СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2019 р. Справа № 922/3197/19

Східний апеляційний господарськи й суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Склярук О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ (вх. № 3520 Х/1)

на рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2019р. (суддя Присяжнюк О.О.)

у справі № 922/3197/19,

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Вовчанського підприємства теплових мереж, м. Вовчанськ Харківської області

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Вовчанського підприємства теплових мереж, м. Вовчанськ Харківської області про стягнення боргу у загальній сумі 5 459,84грн., у тому числі 5 111,33 грн. пені та 348,51грн. 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про постачання природного газу №2054/16-ТЕ-32 від 21.12.2015р., що стало підставою для нарахування пені та 3% річних.

Позивачем у позовній заяві повідомлено, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019р. №226 змінено тип Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України з публічного на приватне та перейменовано в Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.10.2019р. у справі №922/3197/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення мотивовано необґрунтованістю заявлених вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2019 року у справі №922/3197/19, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задовольнити у повному обсязі, а саме: стягнути з Вовчанського підприємства теплових мереж (62503, Харківська обл., м.Вовчанськ, вул. Колокольцова, 3-А; 6) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) борг у загальній сумі 5 459,84 грн., у тому числі: пеня у сумі 5 111,33 грн.; 3 % річних у сумі 348,51 грн.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права, зокрема, Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», та без дослідження всіх істотних обставин справи.

Наполягає на залишенні поза увагою суду першої інстанції того, що матеріали справи не містять доказів включення Вовчанського підприємства теплових мереж до реєстру підприємств та організацій, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є неправомірним.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2019 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 року у справі №922/3197/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2019 року у справі №922/3197/19. Ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з вимогами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

21.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - постачальник) та Вовчанським підприємством теплових мереж (далі - споживач) укладено договір постачання природного газу №2054/16-ТЕ-32, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ(далі - газ), а споживач зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню(п.1.2. договору).

За умовами п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року(включно) газ обсягом до _1210_тис.куб.м.(один мільйон двісті десять тисяч куб.м.), у тому числі по місяцях (тис.куб.м.): січень - 480 тис.куб.м., лютий 380 тис.куб.м., березень 350 тис.куб.м.(I квартал - 1210 тис.куб.м.).

Сторонами до наведеного договору були укладені додаткові угоди № 1 від 31.12.2015р, №2 від 29.01.2016р., № 3 від 17.03.2016р., №4 від 31.03.2016р.

Додатковою угодою №4 до договору постачання природного газу від 21.12.2015р. №2054/16-ТЕ-32, пункт 2.1. статті 2 Договору доповнено абзацом у наступній редакції: «Постачальник передає споживачу з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року(включно) газ обсягом до 95 тис.куб.м. (дев`яносто п`ять тисяч куб.м.).». Додаткова угода № 4 набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.04.2016 року, а в частині пунктів 4, 7, 8, 9 поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2016 року.

Відповідно до п.5.2 договору, в редакції додаткової угоди №1, ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором в період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року(включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1770,74грн., крім того податок на додану вартість 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» - 7,20грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 8,64грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 1 777, 94грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 2 133,53грн.

Додатковою угодою №4 до договору постачання природного газу від 21.12.2015р. №2054/16-ТЕ-32, сторони виклали п.5.2 договору статті 5 «Ціна газу» у наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором в період з 01 квітня 2016 по 30 квітня 2016 року(включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1 770,74грн., крім того податок на додану вартість 20%. Всього до сплати з ПДВ 2 124,89грн.»

Оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. договору); до 25-го числа(включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. договору, в редакції Додаткової угоди №4 до договору).

У разі невиконання споживачем пункту 6.1 договору, він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу ( п.8.2. договору).

У пункті 10.3 Договору сторони узгодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних встановлюється тривалістю у 5 років.

За умовами п.12 договору, в редакції додаткової угоди №4, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 30 квітня 2016 року(включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання договору від 21.12.2015р. №2054/16-ТЕ-32, позивачем передано відповідачу природний газ в загальній кількості 1034, 837 тис.куб. м. вартістю 2 207 567,95грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016р. на суму 961 211,97грн., від 29.02.2016р. на суму 622 597,61грн., від 31.03.2016р. на суму 553 475,57грн. та від 30.04.2016р. на суму 70 282,80грн.

Позивач зазначає та доводить, що сума основного боргу за отриманий Вовчанським підприємством теплових мереж газ за договором погашена повністю, проте зобов`язання з оплати природного газу виконувались відповідачем з порушенням строків, встановлених договором, чим порушені умови господарського зобов`язання. Обставини здійснення оплати за отриманий газ з недотриманням строків відповідачем не спростовані.

Враховуючи наведене, АТ «НАК «Нафтогаз України» нараховано та вимагається до стягнення з відповідача 5 111,33 грн. пені, 348,51 грн. 3% річних.

Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами(ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями, в розумінні ст.230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

30.11.2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 року №1730-VIII, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 2 наведеного Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Вовчанського підприємства теплових мереж є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017р. №93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром(далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (далі - реєстр), а також користування його даними.

Відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі зазначаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Водночас, частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016 року), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, із правового аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що частина 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є нормою прямої дії; цією нормою законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на прострочену заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань.

При цьому, застосування приписів частини 3 статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, реалізація даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 16.05.2019р. у справі №922/2685/18 у спорі між тими ж сторонами.

Зазначена правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 25.07.2019р. у справі № 916/2278/18, від 11.06.2019 у справі № 905/1964/18, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача за природний газ, поставлений йому протягом січня-квітня 2016 року, погашена повністю 01.06.2016 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Враховуючи вищенаведене, безпідставними є доводи, викладені АТ «НАК «Нафтогаз України» у апеляційній скарзі, щодо неправомірного застосування судом першої інстанції приписів частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" у зв`язку з відсутністю доказів включення відповідача до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5 111,33 грн. пені, 348,51 грн. 3% річних.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами, та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2019р. у справі № 922/3197/19.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2019р. у справі № 922/3197/19 покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2019р. у справі № 922/3197/19 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2019р. у справі №922/3197/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук