ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2940/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

за участю представників:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

розглядаючи справу за позовом Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) (68800, Одеська обл., Ренійський район, м.Рені, вул. Дунайська, 188; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна (68800, Одеська обл., Ренійський район, м. Рені, вул. Дунайська, 188-В; )

Про стягнення 2277.68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Державне підприємство „Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна про стягнення 2277.68 грн.

Позовні вимоги позивача у справі обґрунтовано неналежним виконанням з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „ДСЛ Україна прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №02-П-РЕФ-18 від 04.01.2018р. та направлено на стягнення заборгованості у розмірі 2021,78 грн. та пені у розмірі 255,90 грн.

Ухвалою суду від 28.10.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін призначено на "25" листопада 2019 р. о 11:15 год.

Представник позивача в судове засідання призначене на 23.12.2019р. не з`явився, але 05.12.2019р. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача. Також, підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 23.12.2019р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) (далі за текстом - Ренійська філія ДП «АМПУ», Виконавець або Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Україна» (надалі - ТОВ «ДСЛ Україна», Замовник або Відповідач) існують договірні взаємовідносини, відповідно до укладеного між сторонами договором №02-П-РЕФ-18 від 04.01.2018 про забезпечення портових операторів засобами колективного захисту (укриття в захисних спорудах цивільного захисту) (надалі - Договір).

Згідно умов пункту 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством Виконавець зобов`язується доступ до захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони), розташованих за адресами:

-Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188/1- захисна споруда 59423 - місткістю 300 осіб, інв. №3064;

-Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188/2 - захисна споруда 59424 - місткістю 300 осіб, інв. №3065;

-Одеська область, м. Рею, вул. Дунайська, 188/3 - захисна споруда 56425 - місткістю 150 осіб, інв. №1434 (надалі Споруди), в тому числі для укриття працівників Замовника під час проведення планових та позапланових навчань та в разі виникнення надзвичайних ситуацій (надалі - послуги), а Замовник зобов`язується щомісячно оплачувати ці послуги.

Відповідно до п. 2.2 Договору, вартість послуг, особливості порядку розрахунків визначено в Додатку №1, який є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно п.п. 3.1 п.3 Додатку №1 до Договору вартість послуги «Забезпечення портових операторів засобами колективного захисту (укриття в захисних спорудах цивільного захисту)», становить 9,48 грн./1прац./міс. Кількість працівників Замовника найбільш працюючої зміни складає 13 осіб.

Нарахування плати за послуга здійснюється за вільними цінами (тарифами) Виконавця, що діють на момент надання відповідних послуг, якщо інше не передбачено чинним законодавством України (п. 2.5. Договору).

Таким чином, відповідно до наказу Позивача «Про затвердження та введення в дію тарифів на послуги ВПтаТБ та сектору МРЩЗ» №794/21 від 05.12.2018р., з 01.01.2019 року вартість (без ПДВ) послуги «Забезпечення портових операторів засобами колективного захисту (укриття в захисних спорудах цивільного захисту)» складає 13,83 грн./1прац./міс. У зв`язку з цим, починаючи з 31.01.2019 року обумовлена Договором послуга надавалась з урахуванням нової ціни (тарифу).

Пунктом 2.4 Договору встановлено, що оплата за Послуги здійснюється на підставі рахунку Виконавця та Акту наданих послуг.

В період з 30.11.2018р. по 31.08.2019р. позивачем відповідачу були виставлені для оплати рахунки на загальну суму 2021,78грн.

Зазначені рахунки, згідно умов п. 2.8 Договору, Замовник зобов`язаний був оплатиш протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати їх виставлення, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, згідно з Актом наданих послуг. Датою надання послуг вважається дата підписання Виконавцем Акту наданих послуг.

Акт виконаних робіт (надання послуг): від 30.11.2018,31.12.2018,31.01.2019, 28.02.2019, 31.03.2019, 30.04.2019, 31.05.2019, 30.06.2019, 31.07.2019, 31.08.2019, Відповідачем підписані без зауважень.

Проте, зазначені рахунки Відповідачем не були сплачені, у зв`язку з чим Ренійською філією ДП «АМПУ» на адресу ТОВ «ДСЛ Україна» були направлені претензії: від 01.04.2019 №477/21-03-04/Вих/21, від 30.05.2019 №743/21-03- 04/Вих/21, від 27.06,2019 №916/21-03-04, від 30.07.2019 №1078/21-03-04/Вих/21, від 03.09.2019 №1241/21-03-04/Вих/21, які Відповідачем залишені без жодного реагування.

Вказаний Договір згідно п. 7.1 набув чинність з 04.01/2018 та діє до 31.12.2018р. але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Дія Договору вважається продовженою на наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за ЗО (тридцять) календарних днів до останнього дня терміну дії Договору жодна з Сторін письмово не повідомила іншу сторону про ' припинення даного Договору. Отже, станом на теперішній час Договір є діючим.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором №02-П-РЕФ-18 від 04.01.2018 складає 2021,78 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 255,90грн.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Ренійська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 2021,78 грн. суму основного боргу, 255,90 грн. пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн..

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 3 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Також, згідно з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до Закону України «Про морські порти України» (надалі - Закон), адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Відповідно до Статуту (нова редакція), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 02.04.2018 №149, метою і предметом діяльності державного підприємства «Адміністрація морських портів України» є організація та забезпечення безпеки мореплавства в межах акваторії морського порту, утримання та ефективне використання державного майна, закріпленого за ним на праві господарського відання, тощо.

Джерелами формування майна підприємства у тому числі є: портові збори, плата за послуги, що надаються у морських портах суб`єктами природних монополій та стягуються відповідно до законодавства України, доходи, одержані від реалізації продукції, робіт, послуг та інших видів господарської діяльності.

У процесі своєї діяльності адміністрація морських портів України укладає договори щодо модернізації, реконструкції та будівництва об`єктів портової інфраструктури, інші договори, що відповідають цілям її утворення, у тому числі господарські договори з питань забезпечення своєї діяльності (ч.2 ст.15 Закону, ст.67 Господарського кодексу України).

Отже, відповідно до вищевказаного Договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити оплату за отримані послуги та дотримуватися їх умов.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача у розмірі 2021,78грн. за договором №02-П-РЕФ-18 від 04.01.2018, у зв`язку з чим позовна вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 2021,78грн. підлягає судом задоволенню повністю.

Відповідач не заперечує проти наявної заборгованості перед Ренійською філією ДП «АМПУ», про що свідчать підписані між сторонами Акти звірок взаєморозрахунків станом на 31.12.2018 рік на суму 63 979,20 грн., станом на 31.03.2019 рік на суму 83 700,47 грн. та станом на 30.06.2019 рік на суму 94 397,31 грн., що відповідає п. 2.12. Договору.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 255,90грн. пені.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до пункту 4.4 Договору, у випадку несвоєчасної сплати послуг, Виконавець має право вимагати від Замовника сплатиш на користь Виконавця пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до повної сплати заборгованості, включаючи день сплати.

В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо розрахунків, відповідачу позивачем нарахована пеня в розмірі 225,90грн.

Наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом пеня у розмірі 225,90грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Україна (68800, Одеська обл., Ренійський район, м. Рені, вул. Дунайська, буд. 188-В, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) в особі Ренійської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Ренійського морського порту) (68800, Одеська обл., Ренійській район, м. Рені, вул. Дунайська, 188, ) 2021,78 грн. (дві тисячі двадцять одна грн. 84 коп.) суму основного боргу, 225,90 грн. (двісті двадцять п`ять грн. 90 коп.) пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 24 грудня 2019 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов