ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26.12.2019 Справа №905/1802/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Макарової Ю.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" №09-5/97 від 16.12.2019 про винесення додаткового рішення у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області,

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ, в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман Донецької області, Акціонерного товариства "Українська залізниця",

про стягнення штрафу в розмірі 313340,80грн,

без виклику представників сторін,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/1802/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області, до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ, в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман Донецької області, Акціонерного товариства "Українська залізниця", про стягнення штрафу в розмірі 313340,80грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.12.2019 позовні вимоги задоволені частково, а також стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ, в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман Донецької області, Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" витрати на сплату судового збору в розмірі 1'921грн. 00коп.

20.12.2019 до канцелярії суду від Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" надійшла заява №09-5/97 від 16.12.2019 про винесення додаткового рішення, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ, в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман Донецької області, Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5583,80грн.

Дослідивши заяву №09-5/97 від 16.12.2019 про винесення додаткового рішення у справі, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту заяви про ухвалення додаткового рішення по даній справі, остання вмотивована тим, що оскільки справа слухалася в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, до оприлюднення рішення 12.12.2019р. в Єдиному державному реєстрі судових рішень позивач не знав та не міг знати про результати її розгляду. У зв`язку з цим, посилаючись на п.3.1. Додаткової угоди №31 від 29.08.2019р. до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018 щодо строків оплати юридичних послуг та постанову Верховного Суду від 03.10.2019р. по справі №922/445/19, просить суд ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 5583грн. 80коп.

Разом з вказаною заявою позивачем по справі надані наступні докази:

- Договір №180329/АЗСТ від 29.03.2018 про надання юридичних послуг (правової допомоги);

- Додаткова угода №7/1 від 03.12.2018 до Договору №180329/АЗСТ від 29.03.2018 про надання юридичних послуг (правової допомоги);

- Додаткова угода №31 від 29.08.2019 до Договору №180329/АЗСТ від 29.03.2018 про надання юридичних послуг (правової допомоги);

- Акт №1 від 13.11.2019 приймання-передачі наданих послуг за Додатковою угодою №31 від 29.08.2019 до Договору №180329/АЗСТ від 29.03.2018 про надання юридичних послуг (правової допомоги);

- Розрахунок від 13.11.2019 розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг за Договором №180329/АЗСТ від 29.03.2018 про надання юридичних послуг (правової допомоги);

- рахунок №401 від 15.11.2019 на оплату за надані послуги з правової допомоги (юридичні послуги).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість.

Згідно зі статтею 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як встановлено, у позовній заяві було викладено попередній (орієнтовний) попередній розрахунок можливих витрат, які ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Позивачем у позовній заяві заявлена вимога в тому числі про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12645грн. 65коп.

Разом з цим, на підтвердження фактичного здійснення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу станом на час винесення рішення суду не було надано договору про надання правової допомоги, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.10.2019 року відкрито провадження у справі №905/1802/18, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Частиною 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Отже, з аналізу положень частини 8 статті 129, частини 1 статті 221, частини 8 статті 252 ГПК України вбачається, що оскільки в спрощеному позовному провадженні судові дебати не проводяться, тому процесуальну дію - подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат позивач мав право вчинити або до закінчення розгляду справи по суті (відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі), або протягом 5ти днів після ухвалення рішення суду,за умови, що до закінчення судових дебатів (в даному випадку - до закінчення судового розгляду) у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Проте у даному випадку позивачем заява №09-5/97 від 16.12.2019 про винесення додаткового рішення з доданими доказами на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу була надіслана на адресу суду 16.12.2019, тобто вже після закінчення судового розгляду у справі №905/1802/19, при цьому позивачем не заявлялось про те, що він має намір подати ці докази, але до закінчення судового розгляду справи з поважних причин не може подати докази у підтвердження розміру понесених ним судових витрат (витрат на правничу допомогу адвоката).

З огляду на те, що позивачем не було ані подано докази до закінчення судового розгляду, ані вчинено заяву до закінчення судового розгляду про необхідність часу на збирання та подавання таких доказів, суд при винесенні рішення за результатами розгляду клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу не знайшов підстав для її задоволення, при цьому вирішив питання розподілу судових витрат шляхом покладення судового збору в повному обсязі на відповідача.

Враховуючи наведені обставини та положення процесуального законодавства, виходячи з того, що питання про розподіл судових витрат між сторонами вже було вирішено судом у рішенні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для винесення додаткового рішення у справі.

Посилання відповідача у заяві на постанову Верховного Суду від 03.10.2019р. по справі №922/445/19 суд відхиляє з огляду на відмінності у нормативно-правовому регулюванні та різність фактичних обставин у цій справі та справі № 922/445/19.

Так, у постанові по справі №922/445/19 Верховний Суд вирішив відступити від раніше викладеного правового висновку щодо норм процесуального права про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а саме дійшов висновку, що з огляду на зміст пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У даному ж випадку позивач подав докази на підтвердження розміру понесених судових витрат вже після винесення рішення у справі, при цьому судом за результатами розгляду справи вже був здійснений розподіл судових витрат.

При розгляді заяви про винесення додаткового рішення у справі суд виходив з приписів частини 8 статті 129 ГПК України та частини 1 статті 221 ГПК України щодо процесуального строку подання доказів, що підтверджують розмір понесених стороною судових витрат (витрат на правничу допомогу адвоката).

Керуючись п.1 ч.2 ст. 126, ч.8 ст. 129, ч.1 ст. 221, ст.234, ст.235, ч.8 ст. 252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" №09-5/97 від 16.12.2019 про ухвалення додаткового рішення у справі №905/1802/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.12.2019р.

Суддя Ю.В. Макарова