Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/957/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабораторія електромагнітних іновацій"

вул. Наукова, буд.5 А, офіс 301,м.Львів,79060

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут стандартизації, метрології та сертифікації"

вул. М.Грушевського, буд.7, с. Ковалівка, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78923

про стягнення завданих збитків в сумі 388 500 грн

учасники судового процесу:

від позивача: Чернявська В.М.;

від відповідача: Созонник В.В.

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабораторія електромагнітних іновацій" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут стандартизації, метрології та сертифікації" про стягнення завданих збитків у розмірі 388 500 грн 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ "Науково-дослідний інститут стандартизації, метрології та сертифікації" не здійснило реєстрацію податкових зобов`язань за відповідні періоди, чим позбавило свого контрагента права на податковий кредит.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 10.09.2019, суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 09.10.2019, встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

04.10.2019 до господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№16991).

09.10.2019 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 07.11.2019.

Правом на надання відзиву на позов у встановлений судом строк відповідач не скористався.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2019, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.12.2019.

05.12.2019 відділом документального забезпечення Господарського суду Івано-Франківської області зареєстровано заяву представника відповідача (вх.№24148/19) про закриття провадження у справі, з огляду на те, що є таке, що набрало законної сили рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. До заяви приєднано копію рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.11.2018 по справі №909/432/18.

В судовому засіданні 05.12.2019 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про оголошення перерви в судовому засіданні до 11.12.2019, про що представники сторін повідомлені під розписку.

10.12.2019 відділом документального забезпечення Господарського суду Івано-Франківської області зареєстровано заперечення представника позивача від 06.12.2019 (вх.№21752/19) проти клопотання про закриття провадження у справі та клопотання від 06.12.2019 (вх.№21751/19) про приєднання до матеріалів справи копій документів: листа до Коломийської оДПІ ГУ ДФС у Івано-Франківській області №16/07-1 від 16.07.2019; відповіді Коломийської оДПІ ГУ ДФС у Івано-Франківській області №1748/10/09-19-52-62-13 від 24.07.2019; постанови ВС від 01.08.2018 у справі №809/1439/17.

11.12.2019 відділом документального забезпечення Господарського суду Івано-Франківської області зареєстровано письмові пояснення представника відповідача (вх. №21794/19).

Розглянувши заяву про закриття провадження у справі від 05.12.2019, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на таке.

Так, у справі №909/432/18, ТОВ "Лабораторія електромагнітних інновацій" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "Науково-дослідний інститут стандартизації, метрології та сертифікації" про відшкодування завданих збитків в сумі 388 500 грн 00 коп.

Разом з тим, 23.08.2018 до господарського суду від позивача у справі №909/432/18 надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх.№12816/18), в якому позивач просить стягнути з ТОВ "Науково-дослідний інститут стандартизації, метрології та сертифікації" завдані збитки в сумі 185500 грн 00 коп.

Суд встановив, що заява ТОВ "Лемі" (вх.№12816/18) відповідає вимогам ст.46 ГПК України, а тому розгляд справи по суті слід здійснювати з врахуванням вказаної заяви, згідно якої ціна позову становить 185500 грн.

Таким чином, предметом позову у справі №909/432/18 становила майнова вимога в сумі 185500 грн 00 коп, щодо якої суд ухвалив рішення.

У даній справі предметом позову є майнова вимога у розмірі 388 500 грн 00 коп.

Отже, судом встановлено, що у справах №909/432/18 та №909/957/19 різні предмети позову, а тому у суду відсутні правові підстави вважати що є таке, що набрало законної сили рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а відповідно і відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.231 ГПК України.

Також суд, враховуючи приписи ч.8 ст.80 ГПК України, не прийняв до розгляду докази, подані представником позивача 10.12.2019 з клопотанням від 06.12.2019 (вх.№21751/19), з огляду на те, що такі докази подані з порушенням строків, встановлених ч.2 вказаної статті, на їх подання, а неможливість їх подання у встановлений строк, необґрунтована представником.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на те, що відповідач не здійснив реєстрацію податкових зобов`язань за 2017 рік з незалежних від нього причин, оскільки Коломийська ОСОБА_1 неправомірно в односторонньому порядку розірвала з ним договір про визнання електронних документів, що зумовило звернення відповідача до суду з позовом до ДПІ, який задоволено судом, однак і на даний час можливість подання електронних документів у відповідача відсутня. При цьому, зазначив, що подані позивачем докази, що свідчать про відсутність реєстрації податкових зобов`язань відповідачем, не засвідчені у встановленому порядку, а тому не можуть бути належними доказами у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини справи на яких грунтуються вимоги та заперечення, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 ГПК України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01.02.17 між товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут стандартизації, метрології та сертифікації" (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Лабораторія електромагнітних інновацій" (замовник) укладено договір №010217 про виконання робіт, згідно п.1.1 якого виконавець зобов`язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку виконувати за плату наступні роботи до блоків та приладів LЕМІ різних конфігурацій: проведення калібрування в залежності від конфігурації; проведення випробувань.

Зміст, характеристики та вартість виконання робіт визначені згідно з додатками № 1 «Завдання замовника на проведення калібрування» та №2 «Завдання замовника на проведення випробувань» (п.1.2)

Відповідно до п. 3.1 договору, по узгодженню сторін оплата виконаних робіт може проводитись на розрахунковий рахунок попередньо, згідно з виставленими рахунками, або по закінченню виконання згідно з актами виконаних робіт.

В підтвердження виконання ТОВ «НДІ стандартизації, метрології та сертифікації» роботи за договором в матеріали справи подано наступні акти виконаних робіт на загальну суму 2 331 000 грн., у т.ч. 388 500 грн. ПДВ:

- №16/05 від 16.05.2017 на суму 54 000 грн, в т.ч. ПДВ 9 000 грн;

- №24/05 від 24.05.2017 на суму 222 000 грн, в т.ч. ПДВ 37 000 грн;

- №20/06 від 20.06.2017 на суму 333 000 грн, в т.ч. ПДВ 55 500 грн;

- №03/10/1 від 03.10.2017 на суму 252 000 грн, в т.ч. ПДВ 42 000 грн;

- №03/10/2 від 03.10.2017 на суму 252 000 грн, в т.ч. ПДВ 42 000 грн;

- №22/11/1 від 22.11.2017 на суму 504 000 грн, в т.ч. ПДВ 84 000 грн;

- №22/11/2 від 22.11.2017 на суму 252 000 грн, в т.ч. ПДВ 42 000 грн;

- №22/11/3 від 22.11.2017 на суму 294 000 грн. в т.ч. ПДВ 49 000 грн;

- № 11/12 від 11.12.2017 на суму 168 000грн в т.ч. ПДВ 28 000 грн.

Акти скріплено підписами та печатками сторін.

ТОВ «ЛЕМІ» сплачено за виконані роботи, згідно актів виконаних робіт, кошти в сумі 2 331 000 грн 00 коп, в тому числі ПДВ в сумі 388 500 грн 00 коп, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- №2073 від 31.05.2017 на суму 276 000 грн, в т.ч. ПДВ 46 000 грн ;

- №2130 від 16.06.2017 на суму 333 000 грн, в т.ч. ПДВ 55 500 грн;

- №2332 від 05.09.2017 на суму 252 000 грн, в т.ч. ПДВ 42 000 грн;

- №2343 від 07.09.2017 на суму 252 000грн, в т.ч. ПДВ 42 000 грн;

- №2541 від 06.11.2017 на суму 170 000 грн, в т.ч. ПДВ 28 333 грн 33 коп;

- №2551 від 07.11.2017 на суму 124 000 грн, в т.ч. ПДВ 20 666 грн 67 коп;

- №2557 від 09.11.2017 на суму 200 000 грн, в т.ч. ПДВ 33 333 грн 33 коп;

- №2573 від 10.11.2017 на суму 80 000 грн, в т.ч. ПДВ 13 333 грн 33 коп;

- №2574 від 13.11.2017 на суму 120 000 грн, в т.ч. ПДВ 20 000 грн;

- №2584 від 14.11.2017 на суму 200 000грн, в т.ч. ПДВ 33 333грн 33 коп;

- №2587 від 16.11.2017 на суму 200 000грн, в т.ч. ПДВ 33 333 грн 33 коп;

- №2623 від 24.11.2017 на суму 124 000грн, в т.ч. ПДВ 20 666 грн 67коп.

Матеріали справи містять сформовані у вказаних звітних періодах розшифровки податкових зобов"язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та витяги з Єдиного реєстру податкових накладних ( а.с. 43-312, т.1), поданих на доказ того, що відповідач не вніс до податкового кредиту податок на додану вартість в строки та в розмірі сплаченого позивачем, зокрема в сумі 388 500 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензіями: №25/10-2 від 25.10.2017 про відшкодування збитків у вигляді податку на додану вартість в сумі 185 500 грн, №22/01-1 від 22.01.2018 про відшкодування збитків у вигляді податку на додану вартість в сумі 203 000 грн, факт отримання яких відповідачем підтверджується відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

У відповідності до ст.174 Господарського кодексу України підставами виникнення господарських зобов`язань є, зокрема, господарський договір.

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу дії ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В ст.627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено факт наявності договірних відносин між сторонами щодо виконання робіт, та факт їх виконання, що підтверджено актами виконаних робіт і оплати, згідно платіжних доручень.

Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов"язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Відповідний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного суду у постанові від 05.06.2019 у справі №909/1568/18.

Згідно частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Згідно з підпунктом 14.1.181 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У статті 198 ПК України встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; права й обов`язки платників податку в сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Згідно з пунктами 198.1, 198.2 цієї статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Цей спір виник щодо невиконання відповідачем обов`язку складення податкових накладних за наслідками здійснення з позивачем господарських операцій у період з травня по листопад 2017 року за договором про виконання робіт №010217 від 01 лютого 2017 року і реєстрації їх у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Доказів здійснення реєстрації податкових зобов`язань за відповідні періоди відповідач суду не надав, а відповідно позивач не може віднести сплачені ним у складі вартості за виконання робіт сум ПДВ до податкового кредиту, та вважає їх збитками.

У даному випадку, під збиткам належить розуміти не одержані позивачем доходи, які він одержав б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності відповідачем (упущена вигода).

Разом з тим, у п.102.1 і п.102.5 ПКУ визначено строк у 1095 днів, протягом якого можуть уточнюватися показники податкової звітності, таким чином, позивач втрачає право на відображення відповідної суми ПДВ у складі податкового кредиту після спливу 1095 днів з моменту, коли податкове зобов"язання мало бути зареєстровано контрагентом (відповідачем).

Втрата права на податковий кредит має відображатися в обліку підприємства. Оскільки на розрахунки із бюджетом відповідну суму не може бути віднесено, вона підлягає списанню з балансу платника податків. У підприємства, яке використовує національні стандарти обліку та вітчизняний План рахунків, сума невідображеного в декларації з ПДВ податкового кредиту має обліковуватися за дебетом субрахунку 644 «Податковий кредит». Після закінчення 1095-денного строку суму втраченого податкового кредиту слід визнати іншими операційними витратами і віднести до дебету субрахунку 949 «Інші витрати операційної діяльності». Це непрямо підтверджується нормою абзацу другого п.8 Інструкції № 141(1), у якому розглянуто питання списання ПДВ щодо незареєстрованих податкових накладних.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позивач станом на час розгляду спору, ще не поніс збитків у вигляді не одержаних доходів через нездійснення відповідачем реєстрації податкових зобов`язань за період травень - листопад 2017 року, оскільки ним ще не втрачено право на відображення відповідної суми ПДВ у складі податкового кредиту за відповідний період, строк якого закінчується після спливу 1095 днів з моменту, коли податкове зобов"язання мало бути зареєстровано контрагентом (відповідачем), тобто у 2020 році та не відобразив втрати права на податковий кредит у бухгалтерських та податкових документах.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги є передчасні, у зв"язку з чим у позові належить відмовити.

Судовий збір, у відповідності до ст.129 ГПК , суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 86, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

у позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.12.2019

Суддя О.В.Рочняк