УХВАЛА

м. Київ

20.12.2019Справа № 910/17610/19

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (01021, місто Київ, провулок Івана Мар`яненка, будинок 7; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-німецька клініка» (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 67/7-А; ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості по експлуатаційним витратам в сумі 20 165, 60 грн. за Договором № 703/11 про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території, внутрішньобудинкових мереж та надання комунальних послуг від 01.08.2011,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - заявник) звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-німецька клініка» (далі - боржник) заборгованості по експлуатаційним витратам в сумі 20 165, 60 грн. за Договором № 703/11 про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території, внутрішньобудинкових мереж та надання комунальних послуг від 01.08.2011.

Розглянувши подану Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.

Так, підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті (пункт 7 частини 1 статті 155 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У поданій заяві Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" зазначає, що боржник систематично порушував умови Договору №703/11 від 01.08.2011, а саме не сплачував надані заявником послуги, внаслідок чого за ним виникла заборгованість по експлуатаційним витратам, що підтверджується доданим до заяви розрахунком.

При цьому, заявник вказує на те, що боржнику кожного місяця надаються платіжні квитанції на сплату нарахувань за послуги з утримання будинку та прибудинковими територіями, якими боржник повідомляється про наявність заборгованості за спожиті послуги. Водночас, жодних документів на підтвердження вищевказаних обставин заявником до заяви про видачу судового наказу додано не було.

Разом з тим, пунктом 2.2.2. Договору на заявника покладено обов`язок своєчасно нараховувати плату за комунальні послуги та направляти платіжну вимогу або рахунок-фактуру з актом про надання послуг до 25 числа поточного місяця.

Разом з тим, заявником до заяви про видачу судового наказу не надано доказів направлення боржнику платіжної вимоги або рахунок-фактури, як і не надано жодних інших документів на підтвердження надання передбачених умовами договору послуг, з яких би вбачався факт надання послуг боржнику та їх вартість.

Також, суд зазначає, що згідно з наданого заявником на підтвердження суми боргу розрахунку заборгованості за Договором № 703/11 від 01.08.2011, загальний розмір заборгованості за означеним Договором становить 20 165, 60 грн. за період з 01.05.2015 року по 31.11.2019 року.

Відповідно до п. 3.1. Договору розмір щомісячної плати за комунальні послуги встановлюється в залежності від фактичних витрат теплової енергії (пропорційно займаній площі), холодної води та інше згідно з нормами постачальників комунальних послуг.

За умовами пункту 3.3. Договору розмір плати за комунальні послуги, утримання будинку, прибудинкової території та внутрішньобудинкових мереж самостійно коригується заявником з часу введення в дію змін тарифів, які вводяться згідно чинного законодавства України, а також при зміні тарифів на комунальні послуги органами місцевого самоврядування.

Згідно з наданим розрахунком заявником за період з травня 2015 року по листопад 2019 року нараховувалися до сплати боржнику різний розмір платежів (343, 66 грн, 1 850, 09 грн., 1 718, 28 грн.).

В той же час, до заяви про видачу судового наказу заявником не надано відповідних документів на підтвердження встановлення вказаних розмірів платежів у період часу з 2015-2019 роки, тоді як Договір № 703/11 від 01.08.2011 не містить фіксованого тарифу на послуги.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Ураховуючи у сукупності все вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу на підставі пункту 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків. Крім того, заявник може звернутися до суду з такими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням при цьому вимог ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частина 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 148, 150, пунктом 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-німецька клініка» заборгованості по експлуатаційним витратам в сумі 20 165, 60 грн. за Договором № 703/11 про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території, внутрішньобудинкових мереж та надання комунальних послуг від 01.08.2011.

2. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та згідно з положеннями статті 256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя В.С. Ломака