ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/2630/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Багай Н. О., Губенко Н. М.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Захід"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019

у складі колегії суддів: Пашкіної С. А. - головуючої, Калатай Н. Ф., Буравльова С. І.

та рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2019

у складі судді Саванчук С. О.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Захід"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп"

про стягнення 611 063,13 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніка Захід" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" про стягнення заборгованості у розмірі 611 063,13 грн (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

2. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем договірних зобов`язань з оплати вартості поставленого товару.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням Господарського суду Київської області від 26.02.2019 у справі № 911/2630/18 відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.

4. Рішення суду мотивоване тим, що розмір оплат, які здійснені відповідачем, більший ніж вартість товару, що поставлений за договором поставки № 11029909 від 01.05.2015.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 судове рішення місцевого господарського суду від 26.02.2019 залишено без змін.

6. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками та рішенням місцевого господарського суду.

Фактичні обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

7. 01.05.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ніка Захід" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" (покупець) укладений договір № 1І029909, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар, а покупець - прийняти товар і сплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

8. Відповідно до п. 3.1 договору товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в замовленні.

9. Замовлення можуть надаватись постачальникові письмово, по факсу, електронній пошті або в іншій формі, прийнятній для сторін. В будь-якому випадку прийняття замовлення постачальником повинно бути підтверджено (погоджено) в погодженій сторонами формі. Постачальник зобов`язується дотримуватись відповідності позицій в накладній позиціям в замовленні. Кожне замовлення повинно оформлюватися окремою накладною. Не допускається об`єднання декількох замовлень в одну накладну та оформлення декількох накладних по одному замовленню. У випадку, якщо постачальник не може поставити товар покупцю в строк, зазначений в замовленні, він зобов`язаний негайно, але не пізніше половини строку зазначеного в замовленні, протягом якого він повинен був поставити товар, повідомити про це покупця (п. 3.2 договору).

10. Відповідно до п. 3.3 договору обсяги і асортимент чергової поставки можуть змінюватися шляхом внесення змін чи доповнень до замовлення в порядку, передбаченому пунктом 3.2 цього договору.

11. Пунктом поставки товару за цим договором є склад покупця, адреса якого вказана в замовленні. Поставка товару до місця передачі здійснюється транспортом постачальника. Витрати з транспортування товару до пункту поставки несе постачальник. Датою поставки є дата отримання покупцем товару на складі покупця. Товар поставляється на умовах DDP, що передбачені Інкотермс "Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати", введених в дію з 01.01.2000 (п. 3.4 договору).

12. Відповідно до п. 3.7.1 договору у випадку, якщо товар не виходить на необхідний рівень продаж у роздрібній мережі покупця для вказаної категорії товару, або, якщо товар не був реалізований протягом строку його придатності, або товар виявився неякісним при тестуванні, покупець направляє на адресу уповноваженого представника постачальника повідомлення про обсяг та причини повернення товару, а також перелік торгівельних точок з яких постачальник зобов`язаний протягом 5 календарних днів з моменту одержання повідомлення від покупця вивезти такий товар.

13. Покупець оформлює повернення товарів за допомогою накладної на повернення товарів (п. 3.7.2 договору).

14. Відповідно до п. 5.1 договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця.

15. Покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних. Ціна на товар в специфікації вказується в гривнях. Ціна повинна відповідати законодавству України та включати не більше 2-х знаків після коми (ціна без ПДВ та з ПДВ). Загальна сума цього договору складається з суми накладних, по яким була здійснена поставка товару (пункти 7.1, 7.8 договору).

16. Згідно з п. 7.9 договору оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника через 75 днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. До того ж сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 грн.

17. Пунктом 7.11 договору визначено, що зобов`язання покупця по оплаті товару вважається виконаним з моменту списання коштів з його банківського рахунку.

18. Сторони, не рідше ніж кожні три місяці, з моменту укладення цього договору, зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки розрахунків по цьому договору підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу (п. 7.13 договору).

19. Відповідно до п. 10.1 договору, останній набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019.

20. На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 611 063,13 грн за період, який вказано у позові з 14.02.2018 по 06.06.2018 (що підтверджується видатковими накладними № НЛ 180213007 від 14.02.2018, № НЛ 180220027 від 21.02.2018, № НЛ 180313010 від 14.03.2018, № 180320028 від 21.03.2018, № НЛ 180403013 від 04.04.2018, № НЛ 18041008 від 11.04.2018, № НЛ 180418001 від 18.04.2018, № НЛ 180501006 від 02.05.2018, № НЛ 180529011 від 30.05.2018 та № НЛ 180605007 від 06.06.2018), проте відповідач не виконав свої договірні зобов`язання з оплати вартості товару у повному обсязі, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

21. Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції від 25.06.2019 та рішенням місцевого господарського суду від 26.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніка Захід" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою з вимогою їх скасувати та справу направити на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

22. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/2630/18 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. (головуючого), суддів - Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2019.

23. Ухвалою Верховного Суду від 09.08.2019 касаційну скаргу залишено без руху та надано строк тривалістю 10 днів для усунення недоліків.

24. Ухвалою Верховного Суду від 28.08.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 911/2630/18 Господарського суду Київської області за вищезазначеною касаційною скаргою для здійснення перегляду оскаржуваних судових актів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

25. У зв`язку з відпусткою судді Катеринчук Л. Й., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/2630/18 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. (головуючого), суддів - Багай Н. О., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019.

26. Ухвалою Верховного Суду від 28.10.2019 прийнято справу № 911/2630/18 Господарського суду Київської області до провадження у новому складі судової колегії для здійснення перегляду оскаржуваних судових актів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

27. У зв`язку з відпусткою судді Пєскова В. Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/2630/18 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. (головуючого), суддів - Багай Н. О., Губенко Н. М., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2019.

28. Ухвалою Верховного Суду від 23.12.2019 прийнято справу № 911/2630/18 Господарського суду Київської області до провадження у новому складі судової колегії для здійснення перегляду оскаржуваних судових актів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Захід")

29. Скаржник доводить, що господарськими судами попередніх інстанцій неправильно застосовано приписи статті 612 Цивільного кодексу України;

- в порушення статті 86 Господарського процесуального кодексу України судами не встановлено дійсного змісту правовідносин сторін, порядку здійснення розрахунків між сторонами;

- в порушення статей 76, 77 та 86 Господарського процесуального кодексу України судами не досліджено належним чином та надано неправильну оцінку поданим відповідачем платіжним дорученням, якими останній підтверджує оплату поставленого товару, а саме не досліджено той факт, що зазначені платіжні доручення жодним чином не свідчать про оплату товару отриманого саме за спірними видатковими накладними;

- в порушення вимог частини п`ятої статті 236 та частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України судами попередніх інстанцій не надано оцінки та не розглянуто аргументи позивача щодо черговості погашення відповідачем заборгованості за договором поставки та не досліджено і не надано оцінки акту звірки взаєморозрахунків між сторонами, яким підтверджується загальна вартість поставленого товару та загальна сума оплати відповідача.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

30. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

31. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

32. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

33. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

34. Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

35. Положеннями статей 11, 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

36. За приписами статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

37. Приписами частини першої статті 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

38. Відповідно до частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

39. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

40. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

41. Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

42. Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

43. Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач сплатив позивачу 995 000,00 грн, сплата яких за договором № 1І029909 від 01.05.2015 підтверджується призначенням платежу у платіжних дорученнях та відомостями про призначення платежів, що надані банківською установою у довідці АТ "Райффайзен Банк Аваль", в той самий час, як вартість поставленого товару за наданими суду доказами складає 611 063,13 грн.

44. Водночас, поза увагою господарських судів попередніх інстанцій залишилось те, що у відомостях про призначення платежу лише вказано, що оплата відбувалася згідно договору № 1І029909 від 01.05.2015, що у свою чергу унеможливлює достеменно встановити та стверджувати за якими саме видатковими накладними здійснювалась оплата ураховуючи те, що правовідносини між сторонами є сталими та триваючими.

45. З приводу наведеного слід також зауважити, що у випадку, коли в графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

46. Наведений вище алгоритм розподілу коштів урегульований в статті 534 Цивільного кодексу України, яка визначає правила виконання грошового зобов`язання, якщо наявна сума грошей є меншою за суму боргу, і вимоги кредитора в повному обсязі не можуть бути задоволені. У такому випадку вимоги кредитора погашаються у встановленій черговості:

- у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання. В даному випадку мова йдеться про судові витрати, витрати на сплату держмита та інших обов`язкових платежів, витрати на юридичну допомогу тощо. Такі витрати мають бути підтверджені кредитором (наприклад, підлягатиме стягненню за рішенням суду тощо);

- у другу чергу підлягають сплаті проценти та неустойка, в разі їх нарахування на підставі договору або закону;

- і лише в третю чергу сплачується основна сума боргу. Інший порядок погашення вимог кредитора може бути встановлений договором. Сторони можуть передбачити, наприклад, першочергове погашення основної суми боргу або інші правила тощо.

47. Можливість застосування положень статті 534 Цивільного кодексу України безпосередньо залежить від змісту реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена статтею 534 цього Кодексу застосовуватися не може.

48. Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України у випадку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отримано без реквізиту "Призначення платежу" чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості тощо.

49. Відповідний порядок наведено у пункті 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку Україні від 21.01.2004 № 22 та пункті 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, згідно з якими отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платник чітко визначив призначення платежу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 904/12527/16, від 26.09.2019 у справі № 910/12934/18.

50. За таких обставин висновок судів про те, що розмір оплати, який здійснений відповідачем згідно платіжних доручень з посиланням лише на загальну підставу "Оплата за ТНС зг. дог. 1І029909 від 01.05.15", більший, ніж вартість товару, що поставлений за вказаними у позові видатковими накладними без з`ясування загальної вартості поставленого позивачем товару та загальної суми оплати відповідача за весь період дії договору, на що також звертав увагу відповідач у відзиві від 10.01.2019, є передчасним та необґрунтованим.

51. Крім того, матеріали справи містять відповідні докази зі змісту яких убачаються суперечності, які не були усунуті судами в ході розгляду справи по суті, а саме на підтвердження оплати отриманого товару за період з 14.02.2018 по 06.06.2018 надано платіжне доручення від 27.11.2017 № 101104830 у той час, як умовами договору сторонами не погоджувалось проведення попередньої оплати за придбаний товар (а.с. 27-36, 84, т.1).

52. Також у матеріалах справи наявний підписаний між сторонами акт перевірки розрахунків в якому станом на 31.07.2018 зафіксовано залишок за всіма рахунками по взаємовідносинам з контрагентом на загальну суму 1 412 560,08 грн, у той час як суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність боргу відповідача перед позивачем.

53. У контексті спірних правовідносин варто зауважити, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

54. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

55. Так, під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції позивач неодноразово звертав увагу судів на те, що фактично відповідачем були порушені договірні зобов`язання зі сплати коштів за поставлений товар за вказаними у позові видатковими накладними, проте, ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій достеменно не встановили, з урахуванням специфіки триваючих правовідносин між сторонами, фактичних обставин справи, необхідних для ухвалення обґрунтованого та справедливого рішення.

56. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що ті доводи, що їх наводив позивач при розгляді справи, не є очевидно необґрунтованими, що вимагало від суду першої та апеляційної інстанцій їх повного дослідження, надання їм оцінки і відображення у судових рішеннях.

57. Так, судами попередніх інстанцій достеменно не встановлено таке: в який період та в якому обсязі здійснена позивачем поставка товару з огляду на триваючий характер правовідносин сторін; чи було сплачено відповідачем кошти за весь фактично поставлений товар за договором чи лише щодо його частини, і якщо так, то за які саме періоди; чи здійснювалось при проведенні оплат зарахування у погашення раніше існуючого боргу тощо (подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 у справі № 914/1979/18 та від 15.08.2019 у справі № 914/1680/18).

58. Відповідно до положень частин першої та другої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

59. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється.

60. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Суду у справі "Олюджіч проти Хорватії" від 05.02.2009, заява № 22330/05).

61. Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення Суду у справах "Мала проти України" від 03.07.2014, заява № 4436/07, "Богатова проти України" від 07.10.2010, заява № 5231/04).

62. Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Суду у справі "Мала проти України" від 03.07.2014, заява № 4436/07). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Суду у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27.09.2001, заява № 49684/99).

63. Однак у цій справі судами не надано відповідь на всі істотні питання, які мають значення для правильного вирішення спору, та неповно досліджено доводи позивача.

64. На порушення принципу повноти зазначені вище обставини не були встановлені судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних рішення та постанови, господарськими судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим суди дійшли передчасних висновків, а оскаржувані рішення та постанову не можна визнати законними та обґрунтованими.

Щодо суті касаційної скарги

65. Ураховуючи наведене вище суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення касаційної скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

66. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду (пункт 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України).

67. Відповідно до частин першої та другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

68. За таких обставин відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю рішення по суті справи, тому постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

69. Під час нового розгляду справи, господарському суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні.

Судові витрати

70. У зв`язку зі скасуванням постанови апеляційного господарського суду та рішення суду першої інстанції і передачею справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Захід" задовольнити повністю.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 та рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2019 у справі № 911/2630/18 скасувати.

3. Справу № 911/2630/18 направити на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько
Судді Н. О. Багай
Н. М. Губенко