РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2019Справа № 910/13338/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна»

третя особа ОСОБА_1

про стягнення 46865,93 грн,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна», третя особа - ОСОБА_1 , про стягнення 46865,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.03.2018 у місті Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , якому позивач, як страховик виплатив, страхове відшкодування в розмірі 47412,96 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Граве Україна», позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 41717,13 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3670,98 грн інфляційних втрат та 1477,82 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2019 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

09.10.2019 через загальний відділ канцелярії Господарського суду міста Києва позивачем на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 25.10.2019, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 04.11.2019 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 15.11.2019. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 11.11.2019.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позову заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що станом на момент звернення позивача із заявою про відшкодування шкоди за розглядуваною ДТП, ОСОБА_1 не було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та не було притягнуто до адміністративної відповідальності. Разом з тим, відповідач вказав, що постанову суду за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 останнім було отримано лише разом із даною позовною заявою, після чого відповідачем було сплачено на рахунок позивача грошові коти в розмірі 41717,13 грн. З огляду на викладене відповідач промив суд закрити провадження у справі в чати сні стягнення суми основної заборгованості. Крім того, стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат відповідач зазначив, що вказані вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем, не було надано усіх необхідних документів для розгляду заяви про відшкодування шкоди, а відтак відповідачем правомірно було зупинено розгляд вказаної заяви до отримання постанови суду за наслідками розгляду адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Третя особа - ОСОБА_1 жодних пояснень по суті спору не подав, хоча про розгляду даної справи судом був повідомлений у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.03.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого застраховано, автомобіль марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №063608, 06.03.2018 на вул. Кульпарківська, 120 у місті Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.2.3.б, 12.1, 13.1, 2.9.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Згідно з постановою Франківського районного суду м. Львова від 24.07.2018 по справі №465/1331/18, судом встановлено, що ОСОБА_1 не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 .

Разом з тим, вказаною постановою суду, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту від 03.03.2018, на підставі страхового акту №00252916 від 14.03.2018, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок власника пошкодженого транспортного засобу в розмірі 47412,96 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №012185 від 16.03.2018.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі Рахунку №584 від 14.03.2018 СТО - ТОВ «Велет Авто», відповідно до якого вартість відновлювального автомобіля марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 склала 49042,53 грн, а також на підставі проведеного на замовлення позивача, суб`єктом оціночної діяльності ФОП Федорченко В.С. автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , завданого внаслідок розглядуваної ДТП, за результатами проведення якого було складено Звіт №ФД-00074 від 15.03.2018, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 41717,13 грн.

Виходячи зі змісту ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Норми статей 1166, 1187, 1188 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначене презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням принципів змагальності й диспозитивності господарського процесу, на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні джерелом підвищеної небезпеки шкоди не покладається, він лише повинен доказати факт завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними діями або бездіяльністю, її розмір та наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, довідки про дорожньо-транспортну пригоду, протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів адміністративної справи, дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.2.3.б, 12.1, 13.1, 2.9.а ПДР та знаходилися в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, оскільки останній не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином, матеріалами справи підтверджується завдання ОСОБА_1 майнової шкоди, її розмір та причинний зв`язок між ними, ч чим також погодився відповідач у поданому до суду відзиві.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/008108967 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Граве Україна».

З наявного в матеріалах справи Витягу з інформаційної бази Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що поліс обов`язкового страхування №АК/008108967 був чинний на момент скоєння ДТП (06.03.2018).

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту від 03.03.2018, перейшло право вимоги, яке ОСОБА_2 , мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою №21881 (вих.№2497) від 05.04.2018 про виплату страхового відшкодування.

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

В той же час, судом встановлено, що 16.10.2019 відповідачем було сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 41717,13 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №86293 від 15.10.2019 на суму 41717,13 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 41717,13 грн та необхідність закриття провадження у справі у вказаній частині.

Разом з тим, щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1477,82 грн та інфляційних втрат в сумі 3670,98 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, враховуючи заперечення відповідача, щодо несвоєчасного надання останньому постанови про притягнення особи винної у скоєнні розглядуваної ДТП до адміністративної відповідальності , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з положеннями статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення виключно судами (районними, районними у містах, міськими чи міськрайонними (суддями)) розглядаються справи передбачені ст.124 КУпАП про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З огляду на викладене, належним наявності цивільно-правової відповідальності в діях ОСОБА_1 є наявність його вини у вчиненні ДТП.

Відповідно до п.35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з п.36.2 ст.36 вказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на момент звернення позивача до відповідача із заявою №21881 (вих.№2497) від 05.04.2018 про виплату страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем 16.04.2018, Франківським районним судом м. Львова не було вирішено питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було розглянуто 24.07.2018, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови Франківського районного суду м. Львова від 24.07.2018 у справі №465/1331/18.

Разом з тим, враховуючи твердження відповідач, стосовно того, що зазначену постанову останній отримав 23.09.2019 разом із даною позовною заявою, які позивачем не спростовані, суд дійшов висновку, про відсутність в діях відповідача порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі №910/13338/19 в частині позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 41717 (сорок одна тисяча сімсот сімнадцять) грн 82 коп. закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 20.12.2019

Суддя Я.В. Маринченко