ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

"26" грудня 2019 р. Справа№ 910/18384/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Полякова Б.М.

Доманської М.Л.

без виклику сторін

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2018

у справі №910/18384/15 (суддя Пасько М.В.)

за позовом ліквідатора Українського консорціуму «Екосорб» арбітражного керуючого Ковалко Г.І.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна группа»

про визнання права власності в межах справи № 910/18384/15

за заявою Приватного акціонерного товариства «Київспецмонтаж»

до Українського консорціуму «Екосорб»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 у справі №910/18384/15 позов ліквідатора Українського консорціуму «Екосорб» арбітражного керуючого Ковалко Г.І. про визнання права власності, заявлений в межах справи № 910/18384/15 задоволено.

Визнано за Українським консорціумом «Екосорб» право власності на об`єкти житлової нерухомості/квартири розташовані за адресою:

- АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_3 ;

- АДРЕСА_4 ;

- АДРЕСА_5 ;

- АДРЕСА_6 ;

- АДРЕСА_7;

- АДРЕСА_8;

- АДРЕСА_9.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 13.12.2019 (згідно вхідного штампу місцевого господарського суду) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 11.12.2019, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 у справі №910/18384/15 в частині визнання за Українським консорціуму «Екосорб» права власності на об`єкт житлової нерухомості/квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ліквідатора Українського консорціуму «Екосорб» арбітражного керуючого Ковалко Г.І., щодо визнання права власності на квартиру АДРЕСА_7 .

Крім того до апеляційної скарги ОСОБА_1 додано заяву про забезпечення позову у справі №910/18384/15, у якій скаржник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Українському консорціуму «Екосорб» вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження у будь-якій спосіб квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 (загальною площею 60 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 у справі №910/18384/15, зокрема, визнано за Українським консорціумом «Екосорб» право власності на об`єкт житлової нерухомості/квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_7. Разом з тим, за твердженнями останнього, квартира АДРЕСА_7 в 2015 році була передана, згідно акту прийому-передачі від 11.03.2015 №1 до Договору пайової участі №1-029-КЛ від 18.08.2005, ОСОБА_1, як інвестору. Заявник повідомляє, що 03.12.2019 він звернувся до приватного нотаріуса з метою реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, однак дізнався, що право власності на вищезазначену квартиру вже зареєстроване 14.01.2019 за Українським консорціумом «Екосорб».

За таких обставин враховуючи, що на даний час власником квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно визначено саме УК «Екосорб», а відтак існує реальна загроза відчуження квартири АДРЕСА_7 в складі ліквідаційної маси банкрута для погашення вимог кредиторів, ОСОБА_1 зазначаючи про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, а саме відчуження квартири до ухвалення рішення в господарській справі за апеляційною скаргою, просить суд вжити заходи по забезпеченню позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 137 ГПК України визначено заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Аналіз вищенаведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Так, до заяви про забезпечення позову заявником було додано документи, зі змісту яких вбачається, що за Українським консорціумом «Екосорб» (на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 по справі №910/18384/15) було зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7.

Крім того скаржником подано докази, з яких слідує, що право власності на спірний об`єкт нерухомості належить ОСОБА_1 (копія Договору №1-029-КЛ від 18.08.2005 пайової участі у будівництві житлового будинку, додаткова угода до Договору №1-029-КЛ пайової участі у будівництві житлового будинку, технічний паспорт на квартиру, акт прийому-передачі квартири, довідка про здійснення повного розрахунку за квартиру, тощо).

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції, за результатами дослідження представлених скаржником доказів, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки реєстрація права власності на спірну квартиру за Українським консорціумом «Екосорб» свідчить про вчинення ліквідатором дій щодо включення даного майна до складу ліквідаційної маси та в подальшому його продажу. А отже, наявні підстави стверджувати про можливість утруднення або взагалі не виконання рішення суду в разі задоволення вимог апеляційної скарги.

Разом з цим, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012).

Рішення суду безумовно має бути виконаним і його невиконання загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25.04.2012).

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хорнсбі проти Греції» зазначено, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Враховуючи вищевикладене, Північний апеляційний господарський суд задовольняє заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони Українському консорціуму «Екосорб» вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження у будь-якій спосіб квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 (загальною площею 60 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_10. Адреса для листування: АДРЕСА_11) про забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Українському консорціуму «Екосорб» вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження у будь-якій спосіб квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 (загальною площею 60 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

3. Копію ухвали Північного апеляційного господарського суду направити учасникам справи.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений чинним ГПК України.

Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді Б.М. Поляков

М.Л. Доманська