ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2419/19

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6,

до Комунального підприємства Київської обласної ради "Бородянкатепловодопостачання"

07801, Київська область, Бородянський р-н, смт Бородянка, вул. Вокзальна, буд. 1-А,

про стягнення заборгованості

обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. № 2512/19 від 30.09.2019) Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства Київської обласної ради "Бородянкатепловодопостачання" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором купівлі - продажу природного газу № 2074/15-ТЕ-17 від 27.11.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.10.2019 прийнято позовну заяву (вх. № 2512/19 від 30.09.2019) Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства Київської обласної ради "Бородянкатепловодопостачання" про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2419/19 у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 21271/19 від 08.11.2019).

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 22531/19 від 26.11.2019).

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, постачальник) та Комунальним підприємством Київської обласної ради «Бородянкатепловодопостачання» (далі - відповідач, споживач) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2074/15-ТЕ-17 від 27.11.2014 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 2.1 Договору, продавець передає покупцеві з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 1100,00 тис. куб.м.

Відповідно до пункту 3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з пунктом 5.2 Договору ціна за 1000 куб.м природного газу становить 1309,20 грн.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати, протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 6.4 Договору, у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: у першу чергу, відшкодовуються витрати продавця, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу, сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафу; у третю чергу, погашається основна сума боргу.

Відповідно до пункту 7.2 Договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з пунктом 9.3 Договору, строк у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі, щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Відповідно до пункту 11 Договору встановлено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріпленням їх підписів печатками сторін і діє, в частині реалізації газу - до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою № 1 від 20.03.2015 до Договору внесені зміни до пункту 5.2. та викладено його в наступній редакції: ціна за 1000 куб.м природного газу становить 2994,30 грн.

Додатковою угодою № 2 від 15.07.2014 до Договору внесені зміни до пункту 5.2. та викладено його в наступній редакції: ціна за 1000 куб.м природного газу становить 2994,30 грн.

Додатковою угодою № 3 від 10.10.2015 до Договору внесені зміни до пункту 5.2. та викладено його в наступній редакції: ціна за 1000 куб.м природного газу становить 2994,30 грн.

Зміст позовних вимог

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням строків виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 2074/15-ТЕ-17 від 27.11.2014 з оплати вартості природного газу, що поставлений позивачем, у зв`язку з чим, позивачем нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати за періоди прострочення.

На момент звернення позивача з позовом до суду, вартість природного газу за Договором, на яку нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати, відповідачем повністю сплачена.

Аргументи Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

1. На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ, всього на суму 1638267,98 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: 31.01.2015 219954,76 грн.; 28.02.2015 - 187946,13 грн.; 31.03.2015 146729,90 грн.; 30.04.2015 100431,82 грн.; 31.10.2015 - 127769,79 грн.; 30.11.2015 356555,26 грн; 31.12.2015 498880,32 грн.

2. Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк, визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору, якими встановлено, що зобов`язання з оплати газу здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, відтак, позивачем нараховані за періоди прострочення оплат за Договором пеню у розмірі 237955,96 грн., на підставі пункту 7.2 Договору, 3 % річних у розмірі 21262,24 грн. та інфляційні втрати у розмірі 83758,04 грн. згідно з вимогами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

3. Заявлені до стягнення пеня, 3% річних та інфляційні втрати нараховані за порушення строків виконання грошового зобов`язання, що визначені умовами Договору, що підтверджується наявними у матеріалах справи даними бухгалтерського обліку позивача.

4. Відносно аргументів відповідача про застосування до спірних правовідносин Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» позивачем зазначено таке.

Пунктом 1 статті 5 Закону встановлено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені) інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ, не погашена станом на 31.12.2016.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Отже, з огляду на те, що спірна заборгованість була погашена 31.03.2017 та відповідач не включений до реєстру, приписи Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» не можуть застосовуватись у спірних правовідносинах.

5. Відносно аргументів відповідача про застосування строків позовної давності, позивачем зазначено таке.

Відповідно до частини 3 пункту 9 Договору сторони погодили, що строк у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором, у тому числі, щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних втрат встановлюється у 5 років.

Аргументи Комунального підприємства "Бородянкатепловодопостачання "

1. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення пеню, 3 % річних та інфляційні втрати за договором від 27.11.2014, розрахунки за яким повність проведені у період 2015-2016 років, тобто, до спірних правовідносин застосовується Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», який виключає можливість нарахування спірних сум.

2. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з статтею 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Тобто, з урахування дати звернення до суду - 30.09.2019, очевидно, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до статті 194 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір, який за своєю правовою природою є договором купівлі - продажу.

Згідно з статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 статті 3 вказаного Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до пункту 14 Порядку, у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Згідно з пунктом 3 частини 5 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з статтею 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Комунальним підприємством Київської обласної ради "Бородянкатепловодопостачання" укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2074/15-ТЕ-17 від 27.11.2014.

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ, всього на суму 1638267,98 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: 31.01.2015 219954,76 грн.; 28.02.2015 - 187946,13 грн.; 31.03.2015 146729,90 грн.; 30.04.2015 100431,82 грн.; 31.10.2015 - 127769,79 грн.; 30.11.2015 356555,26 грн.; 31.12.2015 498880,32 грн.

Згідно з довідкою, що підписана заступником головного бухгалтера позивача Збарською Т. та скріплена відбитком печатки підприємства, за балансовим рахунком відповідача, у період надання послуг з постачання газу, з 23.01.2015 по 31.03.2017, у відповідача відсутній борг за Договором з оплати вартості природного газу, тобто, матеріалами справи підтверджується відсутність у відповідаіча перед позивачем боргу з оплати вартості природного газу за Договором.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є нормою прямої дії, при цьому, застосування приписів частини 3 статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за Законом суду не надано, одночасно, судом враховано, що заборгованість, за прострочення оплати якої позивачем нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати сплачена відповідачем частково до набрання чинності Законом - 30.11.2016 у розмірі 1360489,42 грн., а згідно з пунктом 1.2. Договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами, організаціями та іншими споживачами, відтак, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат заявлених позивачем на суму 1360489,42 грн., що нараховані на фактично погашену заборгованість, на підставі частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16.

Крім того, як вбачається з вищенаведеної довідки, відповідачем перераховано грошові кошти: 16.12.2016 у розмірі 93600,00 грн., 23.03.2017 у розмірі 23278,56 грн., 31.03.2017 у розмірі 160900,00 грн., тобто, зазначені суми сплачені з порушенням строків, визначених Договором та після набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", тобто, позивачем правомірно нараховано 3% річних та інфляційні втрати на вищеназазначені суми у зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати за договором.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати, протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з актом приймання - передачі від 31.12.2015, позивачем передано, а відповідачем отримано товар на суму 498880,32 грн., тобто, прострочення платежу починається з 15.01.2016.

Відносно аргументів відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає, що відповідно до пункту 9.3 Договору, строк у межах якого сторони можуть звертатись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі, щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Отже, з огляду на те, що сторонами погоджено збільшення строку позовної давності до 5 років, з урахування дати поставленого товару 31.12.2015, дати прострочення платежу 15.01.2016 та дати звернення до суду з позовом 30.09.2019, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосовування строків позовної давності у спірних правовідносинах.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що він арифметично невірний.

Здійснивши вірний розрахунок, суд зазначає, що стягненню підлягають інфляційні втрати у розмірі 38826,68 грн. та 3% річних у розмірі 7878,66 грн.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 76-80, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. № 2512/19 від 30.09.2019) Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства Київської обласної ради "Бородянкатепловодопостачання" про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради "Бородянкатепловодопостачання" (07801, Київська область, Бородянський р-н, смт Бородянка, вул. Вокзальна, буд. 1-А, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, ) 7878,66 грн. (сім тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень шістдесят шість копійок) 3% річних, 38826,68 грн. (тридцять вісім тисяч вісімсот двадцять шість гривень шістдесят вісім копійок) інфляційних втрат, 700,58 грн. (сімсот гривень п`ятдесят вісім копійок) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 23.12.2019.

Суддя С.О. Саванчук