ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2019 р. м. Київ Справа№ 911/2728/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Пшеницькій Т.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 21.11.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайн" на рішення Господарського суду Київської області від 13.11.2017 (повний текст підписано 11.12.2017)

у справі № 911/2728/17 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест "ГМБХ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайн"

про стягнення 1 501 924,42 грн.

В судовому засіданні 21.11.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайн" про стягнення з відповідача на користь позивача 1 501 924,42 грн. заборгованості за кредитним договором від 30.04.2013 №3004/1, яка складається з: 1 217 907,08 грн. основного боргу, 284 017,34 грн. відсотків за користування кредитними коштами за період з травня 2014 по червень 2015.

Позов обґрунтований тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором від 30.04.2013 № 3004/1 зі сплати основного боргу та процентів за користування кредитними коштами за період з травня 2014 по червень 2015.

Короткий зміст рішень у справі та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.11.2017 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Авто-Лайн" на користь ПАТ "Західінкомбанк" 1 217 907,08 грн. основного боргу, 212 316,22 грн. процентів річних. В іншій частині позову відмовлено.

Місцевий суд мотивував свої висновки тим, що відповідач зобов`язання щодо повернення основного боргу виконав лише частково. Відмовляючи частково у стягненні відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначив про пропуск позивачем позовної давності за період травень - серпень 2014.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2018 рішення Господарського суду Київської області від 13.11.2017 змінено. Викладено резолютивну частину в редакції, відповідно до якої стягнуто з ТОВ "Авто-Лайн" на користь ПАТ "Західінкомбанк" 296 994,22 грн. основного боргу, 21 021,41 грн. процентів річних. В іншій частині вимог в позові відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки відповідно до умов договору погашення основної кредитної заборгованості підлягало здійсненню згідно з графіком періодичними щомісячними платежами, то позовна давність в частині вказаних позовних вимог підлягає обчисленню з моменту настання строку погашення чергового платежу, а тому позивачем пропущено позовну давність щодо чергових платежів за період 31.05.2013 по 31.08.2014, нарахування відсотків за користування кредитними коштами за період 01.09.2014 - 30.06.2014 здійснено 30.06.2015 однією операцією, що суперечить умовам кредитного договору, водночас обґрунтованим є розрахунок в частині відсотків за користування кредитними коштами, нарахованими лише за червень 2015, крім того строки сплати відсотків, нарахованих до вересня 2014 настали поза межами загальної позовної давності.

Постановою Верховного Суду від 11.07.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2018 у справі № 911/2728/17 скасовано в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором від 30.04.2013 №3004/1, справу № 911/2728/17 у вказаній частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2018 у справі № 911/2728/17 залишено без змін.

Скасовуючи частково постанову апеляційного суду, Верховний Суд виходив з того, що апеляційний суд дійшов правомірного висновку про те, що позивачем було пропущено загальну позовну давність щодо чергових платежів з повернення кредитних коштів за період з 31.05.2013 по 31.08.2017.

Водночас зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за період з травня 2014 по червень 2015.

За висновками Верховного Суду, зазначивши, що позивач здійснив нарахування відсотків за користування кредитними коштами за спірний період одномоментно (30.06.2015), апеляційний суд не здійснив системного аналізу умов кредитного договору від 30.04.2013 №3004/1 з урахуванням ст. 526 ЦК України, на предмет того, чи позбавлений кредитор права в межах позовної давності вимагати сплати відсотків за користування кредитними коштами, нарахувавши їх помісячно, як зазначено в розрахунку, доданому до позовної заяви, та з урахуванням того, що умовами договору встановлено обов`язок боржника здійснювати сплату таких відсотків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що з урахуванням додатку №1 до Кредитного договору N93004/1 від 30 квітня 2013 в межах строків позовної давності можуть бути задоволені вимоги щодо платежу за вересень 2014 у розмірі 145 997,11 грн. (строк сплати до 30 вересня 2014), а також платежу за жовтень 2014 у розмірі 150 997,11 грн. (строк сплати до 31 жовтня 2014), разом 296 994,22 грн. Також, скаржник зазначив, що нарахування відсотків 30.06.2015 (однією операцією) за період з 01.09.2014 по 30.06.2015 у розмірі 212 316,22 грн., здійснено у спосіб, що суперечить умовам Кредитного договору N23004/1 від 30 квітня 2013, є безпідставним та таким, що не підлягає стягненню. З урахуванням строків позовної давності та вимог кредитного договору, стягнення відсотків є допустимим виключно у розмірі 21 021,41 грн. (нарахованих за червень 2015).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до акту прийняття-передачі судової справи від 09.10.2018 справу № 911/2728/17, яка надійшла на адресу Київського апеляційного господарського суду 09.10.2018 з Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2018 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Разіна Т.І., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 у справі №911/2728/17 колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 08.11.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 у справі №911/2728/17 відкладено розгляд справи на 05.12.2018, зобов`язано ПАТ "Західінкомбанк" та ТОВ "Авто-Лайн" надати суду письмові пояснення з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.07.2018 у справі №911/2728/17.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 відкладено розгляд справи на 13.12.2018, приймаючи до уваги неявку представника позивача.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., ОСОБА_1

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2018 у справі №911/2728/17 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 12.02.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі №911/2728/17 відкладено розгляд справи на 06.03.2019.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019, від 11.04.2019, від 23.05.2019 розгляд справи відкладався, останній раз на 11.07.2019 та замінено позивача у справі №911/2728/17 - Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк" його процесуальним правонаступником - Товариством з обмеженою відповідльністю "Фінансова компанія "Профкапітал" (, адреса: вул. Предславинська, 11, м. Київ, 03150).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2019 розгляд справи №911/2728/17 відкладено на 12.09.2019, враховуючи неявку представника позивача та надання можливості ознайомлення з поданим клопотанням відповідача про долучення доказів.

11.07.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест "ГМБХ" надійшло клопотання про заміну кредитора на підставі договору про відступлення права вимоги.

В обгрунтування клопотання Товариством з обмеженою відповідальністю "Євроінвест "ГМБХ" зазначено, що у зв`язку з укладанням договору про відступлення права вимоги №ПВ-290519/1 від 29.05.2019, відбувалась заміна кредитора, на підтвердження чого надано копію договору про відступлення права вимоги №ПВ-290519/1 від 29.05.2019; копію акту прийому передачі від 04.07.2019; копію повідомлення про зміну кредитора; копію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест "ГМБХ".

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 у зв`язку прийняттям Вищою радою правосуддя рішення від 23.07.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, апеляційна скарга передана на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2019 відкрито апеляційне провадження, зазначено, що розгляд справи №911/2728/17 відбудеться 19.09.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 замінено позивача у справі №911/2728/17 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкапітал" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Євроінвест "ГМБХ" (, адреса: 07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, буд. 6-Г, офіс 189).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 відкладено розгляд справи на 21.11.2019, враховуючи неявку представника позивача.

Явка представників сторін

Представники позивача та відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 21.11.2019 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

17.10.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

18.10.2019 за підписом директора позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників позивача та відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судами у даній справі

30.04.2013 між Публічним акціонерним товариством "Західінкомбанк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайн" (позичальник) укладено кредитний договір №3004/1, відповідно до умов якого:

- кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 1 586 994,22 грн. для погашення кредитної заборгованості згідно умов кредитних договорів №1601-1 від 16.01.2008, №1802-1 від 18.02.2008, №2606-1 від 26.06.2007, №1406-1 від 14.06.2007 на умовах, визначених даним кредитним договором, зі сплатою 21% процентів річних за користування кредитними коштами (пункт 1.1 договору);

- термін користування кредитними коштами встановлюється до 31.10.2014 (включно), а в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником будь-якої з умов даного договору - до першої письмової вимоги кредитора (п. 1.2 договору);

- погашення основної кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами здійснюється позичальником згідно графіку, визначеного в додатку №1, що є невід`ємною частиною даного кредитного договору (п. 1.4 договору);

- даний кредитний договір набуває чинності з моменту фактичного надання кредитором кредитних коштів позичальнику і діє до повного погашення кредитору суми кредиту, вказаної в п.1.1 даного кредитного договору, сплати процентів, штрафів, збитків та іншої заборгованості згідно умов даного кредитного договору (п. 5.1 договору);

- період нарахування процентів - з першого числа поточного місяця по останнє число поточного місяця включно. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості по кредиту за кожен день користування кредитними коштами (п. 6.1 договору);

- при визначенні кількості днів для розрахунку процентів приймаємо фактичну кількість днів у місяці та в році (п. 6.2 договору);

- сторони дійшли згоди, що черговість погашення заборгованості, згідно з кредитним договором, визначається кредитором в односторонньому порядку, але при наявності простроченої заборгованості по процентам при надходженні від позичальника коштів на погашення заборгованості згідно даного кредитного договору у перш чергу погашається прострочена заборгованість по процентам (пункт 6.3 договору);

30.04.2013 між ПАТ "Західінкомбанк" та ТОВ "Авто-Лайн" укладено договір застави №30004-1/2, відповідно до умов якого:

- цим договором забезпечуються зобов`язання, що виникають з кредитного договору №3004/1 від 30.04.2013, надалі кредитний договір, укладеного між заставодержателем та ТОВ "Авто-Лайн". У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (п. 1.1 договору);

- в забезпечення належного виконання всіх зобов`язань, що виникають із кредитного договору та додаткових до нього договорів, заставодавець надає в заставу, як забезпечення повернення кредитних коштів низку транспортних засобів (перелік яких зазначений в п.2.1 договору) (п. 2.1 договору);

- вартість предмету застави відповідно до акту обстеження та узгодження вартості майна від 20.03.2013 складає 1 963 818,78 грн. Загальна вартість предмету застави за згодою сторін становить 1 963 818,78 грн. (п. 2.4 договору);

- цей договір набирає чинності з моменту його підписання двома сторонами і діє до повного виконання заставодавцем, позичальником зобов`язань за даним кредитним договором та додатковими до них договорами (п. 7.1 договору).

У п. 6.1 кредитного договору від 30.04.2013 №3004/1 сторони дійшли згоди про те, що період нарахування процентів - з першого числа поточного місяця по останнє число поточного місяця включно. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості по кредиту за кожен день користування кредитними коштами. При визначенні кількості днів для розрахунку процентів приймається фактична кількість днів у місяці та в році (п. 6.2 договору).

За змістом п. 6.3 вказаного договору черговість погашення заборгованості згідно з кредитним договором, визначається кредитором в односторонньому порядку, але при наявності простроченої заборгованості по процентам при надходженні від позичальника коштів на погашення заборгованості згідно з даним кредитним договором у перш чергу погашається прострочена заборгованість по процентам.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як зазначалося вище, у п. 1.2 кредитного договору від 30.04.2013 №3004/1 сторони дійшли згоди про те, що термін користування кредитними коштами встановлюється до 31.10.2014 (включно), а в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником будь-якої з умов даного договору - до першої письмової вимоги кредитора.

Водночас у п 1.4 кредитного договору від 30.04.2013 №3004/1 сторонами погоджено, що погашення основної кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами здійснюється позичальником згідно з графіком, визначеним в додатку №1, який передбачає щомісячне повернення кредитних коштів.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За змістом ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Апеляційним судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені графіком погашення заборгованості (додаток № 1 до кредитного договору від 30.04.2013 №3004/1, який є його невід`ємною частиною), і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Таким чином, оскільки сторонами погоджено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Враховуючи зазначене, початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Аналогічного правового висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 19.03.2014 у справі №6-20цс14.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами законодавства нараховані проценти мають відображатися в балансі банківської установи у тому ж періоді, за який вони нараховані.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" нарахування та відповідність доходів і витрат для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Слід зауважити, що проценти за кредитом підлягають нарахуванню на умовах, встановлених Договором, укладеним Банком з Позичальником.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1056 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з п. 1.4. Кредитного договору №30004/1 від 30 квітня 2013 погашення основної кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами здійснюється позичальником згідно графіку, визначеного в Додатку №1, що є невід`ємною частиною даного кредитного договору.

Як вбачається з Додатку №1 до Кредитного договору №30004/1 від 30 квітня 2013 (графік погашення заборгованості) - умови кредиту передбачають нарахування та погашення процентів щомісяця з 31 травня 2013 по 31 жовтня 2014.

Згідно з п. 6.1. Кредитного договору N23004/1 від 30 квітня 2013 - період нарахування процентів - з першого числа поточного місяця включно по останнє число поточного місяця включно.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, нарахування процентів у розмірі 21% річних на умовах Кредитного договору N23004/1 від 30 квітня 2013 можливо виключно щомісячно та не передбачає іншого порядку нарахування.

Погашення основної кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами здійснюється позичальником згідно графіку, визначеного в додатку №1, що є невід`ємною частиною даного кредитного договору (п. 1.4 договору).

Період нарахування процентів - з першого числа поточного місяця по останнє число поточного місяця включно. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості по кредиту за кожен день користування кредитними коштами (п. 6.1 договору). При визначенні кількості днів для розрахунку процентів приймаємо фактичну кількість днів у місяці та в році (п. 6.2 договору).

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Як встановлено судом, кредитним договором від 30.04.2013 №3004/1 для розрахунку процентів встановлено наступний порядок.

Кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 1 586 994,22 грн. для погашення кредитної заборгованості згідно умов кредитних договорів №1601-1 від 16.01.2008, №1802-1 від 18.02.2008, №2606-1 від 26.06.2007, №1406-1 від 14.06.2007 на умовах, визначених даним кредитним договором, зі сплатою 21% процентів річних за користування кредитними коштами (п. 1.1 договору)

Судом першої інстанції було зазначено, що позивач нарахував відповідачу проценти річних (відсоткова ставка 21%) на суму заборгованості ( 1 217 907,08 грн.) за період з травня 2014 по червень 2015, на загальну суму 284 017,34 грн.

Як зазначив суд першої інстанції, що ТОВ "Авто-Лайн" заявлено клопотання про застосування судом строку позовної давності, яке обґрунтовує тим, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо чергових платежів з 31.05.2013 по 31.08.2014, оскільки позов підписано 06.09.2017.

Так, в порядку ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, нарахування відсотків 30.06.2015 (однією операцією) за період з 01.09.2014 по 30.06.2014 у розмірі 212 316,22 грн., здійснено у спосіб, що суперечить умовам Кредитного договору N23004/1 від 30 квітня 2013, є безпідставним та таким, що не підлягає стягненню.

Під час перегляду справи касаційним господарським судом, Верховний Суд погодився із застосуванням апеляційним судом строків позовної давності відносно чергових платежів щодо повернення кредитних коштів, однак не погодився зі способом застосування строків позовної давності в частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, зокрема зазначивши, що апеляційний суд не здійснив системного аналізу умов кредитного договору від 30.04.2013 №3004/1 з урахуванням ст. 526 ЦК України, на предмет того, чи позбавлений кредитор права в межах позовної давності вимагати сплати відсотків за користування кредитними коштами, нарахувавши їх помісячно, як зазначено в розрахунку, доданому до позовної заяви, та з урахуванням того, що умовами договору встановлено обов`язок боржника здійснювати сплату таких відсотків.

Відповідно до ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Для правильної оцінки обставин справи слід зазначити, що предметом позову є стягнення відсотків за період з травня 2014 по червень 2015.

При цьому відсотки з травня 2014 по серпень 2014 нараховані у спосіб, встановлений п. 6.1 кредитного договору №3004/1 від 30.04.2017, однак в задоволенні позову в частині їх стягнення судом першої інстанції було відмовлено.

Наступний період позовних вимог щодо стягнення відсотків є 01.09.2014 по 30.05.2015, які нараховані однією операцією 30.06.2015.

Суд апеляційної інстанції у даній справі, застосувавши вимоги чинного законодавства та умови кредитного договору, відмовив у їх стягненні з підстав нарахування цих відсотків у спосіб, що суперечить умовам кредитного договору. В цій частині судове рішення судом касаційної інстанції не скасовано.

Останній період у часі є червень 2015, у якому нараховано відсотки у відповідності до п. 6.1 кредитного договору №3004/1 від 30.04.2017, у зв`язку з чим у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідача відсутні підстави вимагати застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення відсотків за червень 2015, так як така вимога знаходиться в межах строків позовної давності.

Під час розгляду справи було встановлено, що згідно розрахунку ціни позову, що є додатком до позовної заяви, позивач відобразив нарахування відсотків помісячно, як передбачено кредитним договором, однак на підставі наданих на вимогу суду першої інстанції ПАТ «Західкомбанк» банківських виписок встановлено, що розрахунок не відповідає обставинам справи, а відсотки з вересня 2014 по червень 2015 нараховані одномоментно 30.06.2015 з порушенням п. 6.1 кредитного договору №3004/1 від 30.04.2017.

Враховуючи викладене, відсутні підстави робити припущення чи позбавлений кредитор права в межах позовної давності вимагати сплати відсотків за користування кредитними коштами, нарахувавши їх помісячно, як зазначено в розрахунку, доданому до позовної заяви, оскільки під час розгляду справи підтверджено належними доказами невідповідність розрахунку, доданого до позовної заяви.

Строки позовної давності застосовано з врахуванням того, що умовами договору встановлено обов`язок боржника здійснювати сплату таких відсотків та з урахуванням ст. 526 ЦК України, в силу того, що відповідна норма ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, з урахуванням положень кредитного договору №3004/1 від 30.04.2017 та додатку № 1 до кредитного договору.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайн" підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 13.11.2017 у справі №911/2728/17 підлягає зміні в частині стягнення процентів річних з прийняттям в цій частині нового рішення про стягнення 21 021,41 грн. процентів річних.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайн" на рішення Господарського суду Сумської області від 21.08.2019 у справі №911/2728/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 13.11.2017 у справі № 911/2728/17 змінити в частині стягнення процентів річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайн" (07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 9А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест "ГМБХ" (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, буд. 6-Г, офіс 189, ) 21 021,41 грн. процентів річних.

4. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Київської області.

5. Матеріали справи № 911/2728/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 26.12.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська