ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. Справа№ 46/603

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Євсікова О.О.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 17.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (правонаступник дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»)

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011

у справі № 46/603 (суддя Омельченко Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (правонаступник відкритого акціонерного товариства «Укрнафта»)

до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (правонаступник дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Компанія «Momentum Interprises (Eastern Europ) Limited», Лімассол Кіпр

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Кабінет Міністрів України

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта» звернулося до суду з позовом до Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання укладеним договору зберігання природного газу № 658/10/ін. від 05.05.2010 у запропонованій позивачем редакції.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення норм чинного законодавства, ухиляється від оформлення договірних відносин щодо зберігання природного газу, видобутого позивачем за договором № 999/97 про спільну діяльність від 24.12.1997 в січні - березні 2008 та в січні - березні 2010 року, який був переданий в газотранспортну систему відповідача.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі № 46/603 позовні вимоги задоволено.

Визнано укладеним договір № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 між Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта» як учасником договору про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1974 між Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта» й Компанією «Momentum Interprises (Eastern Europ) Limited» та Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в наступній редакції:

«Д О Г О В I P № 658/10/ін

зберігання природного газу

м. Київ « 05» травня 2010 року

Дочірня компанія «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», (ліцензія НКРЕ України на зберігання природного газу серія АА, №867405 від 25.02.2005 року) надалі - Зберігач, в особі _____________________________________ ________________, який діє на підставі ___________________________________________ з однієї сторони, і

Учасники договору про Спільну інвестиційну діяльність №999/97 від 24.12.97 р. - ВАТ «Укрнафта»(НГВУ «Полтаванафтогаз» - уповноважений на ведення спільних справ) та компанія «Моментум Ентерпрайзис (Істерн Юроп) Лтд» (надалі разом - Поклажодавець), від імені яких діє та інтереси яких на підставі договору №999/97 від 24.12.97р., довіреності ВАТ «Укрнафта» № юр-693/д від 31.12.2009 р. та довіреності «Моментум Ентерпрайзис (Істерн Юроп) Лтд» б/н від 31.12.09 р. представляє начальник НГВУ «Полтаванафтогаз» ВАТ «Укрнафта» Наслєдніков С.В., з другої сторони,

які разом іменуються -Сторони,

керуючись Законом України від 15 травня 1996 року № 192/96-ВР «Про трубопровідний транспорт», «Правилами подачі та використання природного газу в народному господарстві України», затвердженими наказом Держкомнафтогазу України від 01 листопада 1994 року № 355 та наказом Міністерства палива та енергетики України від 05 серпня 2002 року № 469»Про затвердження Порядку створення страхового запасу природного газу в натуральній та грошовій формах», уклали даний договір про наступне:

1. Предмет договору

1.1. Зберігач зобов`язується за плату, протягом строку встановленого цим договором, зберігати в підземних сховищах газу, надалі - ПСГ, природний газ, надалі - газ, переданий йому Поклажодавцем, i повернути останньому у схоронності рівну кількість газу зазначеної в договорі якості, а Поклажодавець зобов`язується внести плату за зберігання у встановлені даним договором строки.

2. Умови зберігання i порядок прийому-передачі газу

2.1. Поклажодавець на підставі цього Договору передає Зберігачу газ на зберігання в обсязі 26532,726 тис. м. куб., з яких:

2.1.1. 16495,952 тис. м. куб. природного газу, що видобутий у січні - березні 2008 року та переданий в газотранспортну систему та який Поклажодавець планує передати на зберігання в ПСГ;

2.1.2. 10036,774 тис. м. куб. природного газу, що видобутий у січні - березні 2010 року та переданий в газотранспортну систему та який Поклажодавець планує передати на зберігання в ПСГ ;

2.1.3. інші обсяги газу, які Поклажодавець планує видобути та передати Зберігачу для зберігання в ПСГ протягом дії даного договору та/або прийняти від третіх осіб.

2.2. Поклажодавець передає Зберігачу та/або приймає в ПСГ від третіх осіб газ в обсязі, зазначеному в п. 2.1.1. - 2.1.3, на зберігання протягом строку дії даного Договору.

2.3. При отриманні газу на зберігання в ПСГ Зберігач не набуває права власності на отриманий для зберігання газ. Зберігач не має права без письмової згоди Поклажодавця здійснювати відбір та будь-яким чином розпоряджатися газом Поклажодавця, переданим на зберігання в ПСГ.

2.4. Строк зберігання газу Поклажодавця в ПСГ визначається з моменту початку закачування газу в ПСГ або передачі газу Зберігачу в ПСГ з оформленням відповідних актів до завершення періоду відбору, тобто не пізніше 15 квітня відповідного сезону зберігання. Під сезоном зберігання розуміється період часу, який починається 16 квітня відповідного року та завершується 15 квітня наступного року.

2.5. Сторони домовились, що відбір газу із ПСГ i передача його Зберігачем Поклажодавцю здійснюється в період відбору газу. Період відбору газу з ПСГ починається з 15 жовтня року відповідного сезону зберігання i закінчується 15 квітня року відповідного сезону зберігання.

2.6. Відповідно до пункту 1.3. Порядку створення страхового запасу природного газу в натуральній та грошовій формах, затвердженого наказом Мінпаливенерго від 05 серпня 2002 року № 469, Поклажодавець страховий запас газу не створює.

2.7. Прийом-передача газу при закачуванні або відборі в/із ПСГ здійснюється сторонами на газовимірювальних станціях ПСГ.

2.8. Узгодження Поклажодавцем зі Зберігачем обсягів закачування або відбору газу в/із ПСГ здійснюється в такому порядку:

2.8.1. Зберігач розглядає заявку Поклажодавця на закачування або відбір газу в/із ПСГ з врахуванням потужностей ПСГ та пропускної спроможності газотранспортної системи та зобов`язаний надати відповідь Поклажодавцю протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання заявки;

2.8.2. Після погодження Зберігачем обсягів закачування газу Поклажодавця в ПСГ або обсягів відбору газу Поклажодавця із ПСГ Зберігач здійснює закачування або відбір в/із ПСГ цих обсягів газу в місяці закачування або відбору.

2.9. Обсяги закачування газу в ПСГ можуть змінюватись за домовленістю сторін. Обсяги відбору газу із ПСГ можуть змінюватись за заявкою Поклажодавця в порядку, визначеному в пункті 2.8 даного договору.

2.10. Зберігач здійснює облік газу, що закачується або відбирається в/із ПСГ. Місячний обсяг газу, що передається сторонами при закачуванні або відборі в/із ПСГ у відповідному місяці, підтверджується диспетчерською службою Зберігача.

2.11. Обсяг газу, який передається сторонами при його закачуванні або відборі в/із ПСГ, у відповідному місяці оформляється актом прийому-передачі газу. Акти прийому-передачі газу складаються сторонами та скріплюються печаткою до 15-го числа, наступного за звітним місяцем закачування або відбору газу в/із ПСГ. В актах прийому-передачі газу вказується обсяг газу, закачаний або відібраний в/із ПСГ. Акти прийому-передачі газу є підставою для розрахунків Поклажодавцем із Зберігачем.

2.12. У випадку передачі Поклажодавцем газу в ПСГ третій особі або прийому газу в ПСГ від третьої особи Поклажодавець зобов`язується скласти акт прийому-передачі газу з третьою особою та протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту складання надати цей акт Зберігачу.

2.13. В разі неоплати або несвоєчасної оплати Поклажодавцем замовлених Поклажодавцем та фактично наданих послуг по закачуванню, зберіганню або відбору газу Зберігач залишає за собою право не здійснювати відбір із ПСГ газу Поклажодавця до моменту виконання Поклажодавцем зобов`язань за даним договором.

2.14. У випадку, якщо на момент завершення періоду відбору у сезоні зберігання 2010-2011 років, 15 квітня 2011 року, в ПСГ залишилась невикористана частина (залишок) обсягу газу Поклажодавця, Сторони зобов`язуються до 15 травня 2011 року, скласти акт про обсяг залишку природного газу в ПСГ.

Поклажодавець зобов`язується оплатити послуги по зберіганню газу, що залишається в ПСГ після закінчення відповідного сезону зберігання, згідно пункту 4.4. даного договору.

2.15. Якість газу, що передається на зберігання в ПСГ, повинна відповідати вимогам ГОСТ 5542-87 «Газы горючие природные для промышленного и коммунально-бытового назначения. Технические условия».

3. Тарифи

3.1. Тариф на закачування 1000 куб. м газу в ПСГ установлюється в розмірі 9,00 грн., в тому числі ПДВ - 1,50 грн.

3.2. Тариф на зберігання 1000 куб. м газу в ПСГ на один сезон зберігання газу установлюється в розмірі 21,60 грн., в тому числі ПДВ - 3,60 грн.

3.3. Тариф на відбір 1000 куб. м газу з ПСГ установлюється в розмірі 9,00 грн., в тому числі ПДВ - 1,50 грн.

3.4. Тарифи, що зазначені в пунктах 3.1, 3.2 та 3.3 даного договору, змінюються за рішенням Національної комісії регулювання електроенергетики України.

У випадку зміни тарифів нові тарифи є обов`язковими для сторін за даним договором, з моменту введення їх в дію. Зміна тарифів оформлюється додатковою угодою до даного договору.

3.5. Загальна сума даного договору складається з місячних сум вартості фактично наданих Зберігачем Поклажодавцю послуг по закачуванню, зберіганню, відбору газу.

4. Порядок розрахунків

4.1. Поклажодавець оплачує послуги по закачуванню газу в ПСГ, надані Зберігачем, шляхом перерахування грошових коштів на його рахунок до 20-го числа місяця, наступного за звітним місяцем закачування газу.

Вартість послуг по закачуванню газу в ПСГ визначається на підставі тарифу на закачування газу, зазначеного в пункті 3.1 даного договору, 50,0% тарифу на зберігання газу, зазначеного в пункті 3.2 даного договору, та акту прийому-передачі газу за звітний місяць закачування газу в ПСГ, зазначеного в пункті 2.11. даного договору, за наступною формулою:

Sп.з. = V x (Тз. + Тзб./2), де:

Sп.з. - вартість послуг по закачуванню газу в ПСГ, грн.;

V - обсяг закачаного газу в ПСГ, тис. куб. м;

Тз. -тариф на закачування газу, грн. за 1000 куб. м;

Тзб. -тариф на зберігання газу, грн. за 1000 куб. м.

4.2. Поклажодавець оплачує послуги по відбору газу з ПСГ, надані Зберігачем, шляхом перерахування грошових коштів на його рахунок до 20-го числа місяця, наступного за звітним місяцем відбору газу.

Вартість послуг по відбору газу визначається на підставі тарифу на відбір газу, зазначеного в пункті 3.3 даного договору, 50,0% тарифу на зберігання газу, зазначеного в пункті 3.2 даного договору, та акту прийому-передачі газу за звітний місяць відбору газу з ПСГ, зазначеного в пункті 2.11. даного договору, за наступною формулою:

Sп.в. = V x (Тв. + Тзб./2), де:

Sп.в. - вартість послуг по відбору газу з ПСГ, грн.;

V - обсяг відібраного з ПСГ газу, тис. куб. м;

Тв. -тариф на відбір газу, грн. за 1000 куб. м;

Тзб. -тариф на зберігання газу, грн. за 1000 куб. м.

4.3. Поклажодавець зобов`язується до 20 травня 2011 року на підставі акту, визначеного у п. 2.14. даного Договору, оплатити Зберігачу послуги по зберіганню газу, що залишився в ПСГ на момент завершення періоду відбору - 15 квітня 2011 року.

Вартість послуг по зберіганню невикористаної частини (залишку) обсягу газу Поклажодавця визначається на підставі 50,0% тарифу на зберігання газу, зазначеного в пункті 3.2 даного договору, та акту, зазначеного в пункті 2.14. даного договору, за наступною формулою:

Sп.з.з. = V x (Тзб./2), де:

Sп.з.з. - вартість послуг по зберіганню залишку газу в ПСГ, грн.;

V - обсяг залишку газу в ПСГ, тис. куб. м;

Тзб. -тариф на зберігання газу, грн. за 1000 куб. м.

4.4. Звірка розрахунків здійснюється сторонами щоквартально до 25-го числа місяця наступного за звітним кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату Поклажодавцем вартості послуг по закачуванню, зберіганню та відбору газу та актів прийому-передачі газу. Указана звірка оформлюється актом звірки.

4.5. В платіжних дорученнях Поклажодавець повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, призначення платежу.

У випадку, якщо в платіжних дорученнях Поклажодавця не зазначений звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, призначення платежу, то Зберігач зараховує кошти, що надійшли від Поклажодавця, в першу чергу, як погашення заборгованості за надані послуги, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

5. Відповідальність сторін

5.1. Зберігач і Поклажодавець у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань по даному договору несуть відповідальність у межах, передбачених чинним законодавством України.

5.2. За несвоєчасну оплату послуг, у строки зазначені в пунктах 4.1, 4.2, 4.3 даного договору, Поклажодавець сплачує на користь Зберігача, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 0,1 відсотка, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

5.3. У випадку порушення умов даного договору з боку Поклажодавця, Зберігач має право в односторонньому позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії встановити на майбутнє фінансові гарантії належного виконання зобов`язань Поклажодавця за договором (оперативно-господарські санкції), зокрема: змінити порядок оплати послуг, встановити попередню оплату послуг.

5.4. Оперативно-господарські санкції, передбачені п. 5.3 даного договору можуть бути встановлені Зберігачем при затримці оплати Поклажодавцем послуг у строки, зазначені в пунктах 4.1, 4.2, 4.3 даного договору, більш як на десять календарних днів.

5.5. Про застосування оперативно-господарських санкцій Зберігач повідомляє Поклажодавця протягом трьох робочих днів (з урахуванням часу надання послуг поштового зв`язку), з дня прийняття такого рішення Зберігачем (усного або письмового розпорядження уповноваженої особи Зберігача), шляхом надіслання Поклажодавцю рекомендованого листа, телеграми, з повідомленням про застосування до Поклажодавця конкретного виду оперативно-господарських санкцій, зазначених пункті 5.3 даного договору, із обов`язковою вказівкою дати, з якої починається застосування таких санкцій.

5.6. Оперативно-господарські санкції застосовуються з моменту, зазначеному у відповідному повідомленні Зберігача, однак не раніше моменту одержання такого повідомлення Поклажодавцем.

Факт одержання Поклажодавцем повідомлення Зберігача про застосування оперативно-господарських санкцій підтверджується відміткою поштової організації про вручення (відмову від одержання) відповідного повідомлення.

Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від наявності вини Поклажодавця у порушенні умов даного договору. Скасування оперативно-господарських санкцій здійснюється за домовленістю сторін.

5.7. При несвоєчасному закачуванні газу в ПСГ або відбору газу Поклажодавця із ПСГ (п. 2.8.), несвоєчасному погодженні заявок Поклажодавця (п. 2.8.1.), несвоєчасному підписанні актів приймання-передачі природного газу (п. п. 2.11., 2.14) Зберігач сплачує на користь Поклажодавця штраф у розмірі 5% від вартості послуг, відповідно, по закачуванні, відбору, зберіганні газу в ПСГ.

6. Порядок вирішення спорів

6.1. Будь-який спір, що виникне щодо даного договору або в зв`язку з ним, підлягає передачі на розгляд в господарські суди України і розглядається в установленому порядку згідно з чинним законодавством і умовами даного договору.

7. Форс -мажор

7.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків по даному договору, якщо це невиконання є наслідком форс-мажорних обставин (дія непереборної сили, яка не залежить від волі сторін).

7.2. Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли після підписання договору внаслідок непередбачених сторонами подій надзвичайного характеру, включаючи пожежі, землетруси, повені, оповзні, удар блискавки, інші стихійні лиха, вибухи, війну або військові дії та інші незалежні від волі сторін обставини. Строк виконання зобов`язань відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини.

7.3. Достатнім доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України. Строк для повідомлення між сторонами про такі обставини - до 14 днів з моменту їх виникнення.

7.4. Виникнення зазначених обставин не є підставою для відмови Поклажодавцем від сплати за послуги по закачуванню, зберіганню та відбору газу, які надані Зберігачем до їх виникнення.

8. Інші умови

8.1. Даний договір складений у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу. З укладенням даного договору попереднє листування та документація щодо предмету даного договору втрачають юридичну силу.

8.2. Всі зміни і доповнення до даного договору повинні бути зроблені в письмовій формі і підписані повноважними представниками сторін.

8.3.Статус платника податку на прибуток:

- Зберігач має статус платника податку на прибуток на загальних умовах, передбачених Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

- Поклажодавець має статус платника податку на прибуток на загальних умовах, передбачених Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

8.4. Сторони зобов`язуються повідомляти одна одній про зміни своїх платіжних реквізитів, юридичних адрес, номерів телефонів, телефаксів, статусів платників податку на прибуток у 5-ти денний строк з моменту виникнення відповідних змін.

9. Строк дії договору

9.1. Даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині зберігання газу до 15 квітня 2011 року, а в частині проведення розрахунків за надані послуги -до повного виконання Поклажодавцем своїх зобов`язань за даним Договором.

В разі, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону за один місяць до закінчення строку його дії про припинення даного Договору, Договір вважається пролонгованим на наступний відповідний період зберігання газу із застосуванням до нього правил зберігання, що діяли відносно попереднього сезону зберігання.

10. Адреси і реквізити сторін

Зберігач

Дочірня компанія «Укртрансгаз»

Національної акціонерної компанії

«Нафтогаз України»

Адреса: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1

п/р № НОМЕР_1 в ОПЕРУ АКБ «Укрсоцбанк» МФО 300023,

Код

Свідоцтво № 35481000 від 30.05.02

ІПН 56

Тел. 8

Факс 8

Від імені Зберігача

_________________________Поклажодавець

Учасники договору про спільну

інвестиційну діяльність №999/97 від 24.12.97р. - ВАТ «Укрнафта» та компанія «Моментум Ентерпрайзис (Істерн Юроп) Лтд» (Спільна Інвестиційна Діяльність по договору №999/97 від 24.12.97р. )

Адреса уповноваженого на ведення спільних справ (НГВУ «Полтаванафтогаз»): 36020, м. Полтава, вул. Монастирська,12

р/р НОМЕР_2 в Полтавському ГРУ

ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» м. Полтава; МФО 331401, код 403739509,

Св. пл. ПДВ №100055279,

Інд. под. номер 09,

Тел/факс (0532) 500-560, 50-10-06

Від імені Поклажодавця

Начальник НГВУ «Полтаванафтогаз»

_________________Наслєдніков С.В.»

Присуджено до стягнення з Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» 85,00 грн державного мита та 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що для зберігання природного газу обов`язковим є укладення договору з належним зберігачем, що має відповідну ліцензію, і таким в Україні є Дочірня компанія «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», а оскільки остання відмовляється оформлювати договірні відносини зберігання природного газу з позивачем щодо газу, який визначений позивачем предметом договору, зокрема, видобутий у січні - березні 2008, у січні - березні 2010 року та переданий в газотранспортну систему відповідача, наявними є підстави для визнання договору укладеним.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 14.03.2011, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (т. 3 а.с. 115-122), в якій просив оскаржуване рішення скасувати та припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

1.4. Результати розгляду апеляційної скарги та касаційних скарг у справі

Рішення суду від 14.03.2011 переглядалось неодноразово, зокрема, постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 Апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з підстав, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для його скасування.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, 14.06.2019 Акціонерне товариство «Укртрансгаз», а 24.06.2019 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», звернулись з касаційними скаргами, у яких просили рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.10.2019 касаційні скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 у справі №46/603 скасовано.

Постанова верховного суду мотивована тим, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, зокрема щодо оцінки доказів у даній справі, а тому справу №46/603 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду звертає увагу апеляційного суду на необхідість:

- перевірки дотримання позивачем процедури (порядку) переддоговірного спору щодо проекту договору, який є предметом даного спору;

- надання оцінки умовам проекту договору, які встановлюють вартість послуг зберігання, на відповідність положенням нормативно-правових актів, чинним на час винесення постанови.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю.

12.11.2019 суддею Північного апеляційного господарського суду Іонніковою І.А було подано заяву про самовідвід від розгляду справи №46/603.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 заяву судді Іоннікової І.А про самовідвід від розгляду справи №46/603 задоволено. Справу передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення заміни судді відповідно до ст. 32 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4615/19 від 18.11.2019 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2019 у справі №46/603 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Євсіков О.О., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №46/603 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (правонаступник дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України») на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.12.2019. Надано строк для подачі відзивів, заяв, клопотань.

10.12.2019 від Публічного акціонерного товариства «Укрнафат» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

10.12.2019 від Публічного акціонерного товариства «Укрнафат» надійшли письмові пояснення щодо повноважень на представництво інтересів спільної діяльності за Договором № 999/97 від 24.12.1997.

12.12.2019, до початку розгляду справи, через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від представника Компанії «Momentum Interpises (Eastern Europ) Limited» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2019 клопотання про відкладення задоволено, розгляд справи відкладено на 17.12.2019.

13.12.2019 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшли письмові пояснення по справі, які прийнято судом, як такі, що подані в межах строків наданих судом (здано на пошту 10.12.2019).

17.12.2019 представник Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надав письмові заперечення на відзив.

17.12.2019 представник Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надав письмові пояснення з урахуванням відзиву позивача.

У судовому засіданні 17.12.2019 представники Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» просили прийняти подані ними письмові пояснення та заперечення до розгляду та поновити їм строк на подачу пояснень та заперечень, мотивуючи це тим, що відзив ними отримано лише 11.12.2019, тобто на дату коли строк наданий судом для подачі заяв вже сплинув.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі відповідач вважає, що оскаржуване рішення було прийнято судом при невідповідності висновків господарського суду дійсним обставинам справи, з порушенням та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Згідно доводів апеляційної скарги:

- господарський суд визнав укладеним проект договору зберігання природного газу №658/10/ін. від 05.05.2010 в редакції, яка не направлялась на адресу відповідачу, тобто щодо вказаного проекту договору позивач не робив оферту відповідачу, що свідчить про безпідставність задоволення судом вимог позивача та про порушення господарським судом норм матеріального права ст.ст 179-181 ГК України;

- суд, констатуючи той факт, що природний газ позивача в обсязі 16495,952 тис. куб. м, видобутий в січні - березні 2008, та в обсязі 10036,774 тис. куб. м, видобутий в січні - березні 2010 року, був переданий в газотранспортну систему відповідача, залишив поза увагою факт ненадання позивачем первинних документів;

- стверджуючи про те, що акти відбору природного газу, підписані між відповідачем та третьою особою-2, не є свідченням здійснення відбору обсягів природного газу саме позивачем, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що загальний зміст рішення правління ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № 41 від 26.04.2008 та актів відбору природного газу № 421-41/2 та № 421-41/3 від 26.04.2008 дає підстави вважати, що у першому кварталі 2008 третьою особою-2 було здійснено відбір природного газу саме ВАТ «Укрнафта», який обліковувався як газ невизначеного власника;

- задовольнивши позовні вимоги ВАТ «Укрнафта», суд, по суті проігнорував вимоги ч. 2 ст. 10 Закону та визнав в судовому порядку укладеним договір, укладання якого суперечить нормам Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», порушивши тим самим положення ч. 7 ст. 319 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», які підлягали та мали бути застосовані судом першої інстанції;

- вимога про визнання договору зберігання природного газу укладеним, не є способом захисту порушеного права або інтересу, відповідно провадження у справі № 46/603 за позовом ВАТ «Укрнафта» до ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» про визнання укладеним договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 в редакції позивача підлягало припиненню на підставі п. 1. ч. 1 ст. 80 ГПК України, що свідчить про порушення норм процесуального права при прийнятті рішення.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представники відповідача та третьої особи на стороні відповідача у своїх поясненнях зазначили, що позивачем не дотримано досудової процедури врегулювання спору, оскільки оферта укласти договір в редакції яка міститься у позовній заяві відповідачу не направлялась.

Крім того, відповідач та третя особа на стороні відповідача зазначають про відсутність обов`язку укласти спірний договір, так як не доведено факту отримання відповідачем газу, який є предметом договору.

У свою чергу представники позивача та третьої особи на стороні позивача, зазначають, що оферта про укладення договору відповідачу направлялась, а зменшення обсягів газу, які є предметом договору, зумовлені прийняттям рішення у справі № 42/392, а відмінність між офертою і проектом договору яка міститься в прохальній частині позовної заяви зроблена шляхом виключення об`ємів газу та не містить жодних додаткових умов.

Натомість, щодо питання доведеності обсягів газу переданого на зберігання, позивач зазначає, що відсутність актів приймання-передачі газу зумовлена виключно у відмові відповідача у їх підписанні, натомість, наявні у справі докази передачі газу, є більш вірогідними, в розумінні ст. 79 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 20.09.2019) ніж докази надані на спростування вказаного факту.

2.4. інші процесуальні дії у справі:

У судовому засіданні 17.12.2019 представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні 17.12.2019 надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник третьої особи на стороні позивача у судовому засіданні 17.12.2019 надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник третьої особи на стороні відповідача у судовому засіданні 17.12.2019 надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

Відповідно до даних Національної комісії регулювання електроенергетики України (станом на момент виникнення спірних правовідносин) єдиним підприємством на материковій території України, яке має ліцензію на право провадження господарської діяльності зі зберігання природного газу в підземних сховищах газу, які знаходяться на його балансі, є ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України».

06.05.2010 ВАТ «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу (філії) Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» як управляючим за договором № 999/97 про спільну діяльність від 24.12.1997, листом № юр/2061 від 05.05.2010 направлено відповідачу проект договору №658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010.

Даний лист та проект договору відповідач отримав 11.05.2010, що підтверджується відміткою на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач договір зберігання природного газу № 658/10/ін від 05.05.2010 не підписав, протокол розбіжностей не склав, відмови від договору позивачу не надіслав.

У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив визнати укладеним договір зберігання природного газу № 658/10/ін від 05.05.2010 в редакції проекту договору, викладеного у прохальній частині позовної заяви.

Згідно з п. 2.1 проекту договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 (викладеного у прохальній частині позовної заяви): поклажодавець на підставі цього договору передає зберігачу газ на зберігання в обсязі 26532,726 тис. м куб., з яких:

2.1.1. 16495,952 тис. м куб. природного газу, що видобутий у січні - березні 2008 року та переданий в газотранспортну систему та який поклажодавець планує передати на зберігання в ПСГ;

2.1.2. 10036,774 тис. м куб. природного газу, що видобутий у січні - березні 2010 року та переданий в газотранспортну систему та який поклажодавець планує передати на зберігання в ПСГ;

2.1.3. інші обсяги газу, які поклажодавець планує видобути та передати зберігачу для зберігання в ПСГ протягом дії даного договору та/або прийняти від третіх осіб.

Згідно з проектом договору від 05.05.2010 (викладеного у прохальній частині позовної заяви) вартість послуг зберігача за зберігання природного газу визначено згідно з нормативно-правовим актом, яким встановлені тарифи на послуги відповідача, а саме, відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України «Про затвердження тарифу на послуги з зберігання природного газу у підземних сховищах газу для ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» від 11.05.2006 № 575.

У запропонованому у прохальній частині позовної заяви проекті строк дії договору встановлений: в частині зберігання газу - до 15.04.2011, в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного виконання позивачем своїх зобов`язань за даним договором.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору.

Згідно з листом Національної комісії регулювання електроенергетики України від 06.11.2007 № 6422/08/17-07, що наявний у справі, ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» є єдиним підприємством на материковій території України, яке має ліцензію на право провадження господарської діяльності зі зберігання природного газу в підземних сховищах газу, які знаходяться на його балансі.

Аналізуючи положення Господарського кодексу України, Закону України «Про трубопровідний транспорт», Закону України «Про нафту і газ», Закону України «Про природні монополії», а також, Ліцензійних умов провадження господарської діяльності із зберігання природного газу, затверджених постановою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.01.2010 № 8, суд першої інстанції дійшов висновку, що для зберігання природного газу обов`язковим є укладення договору з належним зберігачем, що має відповідну ліцензію, яким, у даному випадку, є відповідач.

Вимога забезпечення рівних прав доступу до підземних сховищ газу включає в себе забезпечення доступу до підземних сховищ газу як такого, обов`язковість укладання договору зберігання природного газу для відповідача із позивачем як споживачем його послуг зумовлюється законодавчими приписами, а саме як ч. 6 ст. 179 Господарського кодексу України, так і ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України. Тобто, позивач вправі передавати газ в газотранспортну систему (далі - ГТС) та на зберігання в підземні сховища газу (далі - ПСГ), а відповідач зобов`язаний укладати договори зберігання та приймати газ у ГТС та ПСГ та не наділений правом відмовляти споживачам у наданні цих послуг та оформленні актами обсягів газу, які фактично надійшли до газотранспортної системи та підземних сховищ газу.

Спір виник у 2010 році, при цьому, на час виникнення спору між сторонами та прийняття місцевим господарським судом рішення не існувало таких нормативно-правових актів як постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2495 «Про затвердження Кодексу газосховищ та критеріїв, згідно з якими до певного газосховища застосовується режим договірного доступу або режим регульованого доступу» та постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2499 «Про затвердження Типового договору зберігання (закачування, відбору) природного газу».

06.05.2010 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу (філії) Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз», як управляючим за договором № 999/97 про спільну діяльність від 24.12.1997, листом № юр/2061 від 05.05.2010 направлено відповідачу у 2-ох примірниках проект договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010.

Даний лист та проект договору відповідач отримав 11.05.2010, що підтверджується відміткою на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач договір зберігання природного газу № 658/10/ін від 05.05.2010 не підписав, протокол розбіжностей не склав, відмови від договору позивачу не надіслав.

При зверненні позивача з пропозицією укласти договір зберігання природного газу № 658/10/ін від 05.05.2010 між сторонами спору виникли переддоговірні відносини.

Звертаючись з даним позовом, позивач наголошує на необхідність оформлення договірних відносин щодо обсягів газу, які видобуті позивачем у січні-березні 2008, січні-березні 2010, передані в газотранспортну систему, однак відповідач заперечує зазначені позивачем обсяги, вказані у п.п. 2.1.1 та п.п. 2.1.2 проекту договору з мотивів недоведеності факту видобутку і передачі (за відсутності підписаних актів прийому-передачі), а також з огляду на те, що 244 млн.куб.м природного газу, видобутого по спільній діяльності позивачем у 2006-2007 роках і який знаходився в ПСГ відповідача було відібрано Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та реалізовано населенню у 1-му кварталі 2008 року.

Враховуючи пояснення сторін, а також вказівки які містяться у постанові Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що в законодавстві відсутня імперативна норма, яка б вказувала на те, що процедура (прядок) врегулювання переддоговірного спору в судовому порядку є дотриманою (дотриманим) виключно в тому випадку, коли редакція направленого проекту договору ідентична редакції договору, викладеній в прохальній частині позовної заяви.

Матеріали справи містять відомості, що внесення змін у проект договору, який викладено у прохальній частині позовної заяви обумовлено набранням чинності судовим рішенням у справі №42/392 (рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2010, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2010) за позовом ВАТ «Укрнафта» до Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні Позивача Компанії «Моментум Ентерпрайзес (Інстерн Юроп) Лімітед» про зобов`язання не чинити перешкод у розпорядженні майном - 157 538,509 тис.куб.м природного газу видобутку 2007, квітня - грудня 2008, 2009 років за Договором № 999/97 від 24.12.1997 року (з яких: 63 034,323 тис.куб.м видобуток 2007 року, 47 044,825 тис.куб.м видобуток квітня - грудня 2008 року, 47 459,361 тис.куб.м видобуток 2009 року).

Спір у справі №42/392 стосувався наявності у позивача права вільно і без обмежень розпоряджатися у 2010 році природним газом, видобутим, але нереалізованим ним у 2007-2009 роках, у тому числі для забезпечення потреб промислових споживачів виробників азотних мінеральних добрив.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2010, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2010 та постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2011 позов Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» задоволено.

Зобов`язано, зокрема, Дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не чинити перешкод Відкритому акціонерному товариству «Укрнафта» у здійсненні права власності на природний газ загальним обсягом 157538,509 тис. м3, у т.ч. його відборі та реалізації промисловим споживачам -виробникам азотних мінеральних добрив, який знаходиться в Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Так, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 31.01.2011 у справі № 42/392 зазначено, що при дослідженні поданих сторонами доказів господарськими судами встановлено, що за період з 01.01.2007р. по 31.12.2009р. передано позивачем до газотранспортної системи ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» 174034,461 тис. м3 природного газу.

Відповідно до пояснень наданих позивачем, оскільки 09.12.2010 набрала законної сили постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2010 року у справі №42/392, позивач вніс відповідні зміни до предмету проекту договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 року в частині обсягів газу, запланованого до передачі на зберігання, а саме, виключив з обсягів газу, які планував до передачі на зберігання під час направлення оферти, ту його частину, якою вже розпорядився, тобто зменшив заплановані до передачі на зберігання в ПСГ відповідача обсяги газу (з 121 036,912 тис.куб.м до 26 532,726 тис.куб.м), та не включив обсяги природного газу, видобутого в січні - грудні 2007 року, який вже був переданий на зберігання в ПСГ відповідача (63 034,323 тис.куб.м). З цих мотивів з проекту договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 року були виключені, а не додатково включені, умови щодо порядку оформлення та оплати обсягів природного газу, які наявні на початок сезону 2010 - 2011 року, та які залишаються на подальше зберігання в ПСГ відповідача.

Отже, у проекті договору, який викладено у прохальній частині позовної заяви, позивачем було виключено окремі пункти договору, внесено уточнення по обсягах природного газу, які позивач планує передати на зберігання в ПСГ відповідача.

Тобто, проект договору, викладений у прохальній частині позовної заяви, не містить додаткових умов, які були відсутні в проекті, що направлявся листом № юр/2061 від 06.05.2010 та по яких відповідач міг би мати нові заперечення, оскільки мало місце лише виключення окремих пунктів та абзаців (п. 2.2, абзац 2 п. 2.12, п. 4.3), з уточненням відповідних посилань на нумерацію пунктів договору (п. 2.9, п. 4.1, п. 5.2, п. 5.4, п. 5.7).

За своїм змістом внесені до редакції проекту договору, що викладена у тексті позовної заяви, зміни не є змінами, які передбачають покладення на відповідача у зв`язку з укладенням договору будь-яких додаткових обов`язків та обтяжень, є по своїй суті уточненням окремих положень у зв`язку із зміною обставин, пов`язаних із судовою справою №42/392, на що позивач вказав в позовній заяві.

З огляду на викладене, суд погоджується з тим, що умови, які викладені у тексті проекту договору в позовній заяві, відповідають умовам оферти, яка надсилалась відповідачу листом № юр/2061 від 06.05.2010, та яку відповідач проігнорував, що стало підставою для вирішення переддоговірного спору в судовому порядку згідно з положень ст. 187 Господарського кодексу України.

Заперечення апелянта щодо відсутності предмету договору, зокрема, з підстав не підтвердження позивачем обсягів природного газу актами прийому-передачі газу до газотранспортної системи та відсутності у ПСГ відповідача природного газу Договору про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з п. 2.1 договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010: Поклажодавець на підставі цього Договору передає Зберігачу газ на зберігання в обсязі 26532,726 тис. м куб., з яких:

2.1.1. 16 495,952 тис. м куб. природного газу, що видобутий у січні - березні 2008 року та переданий в газотранспортну систему та який Поклажодавець планує передати на зберігання в ПСГ;

2.1.2. 10 036,774 тис. м куб. природного газу, що видобутий у січні - березні 2010 року та переданий в газотранспортну систему та який Поклажодавець планує передати на зберігання в ПСГ;

2.1.3. інші обсяги газу, які Поклажодавець планує видобути та передати Зберігачу для зберігання в ПСГ протягом дії даного договору та/або прийняти від третіх осіб.

Відповідач до моменту подання позивачем позову до суду письмово підтвердив факт передачі позивачем в тому числі 26 532,726 тис.м куб. природного газу Договору про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 в газотранспортну систему, зокрема, листом №6796/64-004 від 23.06.2009 та листом №7673/64-004 від 05.07.2010.

Колегія суддів зазначає, що постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2006 по справі № 32/290, залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2006 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2006 по справі № 32/290, яким позовні вимоги задоволені повністю: зобов`язано Дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» підписати чотири примірники акту приймання-передачі природного газу в газотранспортну систему в квітні 2006 року, який було надано ВАТ «Укрнафта» листом від 21.06.2006 року № юр-1054, та у п`ятиденний термін від дати набуття рішенням суду законної сили передати два примірники підписаного акту приймання-передачі природного газу ВАТ «Укрнафта»; зобов`язано Дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» підписати чотири примірники акту приймання-передачі природного газу в газотранспортну систему в травні 2006 року, який було надано ВАТ «Укрнафта» листом від 21.06.2006 року № юр-1055, та у п`ятиденний термін від дати набуття рішенням суду законної сили передати два примірники підписаного акту приймання-передачі природного газу ВАТ «Укрнафта», зобов`язано Дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» підписати чотири примірники акту приймання-передачі природного газу в газотранспортну систему в червні 2006 року, який було надано ВАТ «Укрнафта» листом від 20.07.2006 року № юр-1125, та у п`ятиденний термін від дати набуття рішенням суду законної сили передати два примірники підписаного акту приймання-передачі природного газу ВАТ «Укрнафта»; зобов`язано Дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» припинити дії по відмові ВАТ «Укрнафта» у підписанні актів приймання-передачі природного газу в газотранспортну систему за угодою 29/11-462/100а-Г від 02.04.2002 року через невідповідність таких актів рішенню правління НАК «Нафтогаз України» від 14.04.2006 року №54.

У вказаній постанові зазначено наступне: «як правильно встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, починаючи з квітня 2006 року відповідач в особі своїх структурних підрозділів відмовляє позивачу в підписанні актів приймання-передачі через невідповідність наданих актів рішенню Правління НАК «Нафтогаз України» від 14.04.2006 року (протокол № 54). В матеріалах справи наявні копії листів структурних підрозділів відповідача про відмову в підписанні актів приймання-передачі природного газу.»

Окрім того, судом касаційної інстанції визнано цілком правомірним висновок суду апеляційної інстанції відносно того, що посилання ДК «Укртрансгаз» на невідповідність актів приймання-передачі природного газу вимогам протоколу № 54 правління НАК «Нафтогаз України» від 14.04.2006 року як на підставу відмови від виконання зобов`язань, передбачених угодою № 29/11-462/100а-Г від 02.04.2002, є необґрунтованим, оскільки дане рішення є актом органу управління НАК «Нафтогаз України», а не актом чинного законодавства України.

Встановлені при розгляді справ № 32/290 та № 42/392 обставини не підлягають доказуванню при розгляді даного спору.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутність актів приймання-передачі до газотранспортної системи газу Договору про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997, складених відповідачем, пов`язана з тим, що починаючи з квітня 2006 року відповідач відмовляв ПАТ «Укрнафта» в підписанні актів приймання-передачі газу в газотранспортну систему. При цьому, така відмова є неправомірною, про що вже зазначалось у постанові Вищого господарського суду України від 05.12.2006 у справі № 32/290.

Під час розгляду справи №42/392 при дослідженні поданих сторонами доказів господарськими судами встановлено, що за період з 01.01.2007 по 31.12.2009 передано позивачем до газотранспортної системи відповідача 174 034,461 тис.куб.м природного газу, з яких 157 538,509 тис.куб.м природного газу видобутку 2007, квітня - грудня 2008, 2009 років та 16 495,952 тис.куб.м природного газу видобутку січня - березня 2008 року за Договором № 999/97 від 24.12.1997 року.

Також судом враховано, що в період дії попереднього договору зберігання № 117-75/449/07ін від 13.04.2007 було видобуто у січні - березні 2008 року 16 495,952 тис. м куб., які не закачані відповідачем до ПСГ, оскільки відповідачем не підписано акти закачки природного газу видобутку січня - березня 2008 року, які направлялись відповідачу листом № юр/1164.

Актам відбору природного газу із ПСГ ДК «Укртрансгаз» від 26.04.2008 № 421-41/2 та № 421-41/3 про відбір з підземних сховищ газу природного газу «невизначеного власника» в обсягах 2 623 437 441 куб. м та 2 101 316 куб. м для забезпечення потреб населення надана належна оцінка судом першої інстанції, і такі не спростовують факту передачі позивачем визначених у п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 обсягів газу у газотранспортну систему відповідача.

Водночас, у справі №42/392 судом встановлено факт не підписання відповідачем актів приймання-передачі природного газу, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що відсутність актів приймання-передачі природного газу зумовлена саме протиправною діяльністю відповідача, а саме бездіяльністю, на яку посилались суди і при розгляді справи № 42/392.

В матеріалах даної судової справи наявний лист Об`єднаного диспетчерського управління відповідача від 25.11.2010 № 64-2162/2 щодо руху в ПСГ відповідача природного газу, видобутого по договорах спільної діяльності з Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», зміст якого підтверджує, що починаючи з квітня 2008 року, весь природний газ, що видобувається по Договорах спільної діяльності з ВАТ «Укрнафта» (за виключенням оператора договору № 35/71-СД - СП «УкрКарпатОйл»), закачується до ПСГ Відповідача, якому надана належна правова оцінка під час розгляду справи № 42/392. Зважаючи на склад учасників господарської справи №42/392 ці обставини під час розгляду даної справи за правилами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказуванню.

При цьому, у висновку судового експерта, наданому на виконання ухвал суду від 21.07.2011 та від 23.05.2012, щодо зазначених у п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 обсягів природного газу, зазначено:

- з наданих на дослідження матеріалів та додаткових документі вбачається, що в системі магістральних газопроводів ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» повинен бути наявним природний газ в обсязі 26 532,726 тис.м куб., видобутий за договором про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997, укладеним між ПАТ «Укрнафта» та Компанією «Momentum Interprises (Eastern Europ) Limited» (висновок КНДІСЕ № 8133/11914/11-45 від 29.02.2012);

- враховуючи результати проведеного дослідження та наявні в матеріалах справи документи, так як в систему магістральних газопроводів та ПСГ ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» передано природний газ у обсязі 26 532,726 тис.м куб., видобутий ПАТ «Укрнафта» за договором про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997, а наявними у матеріалах справи актами відбору природного газу із ПСГ ДК «Укртрансгаз» документально не підтверджується, що із ПСГ ДК «Укртрансгаз» здійснено відбір саме природного газу, видобутого ПАТ «Укрнафта» за договором № 999/97 від 24.12.1997, та те, що в матеріалах справи відсутня письмова згода ПАТ «Укрнафта» на відбір ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» газу, то можна вважати, що в системі магістральних газопроводів та в ПСГ ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» повинен бути наявним природний газ в обсязі 26 532,726 тис.м куб., видобутий за договором про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997, укладеним між ПАТ «Укрнафта» та Компанією «Momentum Interprises (Eastern Europ) Limited», в т.ч.: видобутий в січні - березні 2008 року в обсязі 16 495,952 тис.м куб. та видобутий в січні - березні 2010 року в обсязі 10 036,774 тис.м куб.» (висновок КНДІСЕ № 7420/9583/12-45 від 24.10.2012).

З огляду на викладене, факт передачі газу на зберігання підтверджується матеріалами справи у їх сукупності та є доведеним у зв`язку з наданням більш вірогідних доказів ніж ті, що надані відповідачем, при цьому колегія суддів не вбачає підстав відхиляти висновок судової експертизи.

Вимоги, що стосувалися оформлення договорів поставки природного газу (видобутого в періоді, якого стосується спірний договір) за позовом ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ПАТ «Укрнафта» за участю третьої особи АТ «Укртрансгаз» про зобов`язання укласти договір поставки природного газу та передати природний газ власного видобутку були предметом розгляду судових справ №29/193 (рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2013 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2014 залишені без змін постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2014), а також №35/223 (рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2017 залишені без змін постановою Верховного Суду від 14.03.2018). Зазначені рішення суду підтверджують, що станом на дату судового розгляду зобов`язання позивача щодо поставки природного газу на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» були відсутні.

Підставами заявлених у вказаних справах вимог визначено обов`язок ПАТ «Укрнафта» передати позивачу природний газ власного видобутку відповідно до договору купівлі-продажу для його подальшої реалізації позивачем для потреб населенню.

В межах справи №29/193 прийнято рішення про відмову у задоволенні вимог до ПАТ «Укрнафта» про зобов`язання укласти з ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» договір поставки природного газу та передати природний газ власного видобутку, видобутого у січні та лютому 2008 року, обсягом 432 011 555 куб. м (в зазначений обсяг газу включено обсяг природного газу, видобутого за Договором спільної діяльності № 999/97 від 24.12.1997 у січні та лютому 2008 загальним обсягом 10 916,231 куб. м).

Рішенням у справі №35/223 відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання укладеним договору купівлі-продажу (поставки) природного газу, видобутого у 2011 році в рамках договору про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997.

Згідно з п. 2.4. та п. 2.11. договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010:

- строк зберігання газу Поклажодавця в ПСГ визначається з моменту початку закачування газу в ПСГ або передачі газу Зберігачу в ПСГ з оформленням відповідних актів до завершення періоду відбору, тобто не пізніше 15 квітня відповідного сезону зберігання. Під сезоном зберігання розуміється період часу, який починається 16 квітня відповідного року та завершується 15 квітня наступного року;

- обсяг газу, який передається сторонами при його закачуванні або відборі в/із ПСГ, у відповідному місяці оформляється актом прийому-передачі газу. Акти прийому-передачі газу складаються сторонами та скріплюються печаткою до 15-го числа, наступного за звітним місяцем закачування або відбору газу в/із ПСГ. В актах прийому-передачі газу вказується обсяг газу, закачаний або відібраний в/із ПСГ. Акти прийому-передачі газу є підставою для розрахунків Поклажодавцем із Зберігачем.

Отже, господарська операція відповідача зі зберігання в ПСГ газу позивача має бути підтверджена первинним документом - актом прийому-передачі газу (актом закачки газу в ПСГ) на підставі договору, укладання якого і є предметом даного судового розгляду.

В той же час в умовах існування переддоговірного спору відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України суд під час вирішення справи встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи на підставі даних, що містяться в тому числі в письмових доказах та висновках експертів.

Погодження вартості послуг відповідача передбачено в розділі 3 договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010, відповідно до якого:

3.1. Тариф на закачування 1000 куб. м газу в ПСГ установлюється в розмірі 9,00 грн., в тому числі ПДВ - 1,50 грн.

3.2. Тариф на зберігання 1000 куб. м газу в ПСГ на один сезон зберігання газу установлюється в розмірі 21,60 грн., в тому числі ПДВ - 3,60 грн.

3.3. Тариф на відбір 1000 куб. м газу з ПСГ установлюється в розмірі 9,00 грн., в тому числі ПДВ - 1,50 грн.

3.4. Тарифи, що зазначені в пунктах 3.1, 3.2 та 3.3 даного договору, змінюються за рішенням Національної комісії регулювання електроенергетики України.

У випадку зміни тарифів нові тарифи є обов`язковими для сторін за даним договором, з моменту введення їх в дію. Зміна тарифів оформлюється додатковою угодою до даного договору.

Вартість послуг відповідача по зберіганню природного газу підлягала визначенню на підставі постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 11 травня 2006 року № 575, прийнятої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.96 № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів місцевих рад щодо регулювання цін (тарифів)», ст. 4 Закону України «Про ціни і ціноутворення», що була чинною на час виникнення спору між сторонами та прийняття місцевим господарським судом рішення.

Постанова Національної комісії регулювання електроенергетики України від 11 травня 2006 року № 575 втратила чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 26 червня 2013 року № 741, яка в свою чергу втратила чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19 червня 2018 року № 480.

Наразі діє постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19 червня 2018 року N 480 «Про встановлення тарифів на послуги зберігання (закачування, відбору) природного газу в підземних сховищах газу АТ «УКРТРАНСГАЗ»«, відповідно до якої визначені тарифи відповідача на закачування, зберігання, відбір природного газу.

Постанова Національної комісії регулювання електроенергетики України від 11 травня 2006 року № 575 за предметом регулювання тотожна постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19 червня 2018 року № 480.

Враховуючи, що ціна договору є істотною умовою, сторони в договорі мають визначити ціну договору, або порядок її визначення, враховуючи що проект договору містить порядок визначення ціни, а тому встановлення ціни договору відповідає вимогам законодавства, умови договору визначають чинність тарифів, встановлених контролюючим органом, з моменту введення їх в дію.

Погодження строку дії договору визначено в розділі 9 договору № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010, відповідно до якого:

9.1. Даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині зберігання газу до 15 квітня 2011 року, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного виконання Поклажодавцем своїх зобов`язань за даним Договором.

В разі, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону за один місяць до закінчення строку його дії про припинення даного Договору, Договір вважається пролонгованим на наступний відповідний період зберігання газу із застосуванням до нього правил зберігання, що діяли відносно попереднього сезону зберігання.

Заперечення апелянта щодо порушення вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», що був чинний на час виникнення спору між сторонами та прийняття місцевим господарським судом рішення, визнаються необґрунтованими з огляду на належну оцінку вказаних доводів судом першої інстанції, оскільки Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу» набув чинності з 24.07.2010, що не може бути підставою для його застосування у відносинах сторін, що виникли по зберіганню газу, видобутого до вказаної дати, за відсутності в законі норм про поширення дії закону на ресурси, видобуті у попередні періоди, тобто до набрання ним чинності.

Зазначене правозастосування неодноразово мало місце при розгляді спорів за участю сторін, до справи залучені судові рішення у справах № 6/521, № 29/193, № 42/392, № 46/480, № 32/296.

Колегія суддів також зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання договору укладеним є належним способом захисту який забезпечить належний захист прав та інтересів сторін.

При цьому, заперечення апелянта щодо відсутності у позивача процесуальної дієздатності щодо представництва інтересів учасників Договору про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 суд відхиляє з огляду на наступне.

Учасниками Договору № 999/97 від 24.12.1997 року є ПАТ «Укрнафта» та компанія «Momentum Enterprises (Estern Europe) Limited».

За матеріалами справи наявні копії Договору № 999/97 від 24.12.1997 про спільну інвестиційну діяльність з додатками чинними станом на час виникнення спору між сторонами, копії довіреності ВАТ «Укрнафта» від 31.12.2009 року № юр-693/д та довіреності компанії «Momentum Enterprises (Estern Europe) Limited» від 31.12.2009, які були додані позивачем до позову від 24.12.2010 № юр/6924, а отже ВАТ «Укрнафта» є належним позивачем у даній справі.

Оцінюючи надані до справи докази в сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав визнати укладеним договір № 658/10/ін зберігання природного газу від 05.05.2010 у викладеній редакції та з огляду на встановлені обставини правомірно задовольнив позовні вимоги.

Заперечення апелянта щодо відсутності у позивача процесуальної дієздатності щодо представництва інтересів учасників Договору про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 суд відхиляє з огляду на наступне.

Учасниками Договору № 999/97 від 24.12.1997 року є ПАТ «Укрнафта» та компанія «Momentum Enterprises (Estern Europe) Limited».

За матеріалами справи наявні копії Договору № 999/97 від 24.12.1997 року про спільну інвестиційну діяльність з додатками чинними станом на час виникнення спору між сторонами, копії довіреності ВАТ «Укрнафта» від 31.12.2009 року № юр-693/д та довіреності компанії «Momentum Enterprises (Estern Europe) Limited» від 31.12.2009 року, які були додані позивачем до позову від 24.12.2010 року № юр/6924.

Оцінюючи надані до справи докази в сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що ВАТ «Укрнафта» є належним позивачем у даній справі.

При цьому відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Частиною 2 ст. 1131 ЦК України визначено, що умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Згідно зі ст. 1135 ЦК України під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства. У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників.

Учасник, який вчинив від імені всіх учасників правочин, щодо якого його право на ведення спільних справ учасників було обмежене, або вчинив в інтересах усіх учасників правочин від свого імені, може вимагати відшкодування здійснених ним за свій рахунок витрат, якщо вчинення цього правочину було необхідним в інтересах усіх учасників. Учасники, яким внаслідок таких правочинів було завдано збитків, мають право вимагати їх відшкодування.

Другим учасником Договору про спільну інвестиційну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 року є компанія «Momentum Enterprises (Estern Europe) Limited», що є третьою особою-1, яка окремо брала участь під час розгляду справи в суді першої інстанції, під час апеляційного та касаційного провадження, та в суді апеляційного інстанції під час нового розгляду справи, позиція, доводи та аргументи якої не спростовували позиції, доводів та аргументів іншого та єдиного учасника Договору про спільну інвестиційну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 року - позивача, схвалювали та доводили ті обставини, на які посилається позивач.

Суд приходить до висновку, що учасники Договору про спільну інвестиційну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 року кожен окремо забезпечували представництво та захист інтересів всіх учасників Договору про спільну інвестиційну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 року, що не суперечить положенням законодавства.

Суд також приймає до уваги пояснення позивача та третьої особи-1 від 17.10.2019 та копію Довідки від 06.06.2017 про взяття на облік платників податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру (форма № 34-ОПП) зі строком дії до 31.12.2030, відповідно до якої уповноваженою особою за Договором про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997 року є НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА», лист позивача від 21.10.2019 та копію листа Головного управління ДПС у Полтавській області від 18.10.2019 № ФОП/АДВОКАТ/П/1012/16-31-02-01-18, лист позивача від 10.12.2019 та копії Додатку № 16 від 29.02.2016 року та Додатку № 17 від 01.03.2016 року до Договору № 999/97 від 24.12.1997 року, які зареєстровані в Департаменті економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій Полтавської обласної державної адміністрації 14.11.2019 року, та які зазначались в постанові Верховного Суду від 12.06.2019 року по справі № 910/7047/18.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Враховуючи обставини справи у їх сукупності, відповідач своєю бездіяльністю порушив права позивача, який мав право розраховувати на добросовісну поведінку відповідача та укладення спірного договору, який є обов`язковим в силу закону.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Враховуючи, що позивач довів порушення його прав, а також довів обов`язок відповідача на укладення договору в редакції яка міститься в позовній заяві, суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги позовної заяви.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

У ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких, зокрема, належить і визнання права (п. 1 ч. 2 ст.16 Цивільного кодексу України).

Зазначений в ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Закріпивши принцип свободи договору, Цивільного кодексу України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

У разі невизнання стороною договору, укладення якого є обов`язком в силу вимог закону, права іншої сторони на укладення такого договору підлягають захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.

Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування.

При цьому переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ч.ч. 1 - 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо порушення порядку досудового вирішення спору, оскільки редакція договору запропонована в оферті та редакція в договору в позовній заяві не містить додаткових умов, натомість стосується лише зменшення обсягів газу, який було зменшено з об`єктивних причин. Водночас, відповідач ухилявся від укладення договору в цілому, та не направляв заперечень щодо обсягів газу переданого на зберігання.

Щодо посилань апелянта на ненадання первинних документів, а саме актів приймання-передачі, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається що у відносинах які склались між сторонами відповідач неодноразово ухилявся від підписання актів приймання-передачі, а наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати, що газ було передано відповідачу.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що спірний договір суперечить нормам чинного законодавства, оскільки вказана обставина є недоведеною.

У свою чергу обраний позивачем спосіб захисту є належним способом захисту порушеного права, а тому відсутні підстави для припинення провадження у справі.

Доводи позивача та третьої особи на стороні позивача колегією суддів визнаються обґрунтованими з наведених в мотивувальній частині підстав.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі № 46/603 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (правонаступник дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України») на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі № 46/603 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (правонаступник дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України») на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі № 46/603 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2011 у справі № 46/603 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (правонаступник дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»).

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 27.12.2019.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.О. Євсіков

Є.Ю. Шаптала