РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.12.2019Справа № 905/1764/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 905/1764/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

20 вересня 2019 року до Господарського суду Донецької області від Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (позивач) надійшла позовна заява № 11/10/136 від 12.09.2019 року до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" (відповідач) про стягнення збитків, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 10 089,75 (десять тисяч вісімдесят дев`ять гривень 75 копійок).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у відповідності із залізничною накладною №42983676 на адресу позивача прибув вагон № 62253737 з вантажем коксівне вугілля "Wellmore", вантажовідправником якого є Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний". Вказаний вагон було видано вантажоодержувачу із складанням комерційного акту № 482803/14 від 29.03.2019 року, який свідчить про нестачу вантажу. Внаслідок незбереження вантажу під час перевезення позивачу заподіяно збитки у вигляді вартості втраченого вантажу на суму 10 089,75 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.09.2019 року у справі № 905/1764/19 матеріали позовної заяви передано за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

28 жовтня 2019 року матеріали позовної заяви надійшли до Господарського суду міста Києва.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019 року матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Коткова О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/1764/19, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" за адресою: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, а також Регіональній філії "Донецька залізниця" за адресою: 84401, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, які вказані в позовній заяві.

Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення № 378 та № 386 ухвалу Господарського суду міста від 31.10.2019 року у справі № 905/1764/19 вручено уповноваженому представнику відповідача - 04.11.2019 року та представнику Регіональної філії "Донецька залізниця" - 12.11.2019 року.

Відтак, відзив на позовну заяву мав бути поданий відповідачем у строк до 19.11.2019 року (включно), а Регіональною філією "Донецька залізниця" - 27.11.2019 року.

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

За ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 року між Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод", тип товариства змінено на Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" (надалі - позивач, покупець) укладено договір поставки № 1428, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити продукцію, вказану в специфікаціях (в подальшому продукція) на умовах, викладених в цьому договорі (п. 1.1.), якість, кількість та номенклатура продукції вказується в специфікаціях до цього договору. Кожна зі специфікацій з моменту підписання є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.1.), ціна на продукцію, яка постачається за цим договором, вказується в специфікаціях (п. 4.1.), договір діє до 31.12.2019 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 12.3.).

Згідно специфікації № 61 від 20.03.2019 року до договору поставки № 1428 від 16.07.2018 року сторонами погоджено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти високо-летуче коксівне вугілля Welmore Coal Company LLC, країни походження США, кількість - 13 931,35 т (+/- 10%), ціна без ПДВ за тону - 6182,45 грн., загальна вартість без ПДВ - 86 129 874,81 грн., ПДВ - 17 225 974,96 грн., загальна вартість з ПДВ - 103 355 849,77 грн.

25.03.2019 року Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" виставлено рахунок-фактуру № 92477991 Приватному акціонерному товариству "Авдіївський коксохімічний завод" на оплату концентрату вугільного марки ВЛК (0-50) США Welmore, кількістю 1043,700 т, вартістю 7 743 147,68 грн. з ПДВ.

25.03.2019 року Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" передало, а Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" прийняло концентрат вугільний марки ВЛК (0-50) США Welmore, кількістю 1043,700 т, вартістю 7 743 147,68 грн. з ПДВ, про що складено акт прийому-передачі № 92477991.

25.03.2019 року відповідно до залізничної накладної № 42983676 на адресу Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" зі станції відправлення Берегова (Експ.) Одеської залізниці до станції Авдіївка Донецької залізниці ДП «Морський торговельний порт «Южний» було відправлено вагон № 62253737 з вантажем - високо-летуче коксівне вугілля Welmore.

При надходженні вагону на станцію Авдіївка Донецької залізниці залізницею проведено комісійне переважування маси вантажу на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагоні № 62253737 не відповідає масі, вказаній у накладні, про що було складено комерційний акт № 482803/14 від 29.03.2019 року.

В комерційному акті № 482803/14 від 29.03.2019 року зазначено, що при комерційному огляді виявлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10-20 см, розвірняна, по всій поверхні ковшеві вм`ятини, слабке маркування вапном, плівкою проти видування не вкривалось. У вагоні над 6-7 люками ліворуч виїмка 180смх180хсмх100см. При переважуванні виявилось брутто - 90 600 кг, нетто - 66 800 кг, тара - 23800 кг, що менше ваги накладної на 2750 кг.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 10 089,75 грн., які виникли у зв`язку з незбереженням залізницею вантажу при його перевезенні за залізничною накладною № 42983676 від 25.03.2019 року.

За змістом ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частинами 1, 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. (ст.ст. 113, 114 Статуту залізниць України).

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В ст. 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

У відповідності до ст. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Комерційний акт № 482803/14 від 29.03.2019 року за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 862/5083, визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

З урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 2% від маси вантажу, оскільки з перевізних документів вбачається, що вантаж - кокс доменний був відправлений у вологому стані.

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку ціни позову, суд дійшов висновку, що в ньому наявні помилки, у зв`язку з чим, на підставі наявних в матеріалах справи документів, судом було здійснено власний розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу) у вагоні № 62253737 наступним чином:

- згідно рахунку-фактури № 92477991 від 25.03.2019 року вага вантажу становить 1043,700 т;

- вартість 1 тонни згідно рахунку-фактури № 92477991 від 25.03.2019 року з ПДВ 20% становить 7418,94 грн.;

- вага вантажу у вагоні № 62253737 за документами складала 69550 кг, фактично вага становила 66800 кг, недостача - 2750 кг;

- вага вантажу з урахування природних втрат: 69550 кг х 2% (природні втрати) = 1391 кг;

- недостача з урахуванням природних втрат становить 2750 кг - 1391 кг = 1359 кг (1,359 т);

- вартість недостачі 7418,94 грн. х 1,359 т = 10 082,34 грн.

Таким чином, вартість недостачі вантажу у вагоні № 62253737 за розрахунком суду становить 10 082,34 грн.

З огляду на наведені норми права та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку, який стосується заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача збитків у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні, позивачем належними і допустимими доказами доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків.

При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що недостача вантажу у вагоні № 62253737 сталась не з вини відповідача (відповідно до ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України та ст. 127 Статуту залізниць України) та з причин, що не залежали від нього (ст. 113 Статуту залізниць України).

Таким чином, оскільки при перевезенні вантажу у вагоні № 62253737, що було здійснено Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", останнім не було дотримано обов`язку зі збереження вантажу у вказаному вагоні, прийнятого до перевезення, внаслідок чого наявна недостача вантажу, а відповідачем в свою чергу не доведено, що недостача вантажу у вказаному вагоні, відбулась не з вини Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні підлягають задоволенню частково в розмірі 10 082,34 грн., в іншій частині позовних вимог про стягнення збитків в розмірі 7,41 грн. позивачу належить відмовити.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1919,59 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815; адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22) на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (ідентифікаційний код 00191075, адреса: 86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1) грошові кошти: збитків, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні - 10 082,34 грн. (десять тисяч вісімдесят дві гривні 34 копійки) та судовий збір - 1919,59 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 59 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.12.2019р.

Суддя О.В. Котков