ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 914/1852/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н.М. - головуючий, Кролевець О.А., Студенець В.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича

на постанову Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Зварич О. В., Желік М. Б., Хабіб М. І.

від 28.10.2019

за заявою Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича

про забезпечення позову до подання позовної заяви

у справі № 914/1852/19

за позовом Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича

до Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал",

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

Фізична особа - підприємець Сувала Омелян Іванович звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про забезпечення позову (надалі - Заява), до подання позовної заяви, в якій просив вжити заходів до забезпечення позову та заборонити Львівському міському комунальному підприємству "Львівводоканал" вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення водопостачання до будівлі автомийки, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка , 23.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що на початку вересня 2019 року на адресу заявника надійшов лист Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" від 27.08.2019, у якому йшлося про намір обмежити послуги з водопостачання приміщення будівлі автомийки заявника у зв`язку з перевищенням встановлених лімітів водопостачання та водовідведення; у подальшому, за адресою будівлі автомийки заявника у м. Львів по вул. Хуторівка, 23 прибули працівники Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" з метою тимчасового припинення подачі води та відключення автомийки від мережі водопостачання; заявник стверджує, що Львівське міське комунальне підприємство "Львівводоканал" не надало жодного належного доказу в підтвердження факту споживання води понад встановлені договором ліміти; у заявника існують орендні правовідносини з орендарями приміщень, що перебувають у його власності; у випадку припинення водопостачання за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 23 заявнику і його контрагентам буде завдано збитків, оскільки автомийка (з використанням ресурсу води) є основним видом підприємницької діяльності. Вказані обставини, на думку заявника, викликають необхідність невідкладного вжиття заходів забезпечення позову, до пред`явлення позову.

Крім того, заявник у Заяві та у додаткових поясненнях від 11.09.2019 зазначав, що невжиття заходів із забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та здійснити ефективний захист порушених прав заявника, з метою захисту яких буде пред`явлений позов про тлумачення пункту 3.1.5 договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі від 23.09.2014 № 311003 та про зобов`язання до виконання умов пункту 2.1.1 вказаного договору (зобов`язання Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" забезпечити споживачу в розмірі лімітів водопостачання та приймання стічних вод).

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.09.2019 у справі № 914/1852/19 Заяву Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича задоволено. Заборонено Львівському міському комунальному підприємству "Львівводоканал" вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення водопостачання до будівлі автомийки, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 23.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

- у випадку вчинення Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" дій по обмеженню водопостачання заявника (у тому числі без фіксації порушення абонентом технічних умов та лімітів споживання води (доказів відповідної фіксації до матеріалів заяви не долучено), у разі визнання прав заявника порушеними та прийняття рішення на користь заявника у даній справі, можливе настання наслідків у вигляді збитків від припиненої чи тимчасово припиненої господарської діяльності самого заявника чи орендаря його нежитлового приміщення та може мати місце збільшення відповідальності заявника як орендодавця перед орендарем, який у свою чергу зазнає збитків від припинення водопостачання, а відповідно і призупинення підприємницької діяльності, з метою якої орендується відповідне приміщення;

- відповідними діями Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" фактично здійснюватиметься обмеження та перешкоджання повноцінній діяльності заявника (зокрема, отримання доходів від здачі майна в оренду, що є зареєстрованим видом діяльності заявника), право на яку не зможе бути поновленим чи може бути ускладненим у поновленні, зокрема, в межах даного судового провадження, без нових звернень до суду;

- доводи заявника про неможливість поновлення його прав внаслідок невжиття заходів забезпечення позову є підставними та обґрунтованими, а обраний захід забезпечення позову є доцільним та необхідним для забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених прав заявника (у разі прийняття рішення на користь позивача) у даному випадку;

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.09.2019 у справі № 914/1852/19 скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні Заяви Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції без достатніх підстав задоволено Заяву Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича, шляхом заборони Львівському міському комунальному підприємству "Львівводоканал" вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення водопостачання до будівлі автомийки, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 23, оскільки додані до Заяви докази свідчать про вчинення Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" дій щодо обмеження, а не припинення заявнику водопостачання та водовідведення, внаслідок перевищення ним встановлених лімітів водоспоживання.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

Фізична особа - підприємець Сувала Омелян Іванович, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 скасувати, та залишити в силі ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.09.2019 у справі №914/1852/19.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не у повному обсязі надано оцінку положенням чинного законодавства, договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі від 23.09.2014 № 311003 та відповідним доказам, оскільки, на думку скаржника, направляючи лист від 27.08.2019, а у подальшому своїх працівників, Львівське міське комунальне підприємство "Львівводоканал" мало на меті не обмежити, а припинити водопостачання і відовідведення.

5. Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу Львівське міське комунальне підприємство "Львівводоканал" просить залишити без змін постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019, а касаційну скаргу - без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

7. Джерела права й акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, підставою вжиття заходів забезпечення позову у даній справі слугував лист Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" від 27.08.2019, адресований Фізичній особі - підприємцю Сувалі Омеляну Івановичу, в якому повідомлялось про те, що ліміт водоспоживання та водовідведення автомийки, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 23 становить - 90 куб. м/міс згідно з технічними умовами № 15-6847 від 04.12.2012, а місячне споживання автомийки перевищує встановлений ліміт, у зв`язку з чим надання послуг водопостачання та водовідведення за даною адресою буде обмежено в 10-ти денний термін.

У відповідь на вказаний лист, Фізична особа - підприємець Сувала Омелян Іванович надіслав на адресу Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" заяву від 02.09.2019, в якій, зокрема, зазначив, що дії Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" щодо обмеження надання послуг не відповідають договору і потягнуть за собою збитки автомийки, а за понадлімітне споживання та водовідведення плата не нараховується.

Відповідно до акта Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" № 33697 від 06.09.2019, водопостачання автомийки, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 23, не обмежено, так як працівників Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" не допущено до водомірного вузла.

Оцінивши лист Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" від 27.08.2019 та акт № 33697 від 06.09.2019, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що з їх змісту слідує те, що Львівське міське комунальне підприємство "Львівводоканал" мало намір не припинити, а обмежити водопостачання та водовідведення на об`єкті, належному Фізичній особі - підприємцю Сувалі Омеляну Івановичу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд першої інстанції передчасно, без достатніх на це підстав, задовольнив Заяву Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича, оскільки додані до Заяви докази свідчать про вчинення Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" дій щодо обмеження, а не припинення заявнику водопостачання та водовідведення, внаслідок перевищення ним встановлених лімітів водоспоживання.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, саме цей вид забезпечення був предметом Заяви Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича, яка задоволена судом першої інстанції.

Заборона відповідачу вчиняти певні дії, як процесуальний захід забезпечення позову, має на меті обмежити активну поведінку особи, щодо якої вживається такий захід, шляхом встановлення судом певного зобов`язання особи, яке виникає безпосередньо з відповідного процесуального документа (ухвали суду про забезпечення позову) та покликане забезпечити виконання ймовірного судового рішення про задоволення позову і забезпечує ефективний захист, поновлення порушених прав позивача.

При цьому за приписами частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, позов не може бути забезпечений таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, не з`ясувавши узгодженості предмета позову, з яким позивач мав намір звернутися до суду, і заходів до забезпечення позову, що полягають у зобов`язанні Львівському міському комунальному підприємству "Львівводоканал" вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення водопостачання до будівлі позивача до вирішення справи по суті, вжив заходи до забезпечення позову, які є фактично тотожним задоволенню заявлених у майбутньому позовних вимог до прийняття рішення по суті.

Так, як вбачається з матеріалів справи, предмет спору, з яким позивач мав намір звернутися до суду, а саме, про зобов`язання до виконання умов пункту 2.1.1 вищевказаного договору (зобов`язання Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" забезпечити споживачу в розмірі лімітів водопостачання та приймання стічних вод) стосується наявності чи відсутності у відповідача обов`язку з водопостачання та приймання стічних вод у визначеному розмірі.

В якості забезпечення такого позову суд першої інстанції зобов`язав відповідача утриматись від дій з припинення водопостачання до будівлі позивача.

Таким чином, презюмувавши наявність у відповідача відповідного обов`язку з водопостачання та примусивши відповідача, по суті, до виконання наявного у позивача такого права, суд першої інстанції на етапі вжиття заходів забезпечення позову фактично вирішив спір по суті, чим порушив вимоги частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17).

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича про забезпечення позову у даній справі.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника, наведені у касаційній скарзі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки посилання у касаційній скарзі на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування законної постанови суду апеляційної інстанції.

9. Судові витрати

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Сували Омеляна Івановича залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 у справі №914/1852/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді О.А. Кролевець

В.І. Студенець