ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.12.2019 Справа № 905/1968/19

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання (помічник судді) Степанян К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська сталеплавильна компанія» (87501, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок №83; )

до публічного акціонерного товариства «Азовмаш» (87535, Донецька область, місто Маріуполь, площа Машинобудівельників, будинок №1; )

про стягнення 3 266 692,44 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовська сталеплавильна компанія» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Азовмаш» про стягнення 3 266 692,44 гривень, з яких: 2 090 000,00 гривень заборгованості, 876 425,73 гривень пені, 183 913,71 гривень інфляційних втрат, 74 553,00 гривень 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про надання поворотної фінансової допомоги №312ф від 18.12.2017 в частині своєчасного повернення коштів, у зв`язку з чим за останнім виникла заборгованість, а позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 28.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.11.2019 та встановлено строк позивачу, відповідачу для надання суду доказів, заяв по суті справи та процесуальних питань, будь-яких інших клопотань.

Від позивача 12.11.2019 надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 14.11.2019 без участі його уповноваженого представника.

Ухвалою суду від 14.11.2019 відкладено підготовче засідання на 28.11.2019, продовжено строк учасникам справи для надання суду заяв, будь-яких доказів, клопотань у справі.

За результатами підготовчого засідання 28.11.2019 суд дійшов висновку, що учасники справи мали достатній час для подачі заяв, клопотань по суті справи, доказів.

Враховуючи, що судом остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, визначено обставини справи, які підлягають встановленню та зібрано відповідні докази, визначено, що всі питання, передбачені ст. 182 ГПК України вирішено.

Ухвалою суду від 28.11.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 17.12.2019.

Від позивача 17.12.2019 надійшла заява про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

Представники сторін у судове 17.12.2019 засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи по суті повідомлялись своєчасно та належним чином.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Ухвали Господарського суду Донецької області від 28.10.2019, 14.11.2019, 28.11.2019 були направлені, зокрема, відповідачу рекомендованими листами із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 87535, Донецька область, місто Маріуполь, площа Машинобудівельників, будинок №1.

Проте, конверти із копіями ухвал були повернуті на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання даного відправлення.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, судом також враховано, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Таким чином, відповідач мав право та можливість ознайомитися з ухвалами суду від 28.10.2019, 14.11.2019, 28.11.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач своїм правом на подання відзиву по справі не скористався, в інший спосіб своєї позиції не довів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

18.12.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Азовська сталеплавильна компанія» (далі Сторона-1, позивач) та публічним акціонерним товариством «Азовмаш» (далі Сторона-2, відповідач) укладено договір №312ф про надання поворотної фінансової допомоги (далі Договір), відповідно до п.1.1. якого, Сторона-1 надає Стороні-2 грошові кошти у вигляді зворотної фінансової допомоги, а Сторона-2 зобов`язується повернути Стороні-1 надані грошові кошти (поворотну фінансову допомогу) в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Під визначенням «поворотна фінансова допомога» розуміється сума коштів, в національній валюті України, що надійшла платнику податків у користування за цим договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (згідно пункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України). (п.1.2. договору)

Згідно п.2.1. договору сума поворотної фінансової допомоги за цим договором становить 1 140 000,00 гривень без ПДВ.

За цим договором проценти не нараховуються та не сплачуються. (п.2.2. договору)

За умовами п.3.1. договору Сторона-1 перераховує суму поворотної фінансової допомоги, що зазначена в п.2.1. цього договору, в безготівковій формі на поточний рахунок Сторони-2, що вказаний в розділі 8 цього договору, в термін не пізніше 22.12.2017.

Поворотна фінансова допомога може бути перерахована як одним платежем, так і частинами в строк, зазначений в п.3.1. цього договору. (п.3.2. договору)

Відповідно до п.4.1. договору Сторона-2 зобов`язана повернути суму поворотної фінансової допомоги Стороні-1 в строк не пізніше 30.06.2018.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що в разі прострочення повернення поворотної фінансової допомоги або частини, Сторона-2 сплачує Стороні-1 одноразовий штраф у розмірі 2% від неповерненої суми поворотної фінансової допомоги або її частини, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

За приписами п.7.1. договору він набуває чинності з дати його підписання сторонами та припиняє дію з моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Додатковою угодою №1 від 30.01.2018 сторони внесли зміни до договору №312ф про надання поворотної фінансової допомоги від 18.12.2017.

Так, пунктом 1 Додаткової угоди сторони внесли зміни до п.2.1. договору, визначивши суму поворотної фінансової допомоги в розмірі 2 140 000,00 гривень.

Пунктом 2 Додаткової угоди сторони внесли зміни до п.3.1. договору шляхом його викладення в новій редакції: «Сторона-1 перераховує суму поворотної фінансової допомоги, що зазначена в п.2.1. цього договору, в безготівковій формі на поточний рахунок Сторони-2, що вказаний в розділі 8 цього договору, в термін не пізніше 31.01.2018.».

Пункт 4.1. договору викладено в новій редакції: «Сторона-2 зобов`язана повернути суму поворотної фінансової допомоги Стороні-1 в строк не пізніше 31.07.2018.». (п.3. Додаткової угоди)

Інші умови договору залишені без змін.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із позикою грошових коштів здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором, у разі його підписання.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно частини 1 статті 1049 цього ж кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору №312ф про надання поворотної фінансової допомоги від 18.12.2017 позивачем було перераховано, на визначений в розділі 8 цього договору поточний рахунок відповідача, суму поворотної фінансової допомоги в розмірі 2 090 000,00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №2899 від 18.12.2017 на суму 1 140 000,00 гривень, №3886 від 31.01.2018 на суму 20 000,00 гривень та №3953 від 31.01.2018 на суму 930 000,00 гривень.

Згідно із частиною 1статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обов`язок щодо повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги не виконав і його заборгованість перед позивачем складає 2 090 000,00 гривень.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку щодо своєчасного повернення суми поворотної фінансової допомоги згідно з договором №312ф від 18.12.2017.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 2 090 000,00 гривень за договором №312ф про надання поворотної фінансової допомоги від 18.12.2017є законною і обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача штраф, передбачений п.6.1.договору, в сумі 41 800,00 гривень та пеню в розмірі 876 425,73 гривень за період з 01.08.2018 по 09.10.2019.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобов`язання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що в разі прострочення повернення поворотної фінансової допомоги або частини, Сторона-2 сплачує Стороні-1 одноразовий штраф у розмірі 2% від неповерненої суми поворотної фінансової допомоги або її частини, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - зроблений позивачем розрахунок), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18.

Розрахунок штрафу за договором, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача штрафу за договором у розмірі 41 800,00 гривень.

Відповідно до п.2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

За здійсненим судом перерахунком, розмір пені за період з 01.08.2018 по 09.10.2019 становить 878 315,34 гривень, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі 876 425,73 гривень.

Також, позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 74 553,00 гривень за період з 01.08.2018 по 09.10.2019 та інфляційні втрати в розмірі 183 913,71 гривень за період з 01.08.2018 по 09.10.2019.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За здійсненим судом перерахунком розмір 3% річних за період з 01.08.2018 по 09.10.2019 становить 74 724,66 гривень, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі 74 553,00 гривень.

Щодо стягнення інфляційних втрат.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року № 265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» роз`яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дослідивши поданий розрахунок інфляційних втрат, господарським судом встановлено, що позивачем не враховано вище вказані положення тому не вірно визначено кінцеву дату періоду нарахування.

Так, інфляційні втрати розраховуються за період з 01.08.2018 по 31.10.2019.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон» розмір інфляційних втрат становить 199 831,10 гривень а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі 183 913,71 гривень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 165, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська сталеплавильна компанія» до публічного акціонерного товариства «Азовмаш» про стягнення 3 266 692,44 гривень, з яких: 2 090 000,00 гривень заборгованості, 876 425,73 гривень пені, 183 913,71 гривень інфляційних втрат, 74 553,00 гривень 3% річних задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Азовмаш» (87535, Донецька область, місто Маріуполь, площа Машинобудівельників, будинок №1; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська сталеплавильна компанія» (87501, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок №83; ) 2 090 000,00 гривень заборгованості, 876 425,73 гривень пені, 183 913,71 гривень інфляційних втрат, 74 553,00 гривень 3% річних, а також 49 000,39 гривень судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 17.12.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2019.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Азовська сталеплавильна компанія» (87501, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок №83; )

Відповідач: публічне акціонерне товариство «Азовмаш» (87535, Донецька область, місто Маріуполь, площа Машинобудівельників, будинок №1; )

Суддя С.М. Фурсова