ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. Справа№ 910/3661/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Тищенко О.В.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Кубей В.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 06.06.2019 (повний текст складено 08.08.2019)

у справі № 910/3661/19 (суддя С. А. Ковтун)

за позовом Державного підприємства «Енергоринок»

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК

Київські електромережі»

про стягнення 4 300 938,57 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Енергоринок» (далі - ДП «Енергоринок», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», відповідач) про стягнення 4 300 938,57 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу електроенергії № 4721/01 від 30.05.2008 щодо строків оплати вартості купованої електричної енергії ІІІ, ІV та V етапів грудня 2018, відтак просило стягнути з відповідача 4 300 938,57 грн. пені.

Заперечуючи проти позову, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказував, що підставою для застосування до нього відповідальності може бути виключно прострочення заборгованості по повній поточній оплаті вартості електроенергії за розрахунковий період (календарний місяць), адже за умовами Договору - це договір купівлі-продажу електричної енергії, за яким відповідач зобов`язався купувати у позивача електричну енергію (п. 2.1), отже неналежним виконанням його умов може бути, виключно, несвоєчасна (до 14 - числа місяця наступного за розрахунковим) оплата фактично отриманої від позивача електричної енергії, вартість та об`єми якої повинні бути підтверджені актами прийому передачі товарної продукції (п. 4.13). За твердженнями відповідача, Національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), встановлює алгоритм, тобто порядок розподілу уповноваженим банком коштів, отриманих за електричну енергію, а ДП «Енергоринок» готує щодобові звіти про фінансові розрахунки для усіх членів оптового ринку, отже перерахування коштів у грудні 2018 було здійснено виключно на підставі НКРЕКП алгоритму, що затверджується за поданням та на підставі даних позивача, відтак відповідач не порушив зобов`язання. У разі, якщо коштів було недостатньо, на переконання відповідача, позивач повинен був ініціювати внесення змін до існуючого алгоритму в порядку, затвердженому ДЧОРЕ, отже відповідач не порушував встановленого Законом порядку, як і своїх зобов`язань перед позивачем.

Крім цього, відповідач зазначив, що, відповідно до п. 7.3.1 Договору, у разі несплати ОСР за куплену у позивача електроенергію у встановлені п.п. 6.2.2 Договору терміни, з 20 числа місяця наступного за розрахунковим, позивач має право нарахувати відповідачу пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення за кожен день прострочення. Проте, згідно зі звітами про надходження коштів від відповідача та актів купівлі-продажу електроенергії за відповідний період, заборгованості станом на останній день розрахункового місяця не було. Отже, за грудень 2018 у відповідача не було простроченої (такої, що існувала станом на 20 число місяця, наступного за розрахунковим) заборгованості, що є підставою для нарахування штрафних санкцій.

У наданій суду першої інстанції відповіді на відзив, позивач зазначив, що відповідальність за прострочення заборгованості по повній поточній оплаті вартості купованої електроенергії за розрахунковий період (календарний місяць) не є предметом спору у цій справі. Предметом спору є стягнення пені за порушення умов поетапної оплати згідно п.п. 6.14, 6.19 Договору. За твердженнями позивача, обов`язок відповідача оплачувати вартість купованої у позивача електроенергії не обмежується наявними на його поточному рахунку зі спеціальним режимом використання коштами. У випадку недостатності коштів на рахунку відповідача із спеціальним режимом використання, останній має можливість та зобов`язаний розраховуватися з позивачем зі своїх поточних - господарських (без спеціального режиму використання) рахунків з метою повного і своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань (п. 6.1 Договору).

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких відхилив позовні вимоги з тих же підстав, про які зазначив у відзиві на позовну заяву.

Крім цього, під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 50 %, яке мотивоване тим, що в грудні 2018 перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» існувала значна заборгованість контрагентів, що стало підставою неповної оплати коштів за згаданим вище договором. Відповідач також зазначав, що зобов`язання за Договором за грудень 2018 є виконаними, а тому враховуючи перехідний період становлення нового ринку електроенергії, значний розмір загальної заборгованості контрагентів перед відповідачем та розмір поточних зобов`язань останнього за звітний період, значний розмір пені, заявлений позивачем за даним позовом, вжиття відповідачем заходів, направлених на своєчасне виконання свого обов`язку за Договором, а також ненадання позивачем суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним збитків, пов`язаних із невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором, наявні всі правові підстави для реалізації права відповідача на зменшення заявленого позивачем розміру пені з 4 300 938,57 грн. до 2 150 469,29 грн, що становить 50 % від заявленого позивачем розміру.

Вищезгадане клопотання було відхилено судом першої інстанції з огляду на постійний, систематичний характер порушень відповідачем умов Договору щодо оплати купованої у ДП «Енергоринок» електричної енергії, відповідно цей випадок не можна кваліфікуватися як винятковий.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 у справі № 910/3661/19 задоволено повністю позов Державного підприємства «Енергоринок» до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі». Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на користь Державного підприємства «Енергоринок» 4 300 938,57 грн. пені, 64 514,08 грн. судового збору.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки в ході розгляду справи місцевим судом було порушено загальні принципи судочинства, закріплені в ст. 125 Конституції України, ст. ст. 2 та 86 ГПК України, що призвело до неповного з`ясування та дослідження всіх обставин справи. За твердженнями апелянта, підставою для застосування до нього відповідальності може бути виключно прострочена заборгованість по повній поточній оплаті вартості електроенергії за розрахунковий період (календарний місяць), адже за умовами Договору - це договір купівлі-продажу електричної енергії, згідно якого відповідач зобов`язався купувати у позивача електричну енергію (п. 2.1), отже неналежним виконанням його може бути виключно несвоєчасна (до 14 - числа місяця наступного за розрахунковим) оплата фактично отриманої від позивача електричної енергії, вартість та об`єми, якої повинні бути підтверджені актами прийому передачі товарної продукції (п. 4.13). На переконання апелянта, оскільки Національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), встановлює алгоритм, тобто порядок розподілу уповноваженим банком коштів, отриманих за електричну енергію, а ДП «Енергоринок» готує щодобові звіти про фінансові розрахунки для усіх членів оптового ринку, перерахування коштів у грудні 2018 було здійснено виключно на підставі НКРЕКП алгоритму, що затверджується за поданням та на підставі даних позивача, отже відповідач не порушив зобов`язання. Разом з цим, на переконання відповідача, у разі, якщо коштів було недостатньо, позивач повинен був ініціювати внесення змін до існуючого алгоритму в порядку, затвердженому ДЧОРЕ, тому відповідач не порушував встановлений Законом порядок та зобов`язань перед позивачем. Відповідно до п. 7.3.1 Договору, у разі несплати ОСР за куплену у позивача електроенергію, у встановлені п.п. 6.2.2 Договору терміни, з 20 числа місяця наступного за розрахунковим, позивач має право нарахувати відповідачу пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення за кожен день прострочення. Проте, згідно зі звітами про надходження коштів від відповідача та актів купівлі-продажу електроенергії за відповідний період, заборгованість станом на останній день розрахункового місяця була відсутня. Отже, за грудень 2018 у відповідача не було простроченої (такої, що існувала станом на 20 число місяця, наступного за розрахунковим) заборгованості, що є підставою для нарахування штрафних санкцій тощо.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджував про безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін. Зокрема, зазначив, що в апеляційній скарзі відповідачем повторно наведено доводи, зазначені у відзиві на позов, які було досліджено та проаналізовано судом першої інстанції. За твердженнями позивача, висновки відповідача про те, що підставою для застосування відповідальності до енергопостачальної компанії може бути виключно прострочення заборгованості по повній поточній оплаті вартості електроенергії за розрахунковий період (календарний місяць) є хибними, оскільки за таке порушення (п. 6.4) передбачена відповідальність відповідно до п. 7.3.2 Договору, однак таке порушення оплати не є предметом спору у даній справі, а справа № 910/3661/19 стосується стягнення штрафу за порушення умов поетапної оплати на підставі п.п. 6.14, 6.19 Договору. На переконання позивача, обов`язок відповідача оплачувати вартість купованої у нього електроенергії не обмежується наявними коштами на його поточному рахунку зі спеціальним режимом використання. У випадку недостатності коштів на рахунку із спеціальним режимом використання відповідача, останній має можливість та зобов`язаний розраховуватися з позивачем зі своїх поточних-господарських (без спеціального режиму використання) рахунків, з метою повного і своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань (п. 6.1 Договору). Крім цього, позивач звертав увагу, що визначена умовами Договору пеня як відповідальність за порушення поетапної оплати купованої електроенергії стимулює постачальників, в тому числі й відповідача, до належного виконання умов Договору, зокрема, що стосується своєчасних поетапних розрахунків за замовлену електричну енергію й дає змогу ДП «Енергоринок» самостійно розраховуватись з генеруючими компаніями за куповану у них електричну енергію.

У наданій суду апеляційної інстанції відповіді на відзив, відповідач (апелянт) повторно навів доводи на обґрунтування своєї правової позиції, які аналогічні за своїм змістом відзиву на позовну заяву та апеляційній скарзі на оскаржуване рішення.

23.10.2019 та 04.11.2019 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли два аналогічні за своїм змістом клопотання відповідача (апелянта) про призначення у справі економічної експертизи для визначення розрахунку пені за Договором, проти яких заперечував позивач, надавши свої письмові заперечення, та які в подальшому відповідач клопотанням від 12.11.2019 просив залишити без розгляду.

Разом з цим, 12.11.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% мотивоване, зокрема, тими ж обставинами, що й аналогічне клопотання, заявлене в суді першої інстанції. Так, відповідач стверджував, що в грудні 2018 перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» існувала значна заборгованість контрагентів, що стало підставою неповної оплати коштів за спірним договором. Одночасно відповідач вважав, що зобов`язання за договором за грудень 2018 є виконаним, а тому, враховуючи перехідний період становлення нового ринку електроенергії, значний розмір загальної заборгованості контрагентів перед відповідачем та розмір поточних зобов`язань останнього за звітний період, значний розмір пені, заявлений позивачем до стягнення з відповідача за даним позовом, вжиття відповідачем заходів, направлених на своєчасне виконання свого обов`язку за Договором, а також те, що позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували понесення ним збитків, пов`язаних із невиконанням відповідачем свого обов`язку у встановлений строк за Договором, відповідач рахував наявними правові підстави для реалізації права відповідача на зменшення розміру пені, заявленої позивачем, з 4 300 938,57 грн. до 2 150 469,29 грн, що становить 50 % від розміру пені, заявленої позивачем.

В судове засідання апеляційної інстанції 17.12.2019 з`явились представники сторін, представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав своє клопотання про зменшення розміру пені, а також підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Представник позивача в даному судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 30.05.2008 ДП «Енергоринок» (позивач, ДПЕ за договором) та Акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» (ЕК за договором) укладено Договір № 4721/01 (далі - Договір), за умовами п. 2.1 якого ДПЕ зобов`язалося продавати, а ЕК - купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору.

01.06.2011 між сторонами укладено Додаткову угоду № 7064/04 до Договору щодо зміни організаційно-правової форми та назви відповідача на Публічне акціонерне товариство «Київенерго».

28.02.2018 між ДП «Енергоринок» та Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», ЕК) укладено Додаткову угоду №14931/01 до Договору, за якою правонаступником всіх зобов`язань (прав та обов`язків) ПАТ «Київенерго» як постачальника електричної енергії за регульованим тарифом за Договором є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

11.06.2017 набув чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VІІІ (далі - Закон № 2019-VІІІ), який було опубліковано в офіційному виданні - газеті «Голос України» від 10.06.2017 №104-105.

Відповідно до абз. 1 п. 13 Перехідних положень Закону № 2019-VIII, під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу (далі - ОСР) від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

При цьому, абз. 22, 26 п. 13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2019-VIII передбачено, що у разі відокремлення ОСР є правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами, укладеними з державним підприємством, що провадить діяльність з оптового постачання електричної енергії (ДП «Енергоринок»); судовими рішеннями, прийнятими у справах щодо цього підприємства.

За змістом абз. 16 п. 13 розділу XVII Закону №2019-VIII та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 13.11.2018 №1411, приватному акціонерному товариству «ДТЕК Київські електромережі» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії.

З урахуванням приписів Закону № 2019-VIII, між ДП «Енергоринок» та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» укладено Додаткову угоду №16080/01 від 26.12.2018 до Договору, за умовами п. 3 якої сторони дійшли згоди викласти з 01.01.2019 преамбулу Договору в частині найменування, ліцензії та статусу ЕК в такій редакції: «Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі», що є правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами, укладеними з державним підприємством, що провадить діяльність з оптового постачання електричної енергії, судовими рішеннями, прийнятими у справах щодо цього підприємства; діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії та має статус платника податку на прибуток за базовою (основною) ставкою відповідно до Податкового Кодексу України».

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 16080/01 від 26.12.2018 до Договору сторони домовились, що порядок розрахунків за куповану до 31.12.2018 (включно) електричну енергію ЕК у ДПЕ згідно з Договором, взаємовідносини та відповідальність сторін за порушення умов Договору в частині купівлі-продажу електроенергії, що мали місце у цей період, визначаються умовами Договору, які діяли в редакції до 01.01.2019.

Таким чином, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», як оператор системи розподілу в силу приписів Закону та умов Додаткової угоди від 26.12.2018 №16080/01 є правонаступником в частині виконання зобов`язань за Договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору ЕК надає до ДПЕ повідомлення про замовлене добове (по годинах) та місячне (по годинах) споживання електроенергії, повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ, а також інформацію про замовлений обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ по всіх постачальниках електроенергії на території ліцензованої діяльності ЕК.

Згідно абз. 3 п. 4.1.1 Договору в повідомленні про місячні обсяги купованої електроенергії обов`язково зазначається замовлений обсяг електроенергії (кВт.год.) на місяць в цілому та вартість замовленого обсягу купівлі електроенергії (грн.), а також розміри оплати по декадах або етапах. Розмір оплати по декадах або етапах визначається на підставі п.6.3 або п.6.14 -6.18 Договору. В разі визначення оплати за умовами п.6.14 - 6.18 Договору в повідомленні у графі останнього етапу розмір оплати записується словами - «по факту».

Положеннями п.4.15 Договору сторони погодили, що ЕК, в разі необхідності, може скорегувати замовлений обсяг купівлі електроенергії, надіславши до 15 числа розрахункового місяця до ДПЕ скореговане повідомлення про місячні обсяги купованої електроенергії.

За умовами п. 4.15.2 Договору при здійсненні ЕК перерахування коштів за куповану в ДПЕ електроенергію відповідно до пп.6.14 - 6.18, розміри оплати за етапи до 15 (включно) числа розрахункового місяця не корегуються. Корегуються розміри оплат за етапи, наступні після 15 числа розрахункового місяця. При цьому різниця між скорегованою сумарною оплатою вартості етапів до 15 (включно) числа розрахункового місяця та сумарною оплатою вартості етапів до 15 (включно) числа розрахункового місяця враховується в першому етапі після 15 числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 6.14 Договору першу частку оплати за розрахунковий місяць ЕК зобов`язується здійснити до 12-00 годин першого числа розрахункового місяця в розмірі не меншому 15% вартості електричної енергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 на розрахунковий місяць з урахуванням розміру ПДВ. Подальша оплата здійснюється ЕК поетапно шляхом сплати ДПЕ коштів на пізніше 6-го, 11-го, 16-го та 21-го числа розрахункового місяця кожного разу в розмірі, не меншому 15 % вартості електричної енергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 на розрахунковий місяць з урахуванням ПДВ. Якщо 1-е число припадає на вихідний день, то відповідну частку оплати ЕК зобов`язується здійснити в перший банківський день, що слідує за ним.

За змістом п. 6.14.1 Договору в разі здійснення корегування замовленого місячного обсягу купівлі електроенергії, розмір оплати за етапи, наступні після 15 числа розрахункового місяця визначаються відповідно до п. 4.15.2 Договору.

Положеннями п. 6.14.2 Договору (в редакції згідно з додатковою угодою від 16.02.2018 № 14873/01) визначено, що у разі перевищення фактичного споживання електроенергії (відповідно до оперативних розрахунків) над обсягами замовленими ЕК, ЕК здійснює доплату різниці розрахункової та фактичної вартості спожитої електричної енергії після кожного етапу протягом трьох банківських діб.

ЕК зобов`язується здійснити доплату зі свого поточного рахунку на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання ДПЕ, указавши при цьому в призначенні платежу етап, за який здійснюється доплата.

Відповідно до п. 7.2.1 Договору ЕК зобов`язана купувати у ДПЕ електроенергію за умовами розділу 4 Договору та здійснювати за неї своєчасні розрахунки відповідно до умов розділу 6 Договору та виконувати інші умови Договору.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як визначено ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором згідно ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору (ст. 628 ЦК України) становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання п.п. 4.1, 4.15 Договору відповідач надіслав позивачу повідомлення №12 від 29.11.2018 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії в грудні 2018, а також повідомлення (скореговане) №12/1 від 14.12.2018 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії в грудні 2018.

Відповідно до підписаного сторонами акту купівлі-продажу електроенергії за грудень 2018 ДПЕ продало, а ЕК купила електроенергію на загальну суму 173 9042 282,78 грн.

Розмір оплати ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» за куповану в ДП «Енергоринок» електроенергію в грудні 2018 підтверджується звітом про надходження коштів від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на рахунок ДП «Енергоринок» з розшифровкою платіжних доручень за грудень 2018 та звітом про надходження коштів від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на рахунок ДП «Енергоринок» з розшифровкою платіжних доручень за січень 2018, копії яких наявні в матеріалах справи.

Разом з цим, матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у грудні 2018 порушило умови п. 6.14 Договору щодо поетапної оплати купованої в ДП «Енергоринок» електроенергії.

За змістом п. 1 Додаткової угоди №16080/01 від 26.12.2018до Договору сторони домовились, що порядок розрахунків за куповану до 31.12.2018 (включно) електричну енергію ЕК у ДПЕ за Договором, взаємовідносини та відповідальність сторін за порушення його умов в частині купівлі-продажу електроенергії, що мали місце у цей період, визначаються умовами Договору, які діяли в редакції до 01.01.2019.

Відповідно до п.6.19 Договору (в редакції Додаткової угоди №14873/01 від 16.02.2018) у випадку нездійснення ЕК оплати згідно п.6.14 Договору, ДПЕ з 4-го банківського дня після закінчення відповідного етапу нараховує ЕК пеню в розмірі 1/365 подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення та виставляє ЕК вимогу про сплату пені. Пеня нараховується до 19-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим. Пеня повинна бути сплачена в термін не більше 3-х банківських днів з моменту отримання ЕК письмового повідомлення від ДПЕ.

ДП «Енергоринок» надіслало на адресу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» претензію від 29.01.2019 №07/26-1829 про сплату штрафних санкцій за порушення умов Договору щодо розрахунку за отриману електроенергію третього, четвертого та п`ятого етапів грудня 2018 року в сумі 4 300 938,57 грн. ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» цю вимогу не задовольнило.

В силу положень ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (п. 1 ст. 218 ГК України).

Порушенням зобов`язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) на підставі ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі (ч.1 ст. 230 ГК України) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, внаслідок порушення контрагентом (відповідачем) своїх зобов`язань за договором, наступають наслідки, передбачені, зокрема, ст.ст. 611, 625 ЦК України, ст. 216, 217, 230 ГК України, а також умовами Договору.

Аналогічних висновків дійшов і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12.02.2002 у справі про електроенергетику №3-рп/2002, згідно з абз.6 та абз.10 - 14 п.3.1 мотивувальної частини якого:

- юридична природа прав суб`єктів господарювання у сфері електроенергетики базується на загальній концепції договірних засад, закладеній у цивільному законодавстві;

- будь-яке правопорушення в цій галузі тягне за собою встановлену законодавством відповідальність, зокрема цивільну:

- у Законі України «Про електроенергетику» йдеться про конкретних суб`єктів підприємництва та їхні договірні відносини, які регулюються нормами зобов`язального права. Запроваджений порядок грошових взаєморозрахунків на енергоринку з використанням розподільчих рахунків в установах уповноваженого банку не порушив механізмів функціонування електроенергетики та правову модель господарських відносин.

Вищезазначене дає підстави стверджувати, що відносини позивача і відповідача, враховуючи в тому числі і запроваджений Законом особливий порядок розрахунків, є господарськими відносинами, що регулюються, зокрема, нормами зобов`язального/договірного права, за порушення яких наступає цивільна відповідальність, зокрема, у формі нарахування неустойки (пені), передбаченої умовами договору.

Законодавство гарантує кредитору можливість стягувати із боржника таку грошову суму як неустойку, направлену на розумне стимулювання останнього виконувати основне грошове зобов`язання.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, апеляційний суд визнав обґрунтованими висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Разом з цим, як вище згадувалось, як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час розгляду справи судом апеляційної інстанції відповідач просив суд зменшити нараховану суму пені на 50% з огляду на те, в грудні 2018 перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» існувала значна заборгованість контрагентів, що стало підставою неповної оплати коштів за Договором. Також відповідач вважав зобов`язання за Договором за грудень 2018 виконаними, а тому з врахуванням ряду обставин: перехідного періоду становлення нового ринку електроенергії, значного розміру загальної заборгованості контрагентів перед відповідачем та розміру поточних зобов`язань останнього за звітний період, значного розміру пені, заявленої позивачем до стягнення з відповідача за позовом, вжиття відповідачем заходів, направлених на своєчасне виконання свого обов`язку за Договором, а також ненадання позивачем суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним збитків, пов`язаних із невиконанням відповідачем свого обов`язку у встановлений строк за Договором, відповідач вважав наявними правові підстави для реалізації права відповідача на зменшення розміру заявленої позивачем пені з 4 300 938,57 грн. до 2 150 469,29 грн, що становить 50 % від заявленої позивачем пені.

За приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків й за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення цієї норми свідчить, що нею не передбачено вимог щодо одночасної обов`язкової наявності двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути лише однієї з них.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму такого зменшення, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно братись до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч. 2 згаданої статті).

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання, не повинна перетворюватись на несправедливо покладений непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність в кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду 31.05.2018 у справі № 910/12069/17.

Розглянувши доводи, якими відповідач (апелянт) обґрунтував необхідність зменшення пені, суд першої інстанції правомірно вважав недоведеною позицію відповідача щодо винятковості наведених ним обставин, адже за матеріалами справи порушення відповідачем умов Договору з оплати купованої у ДП «Енергоринок» електричної енергії має постійний та систематичний характер тощо.

Крім цього, судом враховано інтереси позивача, адже відповідно до п. 1 та п. 6 Статуту ДП «Енергоринок», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 922 від 05.06.2000 (зі змінами та доповненнями), останнє утворено для забезпечення функціонування оптового ринку електричної енергії з метою запровадження ефективних механізмів організації оптового ринку електричної енергії та забезпечення його функціонування, а отже воно має стратегічне значення для держави.

Крім цього, судом враховано, що укладаючи Договір сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі ціну, строк поставки, порядок розрахунків, відтак відповідач прийнявши на себе зобов`язання по оплаті у визначений Договором строк, погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення виконання взятих на себе зобов`язань.

Не вважається також винятком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів, будь-які доводи відповідача про неналежні розрахунки його контрагентів за куповану електроенергію не є підставою ні для звільнення його від виконання зобов`язань за Договором, ні від відповідальності, передбаченої Договором.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладання на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності тощо.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо здійснення своєчасних поетапних розрахунків за замовлену електричну енергію, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 4 3000 938, 57 грн. пені.

Доводи апелянта (відповідача) з приводу неповного з`ясування обставин справи, порушення місцевим судом вимог матеріального та процесуального права, а саме порушення загальних принципів судочинства, закріплених в ст. 125 Конституції України, ст. ст. 2 та 86 ГПК України, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Крім цього, враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 у справі № 910/3661/19 - без змін.

Матеріали справи № 910/3661/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.12.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді О.В. Тищенко

А.О. Мальченко