ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019м. ДніпроСправа № 904/4916/19

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м.Кривий Ріг

до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, м.Дніпро

про стягнення 50 809,25 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до господарського суду з позовом до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ і просить суд стягнути 39 324,38 грн. - основного боргу, 1 022,43 грн. - інфляційні витрати, 801,57 грн. - 3% річних, 6 908,16 грн. - пені, 2 752,71 грн. - 7% штрафу та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором про закупівлю послуг за державні кошти №82 від 11.03.2019р. в частині оплати спожитої теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

25.11.2019р. Відповідач подав відзив на позов, в якому визнає позов в частині суми заборгованості в розмірі 39 324,38 грн.

В частині стягнення штрафних санкцій Відповідач не погоджується, посилаючись на те, що прострочення оплати за спожиту теплову енергію відбулося у зв`язку зі зміною тарифів, що не залежало від волі Відповідача.

Крім того, Відповідач являється державним вищим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, який знаходиться у сфері управління МВС України та є бюджетною неприбутковою установою. Кошторисом доходів та видатків Університету на 2019 рік витрати на оплату штрафів та пені не передбачені.

На підставі вищевикладеного, Відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій у вигляді інфляційних витрат, 3% річних, пені та 7% штрафу, що заявляється Позивачем на 80%.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2019р. між Акціонерним товариством Криворізька теплоцентраль (далі -Учасник, Позивач) та Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ (далі - Замовник, Відповідач) було укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти №82 (далі-Договір) (а.с.12-14).

Відповідно до п.п.1.1. Договору, Учасник зобов`язується з січня 2019р. по грудень 2019р. надати Замовнику послуги, зазначені в п.1.2. Договору, а Замовник - прийняти і оплатити такі послуги по встановленим тарифам в строки, передбачені цим Договором.

Згідно п. 1.2 Договору, найменування послуг: теплова енергія (ДК 021:2015: 09320000-8 пара, гаряча вода та пов`язана продукція).

Кількість: - 775 000 Ккал;

- 575 000 Ккал адмінбудівля;

- 200 000 Ккал гуртожиток;

Відповідно до п.п.1.5 Договору, Учасник відпускає Замовнику теплову енергію у відповідності з установленим планом тепло-споживання на січень-грудень 2019 року (Додаток №1 до Договору), на об`єкти, вказані в дислокації.

Пунктом 3.1. Договору, ціна Договору становить 1 366 360,08грн., в тому числі ПДВ 227 726,68 грн. З них 1 321 634,55 грн. за рахунок кошторисних призначень та 4 725,53 грн. кошти, надходження яких очікується за рахунок відшкодувань орендарями.

Згідно п. 4.1 Договору, оплата за теплову енергію здійснюється Замовником виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 14-го числа місяця наступної за місяцем споживання теплової енергії на підставі акта приймання-передачі теплової енергії.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Замовник сплачує вартість наданої теплової енергії згідно затверджених тарифів. У випадку зміни тарифів на послуги теплопостачання Замовник повідомляється додатковою угодою, яка надсилається з наданням відповідного документу про зміну тарифу, які є невід`ємною частиною Договору (п.4.3 Договору).

Відповідно до пункту 5.1 Договору, строк (термін) наданих послуг: січень-грудень 2019 року.

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання фінансових зобов`язань (п.10.1 Договору).

В рамках укладеного договору, Сторонами підписано Додаток №1, яким погоджено обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу (а.с.15).

Додатком до Договору №2, Сторони погодили умови припинення постачання теплової енергії (а.с.16).

Додатком до Договору №3 визначено дислокацію об`єктів, на які Учасник відпускає теплову енергію Замовнику (а.с.17).

26.06.2019р. Сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору, згідно якої внесли зміни до п.3.1. Договору, виклавши його в наступній редакції:

«Договору становить 1 058 836,70 грн., в тому числі ПДВ 176 472,78 грн. З них 1 014 11,17 грн. за рахунок кошторисних призначень та 44 725,53 грн. кошти, надходження яких очікується за рахунок відшкодувань орендарями. Ціна за теплову енергію становить:

1367,62 грн. за 1 Гкал з ПДВ для категорії споживачів «бюджетні установи»:

1362,27 грн. за 1 Гкал з ПДВ для категорії споживачів «населення».

Позивач свої зобов`язання щодо постачання Відповідачу теплової енергії виконав у повному обсязі, що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

№ 161 від 31 січня 2019 року на загальну суму 69 063,14 грн.

№ 165 від 31 січня 2017 року на загальну суму 22 641,32 грн. (а.с.19,20).

Як вбачається Відповідач за поставлений товар розрахувався частково у сумі 52 380,08 грн., у зв`язку із чим заборгованість перед Позивачем становить 39 324,38 грн.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 39 324,38 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 39 324,38 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до пункту 7.2.9 Договору, за порушення строків оплати за отриману послугу стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної суми.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 6 908,16 грн. за період з 15.02.2019р. по 16.08.2019р. та штраф 7% у розмірі 2 752,71 грн. за період з 15.02.2019р. по 21.10.2019р.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що вказаний розрахунок зроблено не вірно, здійснивши власний розрахунок суд встановив, що сума пені повинна бути у розмірі 6 905,94 грн., тому вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача пені у сумі 6 908,16 грн. є такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 6 905,94 грн., розрахованої судом. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Перевіривши правильність розрахунку 7% штрафу у розмірі 2 752,71 грн. за період з 15.02.2019р. по 21.10.2019р. , суд погоджується з останнім та вважає, що він підлягає задоволенню.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу 3% річних у розмірі 801,57 грн. за період з 15.02.2019р. по 21.10.2019р. та інфляційні втрати у розмірі 1 022,43 грн. за період з 01.03.2019р. по 01.06.2019р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що вказаний розрахунок зроблено не вірно, тому вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 3% річних у сумі 801,57 грн. є такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 801,56 грн., розрахованої судом. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат, суд зазначає, що вказаний розрахунок Позивачем зроблено не вірно, однак він є меншим ніж сума розрахована судом, тому ці вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача інфляційних втрат у сумі 1 022,43 грн. є такими, що підлягають задоволенню в сумі, заявленій Позивачем.

Відповідачем під час розгляду справи було заявлено клопотання про зменшення штрафних санкцій на 80%.

В силу приписів ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Обов`язок доведення наявності підстав для зменшення штрафних санкцій покладений саме на Відповідача.

Посилання на неприбутковість установи, а також те, що кошторисом доходів та видатків Університету на 2019 рік витрати на оплату штрафів та пені не передбачені, не може бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Враховуючи викладене, а також те, що розмір нарахованої пені є невеликим порівняно із сумою основного боргу, Відповідач в обґрунтування своїх вимог та заперечень не надав суду поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій. Крім того, 3% річних та інфляційні нарахування за правовою природою не відносяться до штрафних санкцій.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.174, 193, 275, 216-218, 230, 231 Господарського Кодексу України, ст. ст. 509, 525-526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, (49005, м.Дніпро, проспект Гагаріна, буд. 26, ідентифікаційний код 08571446) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", (50014, м.Кривий Ріг, вул.Електрична, 1, ) 39 324,38 грн. - боргу, 1 022,43 грн. - інфляційних витрат, 801,56 грн. - 3% річних, 6 905,94 грн. пені, 2 752,71 грн. - 7% штрафу та судовий збір в сумі 1 920,92 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

20.12.2019р.

Повне рішення складено 19.12.2019