Львівської митниці ДФС задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства Гамелія (79068, м. Львів, вул. П. Тичини, 11/112, ) на користь Львівської митниці ДФС (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ; на рахунок: одержувач - Львівська митниця ДФС, р/р 0026, банк одержувача в ГУДКСУ у м. Києві, МФО 820019, ) 2 558 327,00 грн. заборгованості та 38 396,05 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені ст. 256, 257 ГПК України.

В судовому засіданні 17.12.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.12.2019р.

Суддя Юркевич М. В.