ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.19 Справа № 917/1812/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал"

до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

про визнання недійсним правочину

без виклику представників сторін

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання недійсним правочину - заяви Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" № 10-75/8448 від 31.05.2018 року про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що спірна заява про зарахування суперечить законодавству - ст.601 ЦК України та ст.203 ГК України, оскільки визначені у заяві зобов`язання сторін не є однорідними; вказана у заяві заборгованість позивача підпадає під дію Закону України №1730-VIII від 30.11.2016р. "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Позивач зазначає, що на момент подання відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та на даний час виконавчі дії за виконавчим провадженням № 48305346 щодо виконання наказу № 13/91 було зупинено постановою органу ДВС від 27.04.2018 року, яка, в свою чергу, винесена на виконання ухвали Господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 у справі № 13/91 (з урахуванням приписів п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідач у відзиві (вхід. № 12790 від 19.11.2019р.) проти позову заперечує посилаючись на те, що спірні зустрічні зобов`язання виникли з двох грошових зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого у відповідності до ст. 203 ГПК України; зустрічні зобов`язання є вираженими в грошових одиницях; за обома вимогами настав строк їх виконання; заява про зарахування зустрічних вимог не стосується зарахування вимог про сплату боргу за поставлену електричну енергію і не суперечить вимогам ч.2 ст.15-1, ч.8 ст.26 Закону України «Про електроенергетику». В момент вчинення оскаржуваного правочину механізм зарахування інфляційних та 3 % річних не було врегульовано, такі кошти зараховувалися не на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, а на інші поточні рахунки енергопостачальника. Позивач безпідставно посилається на Закон України № 1730-VIII від 30.11.2016р., оскільки він не зупиняє зобов`язання зі сплати грошових коштів та не перетворює задоволені позовні вимоги за рішенням господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 у справі № 13/91 із безспірних у спірні. За рішенням господарського суду Полтавської області у справі №13/91 стягнуто з позивача на користь відповідача 4160913,64 грн. боргу за використану електричну енергію. Борг за використану енергію сплачено позивачем до набрання чинності Закону України № 1730-VIII від 30.11.2016р. "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а тому відсутні підстави для списання інфляційних за даним законом (а.с.68-78).

Позивач у відповіді на відзив (вхід. № 13235 від 29.11.2019р.) зазначив, що стягнення заборгованості позивача за рішенням суду у справі № 13/91 проводиться в межах виконавчого провадження; на дату вчинення відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, вчинення виконавчих дій, за виконавчим провадженням №48305346, щодо виконання наказу №13/91, було зупинено постановою органу ДВС від 27.04.2018, що виключає право вчиняти будь-які дії направлені на виконання рішення суду у справі №13/91; заборгованість з інфляційних нарахувань підпадає під дію Закону України № 1730-VIII; статтею 7 Закону України № 1730-VIII передбачено списання неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії (а.с.87-92).

Відповідач заперечення на відповідь не подав; строк його подання закінчився.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2019р. даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М.

Ухвалою господарського суду від 22.10.2019р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки.

У позовній заяві позивачем заявлено було клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.10.2019 порушено провадження у справі № 917/1812/19 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи (а.с.65-66).

Відповідач подав відзив, у якому заявив клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження (а.с.68-78).

Ухвалою суду від 19.11.2019 року залишено заяву Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про розгляд справи у порядку загального позовного провадження без розгляду, оскільки відповідне клопотання подано після закінчення встановленого строку (а.с.83-84).

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 31.10.2019р, від 21.11.2019 (а.с.67, 85-86), а також поданими заявами по суті справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Господарським судом Полтавської області у справі № 13/91 було прийнято рішення від 15.09.2009 про стягнення з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на користь ВАТ "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" 4160913,64 грн. - боргу за використану електроенергію, 13620,60 грн. - боргу за перетоки реактивної енергії, 697801,86 грн. - пені, 2477597,88 грн. - інфляційних, 379157,63 грн. - 3 % річних, 25500,00 грн. - держмита, 315,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.48-49).

Як свідчать подані докази, Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Відділ ДВС), відкрито виконавче провадження № 48305346 з виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 у справі № 13/91 про стягнення з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на користь ВАТ "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" коштів, вказаних у рішенні від 15.09.2009. Це підтверджується ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 у справі № 13/91 та постановою Відділу ДВС від 27.04.2018 (а.с.14,15-17).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 у справі № 13/91 було зобов`язано Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 48305346 на підставі Закону України № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (а.с.15-17).

Постановою Відділу ДВС від 27.04.2018 ВП № 48305346 було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 у справі № 13/91 (а.с.14).

ПАТ "Полтаваобленерго" направило до КП ПОР "Полтававодоканал" заяву № 10-75/8448 від 31.05.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.13).

В цій заяві ПАТ "Полтаваобленерго" повідомило про зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі ст. 203 ГК України та ст. 601 ЦК України:

припинення зобов`язань ПАТ "Полтаваобленерго" перед КП ПОР "Полтававодоканал" за послуги з водопостачання та водовідведення на суму 35995,98 грн. (що випливають з угоди № 42-6 від 01.02.2006 та рахунку № 899-05 від 22.05.2018 на суму 35276,27 грн., угоди № 44-16 від 01.07.2011 та рахунку № 2951-05 від 21.05.2018 на суму 319,87 грн., угоди № 32-8 від 01.03.2003 та рахунку № 2220-05 від 18.05.2018 на суму 399,84 грн.)

і припинення зобов`язань КП ПОР "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" з інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію в сумі 35995,98 грн., згідно наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009р. № 13/91.

Дана заява отримана позивачем 01.06.2018 р. згідно відмітки позивача на цій заяві (а.с.13).

Позивач прохає суд визнати недійсним правочин - заяву ПАТ "Полтаваобленерго" № 10-75/8448 від 31.05.2018. про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Позивач зазначає, що на момент подання відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та на даний час виконавчі дії за виконавчим провадженням № 48305346 щодо виконання наказу № 13/91 було зупинено постановою органу ДВС від 27.04.2018 року, яка, в свою чергу, винесена на виконання ухвали Господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 у справі № 13/91 (з урахуванням приписів п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження"). Враховуючи зупинення органом ДВС вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 48305346 щодо виконання наказу № 13/91, позивач стверджує, що строк виконання за ним на момент подання заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог не настав. Дана обставина виключає можливість зарахування вимог за наказом № 13/91, оскільки не можливе пред`явлення до зарахування вимоги за зобов`язанням, яке не підлягає виконанню. Таким чином, позивач вважає, що спірна заява не містить всіх необхідних ознак для її правомірності та законності, тобто є такою, що вчинена відповідачем без врахування положень діючого законодавства, і, відповідно, може бути визнана недійсною.

На думку позивача, вчинення відповідачем заяви від 31.05.2018 року № 10-75/8448 про зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить імперативним положенням ст. ст. 15-1, 26 Закону України "Про електроенергетику", Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 602 Цивільного кодексу України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог у випадках, встановлених договором або законом.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно вимог ст. 601 Цивільного кодексу України, однак якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахування ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Статтями 202, 203 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Відповідно до частин першої та другої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Згідно зі статтею 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Виходячи із зазначеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16.

Статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон № 1730-VIII) передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно Статуту КП ПОР «Полтававодоканал» позивач є комунальним унітарним комерційним підприємством, заснованим на майні спільної (комунальної) власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області і переданим в управління Департаменту будівництва, містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Полтавської області державної адміністрації (а.с.18-24).

Підприємство створене з метою задоволення потреб територіальні громад Полтавської області з централізованого водопостачання водовідведення, забезпечення якісними послугами, які відповідаю стандартам якості та надаються за тарифами, затвердженими Національне комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики комунальних послуг населенню, підприємствам, установам, організаціям іншим споживачам, і одержання прибутку від зазначеної діяльності, при умові наявності планового прибутку у структурі тарифів для Підприємства на централізоване водопостачання та водовідведення; надання інших послуг окрім ліцензованих, та одержання прибутку від їх реалізації.

Предмет основної діяльності КП ПОР «Полтававодоканал» - забір, очищення та постачання води, каналізація, водовідведення та очищені стічних вод, відповідає основним напрямкам роботи підприємства ( розділ 3 Статуту).

Таким чином, позивач - КП ПОР «Полтававодоканал» належить до підприємств централізованого водопостачання та водовідведення.

Позивач з 08.06.2017 року перебуває у Реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» на підставі наказу Мінрегіону № 142 від 08.06.2017 року, відомості щодо КП ПОР «Полтававодоканал» в Реєстрі зазначені під порядковим номером 17. Дана інформація є загально доступною та відкритою за посиланням: http://www.minregion.gov.ua/napryamki-diyalnosti/zhkh/reyestr-pidpriyemstv-shho-berut-uchast-u-protseduri-vregulyuvannya-zaborgovanosti/reyestr-reyestr-pidpriyemstv-shho-berut-uchast-u-protseduri-vregulyuvannya-zaborgovanosti/reyestr-teplopostachalnih-ta-teplogeneruyuchih-organizatsiy-pidpriyemstv-tsentralizovanogo-vodopostachannya-ta-vodovidvedennya-shho-berut-uchast-u-protseduri-vregulyuvannya-zaborgovanosti-za-spozhit-2/).

Згідно з абз. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 1 Закону № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Відповідно до статті 4 Закону № 1730-VIII взаєморозрахунки проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту для виробництва послуг централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) електричну енергію (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за електричну енергію), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 11.07.2019 у справі № 917/1354/18 про визнання недійсною заяви про зарахування та від 25.07.2019 у справі № 917/1355/18 про визнання недійсною заяви про зарахування, про те що у подібних правовідносинах слід застосовувати норми Закону № 1730-VIII.

Згідно із частиною 2 статті 7 Закону № 1730-VIII на заборгованість підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті для виробництва послуг централізованого водопостачання та водовідведення, послуг централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) електричну енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають врегулюванню, за умови розрахунків за поточне споживання електричної енергії протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95 відсотків, у такий спосіб:

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, погашення якої здійснено відповідно до статті 4 цього Закону, підлягають списанню;

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, щодо якої відповідно до цього Закону укладено договір про реструктуризацію, підлягають списанню, за умови повного виконання підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення договору про реструктуризацію заборгованості.

У рішенні господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 у справі № 13/91 було встановлено, що заборгованість Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на користь ВАТ "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" виникла за такі періоди: 4160913,64 грн. - борг за використану електроенергію за період 13.04.2007 - 01.06.20009, 13620,60 грн. - борг за перетоки реактивної енергії за період 01.07.2008 - 15.06.20009; інфляційні нараховані за період 01.04.2007 - 31.05.2009.

Як визнається відповідачем у відзиві на позов (а.с. 76) борг за використану електроенергію у сумі 4 160 913,64 грн. було сплачено КППОР «Полтававодоканал» до набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (30.11.2016 року Закон набув чинності).

В заяві № 10-75/8448 від 31.05.2018 року про зарахування зустрічних однорідних вимог Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" зазначило, що Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" має, відповідно до наказу Господарського суду Полтавської області № 13/91, борг перед відповідачем по сплаті інфляційних втрат у розмірі 635606,80 грн. Також за заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог припиняються зобов`язання відповідача перед позивачем на суму 35995,98 грн. (що випливають з угоди № 42-6 від 01.02.2006 та рахунку № 899-05 від 22.05.2018 на суму 35276,27 грн., угоди № 44-16 від 01.07.2011 та рахунку № 2951-05 від 21.05.2018 на суму 319,87 грн., угоди № 32-8 від 01.03.2003 та рахунку № 2220-05 від 18.05.2018 на суму 399,84 грн.).

Отже, вимоги сторін згідно оскаржуваного правочину є зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого.

Разом з тим, ще одною важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Так аж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 908/3039/16.

В даному випадку існує спір між сторонами щодо умов виконання вказаних у оспорюваній заяві зобов`язань.

Статтею ст. 602 Цивільного кодексу України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог у випадках, встановлених договором або законом.

Системний аналіз положень статей 6, 12, 13, 602 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що свобода сторін в укладенні договору про зарахування зустрічних позовних вимог може бути обмежена у випадках, передбачених законом. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 925/965/16.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 року по справі №13/91 зобов`язано Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 48305346 по виконанню наказу господарського суду Полтавської області від 28.09.2009р. №13/91в порядку п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.15-17).

Дана ухвала мотивована тим, що Законом України № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, а також внесено відповідні зміни до Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Судом встановлено, що позивач з 08.06.2017 року перебуває у Реєстрі на підставі наказу Мінрегіону № 142 від 08.06.2017 року, відомості щодо КП ПОР «Полтававодоканал» в Реєстрі зазначені під порядковим номером 17.

Таким чином, заборгованість КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" з інфляційних нарахувань в сумі 35995,98 грн. за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію, що виникла на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 року по справі № 13/91 та наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009р. № 13/91, що є предметом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою № 10-75/8448 від 31.05.2018 року, підпадає під дію Закону України № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а тому заперечення відповідача щодо цього відхиляються судом.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що вчинене АТ "Полтаваобленерго" зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-75/8448 від 31.05.2018, суперечить положенням Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", що є підставою для задоволення позову та визнання такого правочину недійсним відповідно до частини 1 статті 215 ЦК.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

За ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1921,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 16.10.2019р. № 16184 (а.с. 11).

Вазані судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним правочин - заяву Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" № 10-75/8448 від 31.05.2018 року про зарахування зустрічних однорідних вимог.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 00131819) на користь комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вул. Пилипа Орлика, буд. 40-а, м. Полтава, 36020, ідентифікаційний код 03361661) 1921 грн. 00 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (через Господарський суд Полтавської області).

Дата складення повного судового рішення: 24.12.2019.

Суддя Т. М. Безрук