ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.12.2019м. ДніпроСправа № 904/6263/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Н`ю-Лайн", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНДАРІЯ ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу

Суддя Петренко Н.Е.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Н`ю-Лайн" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНДАРІЯ ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП"(далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 4 102 033,00грн. за договором купівлі-продажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу №55 від 27.05.2019.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Позивач зобов`язався передати у власність Відповідача Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах цього Договору.

Відповідно до пункт 4.3 Договору загальна вартість Товару складає 4 402 003, 00грн.

Пунктом 5.2 Договору передбачена передплата за поставку товару складає 70%, тобто 3 081 423,10грн., а залишок у сумі 1 320 609,90 грн. Відповідач повинен сплатити протягом 2-х днів від повідомлення Позивача про готовність поставки Товару.

Відповідач сплатив на розрахунковий рахунок Позивача:

25.06.2019р. - 200 000,00 грн.;

12.07.2019р. - 100 000,00 грн.

Незважаючи на явне невиконання Відповідачем умов Договору, на підставі пункту 6.3. Договору Позивач своїм транспортом 17.07.2019 здійснив поставку Товару за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Парк ім. Федора Мершовцева, що підтверджується довіреність № 53 від 27.05.2019 та видаткової накладної № 173 від 17.07.2019.

Відповідно до Акту надання послуг № 174 від 17.07.2019 Товар був зібраний та встановлений силами Позивача на території парку ім. Федра Мершовцева у м. Кривий Ріг.

Таким чином, Позивач виконав обов`язки, прийняті на себе відповідно до умов Договору, проте Відповідач свої зобов`язання відповідно до умов Договору на теперішній час не виконав, не сплатив за поставлений Товар, за його зібрання та встановлення. Позивачем направлена на адресу Відповідача претензія, повернулась, у зв`язку з відмовою Відповідача від її отримання.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2019 справу №904/6263/19 передано судді Петренко Наталії Едуардівні.

Одночасно, із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

Накласти арешт на грошові кошти Позивача у розмірі ціни позову - 4 102 033,00 грн. судового збору - 61530,49 грн., та інших судових витрат - 70 000,00 грн., усього на 4 233 563,00 (чотири мільйони двісті тридцять три тисячі п`ятсот шістдесят три грн. 00коп.), які обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДАРІЯ ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП», , ІПН 64, в усіх банківських установах, що знаходяться на території України.

Як вбачається із заяви про вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що на теперішній час Позивач виконав свої зобов`язання по Договору та поставив Відповідачу Товар вартістю 3 693 766,00 грн. Одночасно, відповідно до Акту надання послуг № 174 від 17.07.2019 поставлений товар та виконані роботи по його збиранню та встановленню на суму 708 267,00грн. З урахуванням здійсненої передоплати на теперішній час борг Відповідача перед Позивачем становить 4 102 033,00грн.

На думку позивача, невжиття заходів забезпечення в цій справі зробить неможливим виконання рішення господарського суду, виходячи з наступного:

1. Відповідно до Єдиного реєстру судових рішень України (справа № 554/5651/19, ухвала від 26.06.2019), територіальним Управлінням ДБР м. Полтави проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000327, яке розпочато 24.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до даних ухвали: «за результатами відкритих конкурсних торгів через систему електронних закупівель «Ргоггого» 03.07.2017 та 06.11.2018 між Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю «Андарія девеломпмент груп» (), укладено договори № 01/06/17/85 та № 232 відповідно до умов якого підприємство виконує роботи по об`єкту: «Реконструкція парку ім. Федора Мершавцева м. Кривий Ріг», сума договорів складає: 38758287 грн. та 79550064 грн. відповідно.

При цьому, ТОВ «Андарія девеломпмент груп» взагалі не має у власності будівельних машин, транспортних засобів, устаткування необхідних для виконання умов вищезазначених договорів. Все обладнання для будівництва підприємство орендує в ТОВ «БК-Південтрансмонтаж», ПАТ «Кріворіжіндустрбуд» та ФОП « ОСОБА_1 ».

Також, в матеріалах цінової пропозиції, яка подавалась через систему електронних закупівель «Prozzoro» міститься інформація лише щодо одного офіційно-працевлаштованого працівника.

Крім того, позивачем встановлено, що отримавши бюджетні кошти, ТОВ «Андарія девеломпмент груп» перерахувало їх на рахунки підприємств, які мають ознаки фіктивності та відносно яких розпочато правоохоронними органами кримінальні провадження за ознаками здійснення фіктивної підприємницької діяльності, а саме: ТОВ «Євроінвестплюс», ТОВ «Інк Буд» розпочато кримінальне провадження № 0001129; ТОВ «Центродорбуд» розпочато кримінальне провадження № 0002137; ТОВ «Гермес Групс» розпочато кримінальне провадження № 0000040; ТОВ «Кронтех Десіжн» розпочато кримінальне провадження № 0003092; ТОВ «БК-Альянс Груп» розпочато кримінальне провадження № 0003443; ТОВ «Інтеро Груп» розпочато кримінальне провадження № 0000031.

ТОВ «АНДАРІЯ ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» ухиляється від перемов; у офісі компанії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тесленка, буд.22, приміщення 44, працівники відсутні, з чого напрошується висновок про те, що адреса реєстрації підприємства використовується виключно для листування. Враховуючи, що відповідно до даних ДБР, у підприємства лише один офіційно працевлаштований працівник, висновок на думку позивача, є невтішним. Від отримання на пошті претензії підприємство відмовилось, що також не вказує на намір Відповідача розраховуватись по своїм боргам. Більш того, є непідтверджена інформація про можливу ліквідацію підприємства-відповідача на початку 2020.

Відповідно до даних офіційного сайту ДФСУ станом на 01.12.2019 Відповідач має податковий борг у сумі 199 000,00 грн. Невелика, однак ще одна вказівка на репутацію підприємства та його матеріальний стан.

Також, позивачем подано доповнення до заяви про забезпечення позову, у яких додатково зазначено, що склалася ситуація, яка вказує, що відповідач не відповідає на телефонні дзвінки та звернення позивача з вимогою повернути грошові кошти. Крім того, відповідач здійснює свою діяльність без необхідних для цього найманих працівників, як було вказано вище та фактично позивач не має можливості на сьогоднішній час з`ясувати реальне місцезнаходження відповідача, оскільки за своїм місцем реєстрації він не знаходиться.

Наведені вище обставини та ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, відсутність за місцем реєстрації (на сьогоднішній час не можливості фізично знайти місце розташування відповідача), неможливість додзвонитися або отримати будь-який інший контакт з відповідачем, наявність заборгованості та можливість вільного розпорядження грошовими коштами, свідчить про наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду по суті спору. Вказані умови є достатньою підставою для накладення арешту на спірну суму грошових коштів відповідача. Обраний спосіб забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, співвідноситься з предметом позову та вказаний захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

При цьому накладення арешту на грошові кошти не порушує право відповідача вільно користуватися та розпоряджатися своїми грошовими коштами. Одже, арештованими є лише кошти на суму в межах ціни позову, що не може заважати нормальному функціонуванню підприємства та вільному використанню інших коштів на відповідному банківському рахунку, які перевищують зазначену суму.

Господарський суд розглянувши заяву про забезпечення позову за вих.№б/н від 24.12.2019, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, дійшов висновку про необхідність її повного задоволення, з огляду на наступне.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997р. №475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

За змістом статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" від 17.07.2008 Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору (пункти 1, 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 137 Господарського процесуального кодексу України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Відповідно до частин 5, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Приймаючи рішення про забезпечення позову господарський суд взяв до уваги, що предметом позовних вимог є відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) її посадової особи і у разі задоволення позовних вимог рішення суду повинно бути виконаним з огляду на положення пункту 1 статті 6 §1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року якою гарантується кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

Крім того, відповідно до п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до постанови Верховного суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18 зазначено, що досліджуючи таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи ос порених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, суди мають досліджувати "чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Отже, завданням суду під час судового розгляду справи №904/6263/19 є дослідження фактичних обставин щодо стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу №55 від 27.05.2019 у розмірі 4 102 033,00грн. та наявність складу цивільного правопорушення у діях відповідачів і як наслідок підтвердження або спростування факту заподіяння збитків юридичній особі позивачів.

Приймаючи рішення про забезпечення позову господарський суд взяв до уваги, що заборгованість відповідачів перед позивачем у добровільному порядку не погашається, вимоги про погашення заборгованості відповідачем ігноруються. Крім того, наявні інші справи, що свідчить про недобросовісність відповідачів.

Господарський суд взяв до уваги, що обраний захід до забезпечення позову не буде мати наслідком припинення господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "АНДАРІЯ ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП", а застосовуються як гарантія задоволення законних вимог позивача у разі задоволення позову.

Таким чином, Господарський суд дійшов висновку, що обраний позивачем захід забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Вказаний захід забезпечення позову спрямований на належне виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог.

Отже, забезпечення позову у даній справі є таким, що перебуває у зв`язку з предметом позовної вимоги, є адекватним заявленим вимогам та співвідноситься з правом, про захист якого просить позивач.

Господарський суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, чим буде позбавлено позивача ефективного способу поновлення порушених прав, за захистом якого він звернувся, оскільки існує ймовірність невиконання судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що обраний позивачем засіб забезпечення позову є співмірним і відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності, забезпечує збалансованість інтересів учасників спірних правовідносин, запобігає порушенням у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу, відповідає інституту забезпечення позову в господарському процесі, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Господарський суд вважає, що у разі добропорядності відповідача, обрані господарським судом заходи не створять незручностей для відповідача, а лише забезпечать фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №5023/5386/12.

Заходи зустрічного забезпечення господарський суд, станом на 26.12.2019, вважає за доцільне не застосовувати.

Керуючись статтями 74, 76, 91, 136-140, 144, 233-235, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Н`ю-Лайн" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд.44д, ) про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Накласти арешт на грошові кошти, в межах позовних вимог в розмірі 4 102 033,00 грн., судового збору - 61530,49 грн., та інших судових витрат - 70 000,00 грн., усього на 4 233 563,00 (чотири мільйони двісті тридцять три тисячі п`ятсот шістдесят три грн. 00 коп.), які обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "АНДАРІЯ ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП", , ІПН 64 , в усіх банківських установах, що знаходяться на території України.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Н`ю-Лайн" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд.44д, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "АНДАРІЯ ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП" (50036, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Тесленко, буд. 25, прим. 44, , ІПН 64).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (частина 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України), а саме з 26.12.2019.

Ухвала, як виконавчий документ підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (частина 1 статті 144 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала може бути оскаржена, що передбачено статями 254, 255 Господарського процесуального кодексу України, в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її прийняття, тобто до 27.12.2022.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (частина 4 статті 144 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст ухвали складено -26.12.2019.

Суддя Н.Е. Петренко