ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3275/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІНЬ-12" (67412, Одеська область, Роздільнянський район, с.Лучинське, вул.Шевченка, 45; )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Корчмар Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Суть спору: 04 листопада 2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "ПРОМІНЬ-12" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця (далі-ФОП) Корчмар Миколи Миколайовича про стягнення заборгованості у сумі 150 000 грн. та штрафу 10% у сумі 15 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.11.2019р. відкрито провадження у справі № 916/3275/19. Прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. Запропоновано позивачу надати належним чином засвідчену копію установчих документів. Запропоновано відповідачу: у 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження надати до суду та надіслати позивачу відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують викладені у ньому обставини, та надати докази відправки.

03 грудня 2019р. позивачем до суду надано супровідний лист, додатками до якого є копія статуту та виписка з ЄДРПОУ щодо ТОВ "ПРОМІНЬ-12".

Відповідачу було направлено ухвалу суду від 08.11.2019р. за адресою згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 08.11.2019р., але судову кореспонденцію було повернуто поштою із зазначенням „не проживає. До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Представник відповідача в судові засідання не з`являвся. Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем подано не було.

За приписами п.7 ст.120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у позовній заяві зазначив, що 01.12.2018р. між ФОП Корчмар М.М. (Постачальник) та ТОВ «Промінь-12» (Покупець) 01.12.2018р. було підписано Договір №1119-2 (далі-Договір), відповідно до умов якого Покупець отримує, а Постачальник передає Покупцю товар, кількість, склад та ціна якого вказана у видатковій накладній, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість у порядку і на умовах, встановлених дійсним Договором.

Згідно з п. 8.1. Розділу 8 Договору договір набуває чинності після його підписання обома Сторонами, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до п. 8.2. Розділу 8 Договору закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, що виникли під час його дії та не були виконані вчасно.

Відповідно до п. 2.1. Розділу 2 Договору загальна вартість товару становить 150 000 грн., у тому числі ПДВ 25 000 грн.

Згідно з п. 2.2. Розділу 2 Договору оплата за договором здійснюється Покупцем у безготівковій формі шляхом передплати у розмірі 100% суми, вказаної в п. 2.1. цього Договору, на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 10 банківських днів з моменту підписання даного договору.

Позивач зазначив, що відповідно до п. 2.2 Договору він перерахував на розрахунковий рахунок Постачальника оплату відповідно до п. 2.1. Договору, а саме - 150 000 грн.( з ПДВ) на підставі виставленого Постачальником рахунку №245 від 19 грудня 2018 р., що підтверджується платіжним дорученням №3153 від 20.12.2018 р. та випискою по рахунку Покупця. Зазначений рахунок на оплату містить номенклатуру (асортимент) товару, його кількість та ціну, а вказане платіжне доручення містить вказівки на оплату згідно рахунку.

Згідно з п. 4.1. Розділу 4 Договору поставка товару здійснюється за рахунок Постачальника протягом 10 банківських днів з моменту набрання чинності цим договором. Сторони передають товар на підставі накладних та довіреності.

Одночасно позивач повідомляє, що Постачальником було зареєстровано Податкову накладну №4 від 20.12.2018р. щодо продажу штанги Spray-18 з маятниковим механізмом стабілізації у кількості 1 шт., ціна постачання одиниці товару - 125 000 грн., сума податку на додану вартість - 25 000 грн., тобто, підтверджено отримання коштів від Покупця. Дана податкова накладна зареєстрована в реєстрі податкових накладних, що підтверджується Витягом №12588.

Натомість, як вказує позивач, станом на 04 листопада 2019р., Товар згідно п. 1.1. Договору, а саме : штангу Spray-18 з маятниковим механізмом стабілізації у кількості 1 шт., вартістю 150 000 грн (з ПДВ) , Постачальником не передано Покупцю. Тобто товар, передплачений позивачем ще 20.12.2018р. відповідачем поставлено не було, у тому числі і станом на час звернення до суду.

Відповідно до п. 5.1. Договору у випадку порушення зобов`язань, що випливають з даного Договору винна Сторона несе відповідальність згідно з чинним цивільним та господарським законодавством України.

Згідно з п. 5.2. Договору порушення даного Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом даного Договору.

Крім того, позивач зазначив, що обчислення строку обов`язку відповідача щодо поставки товару починається з моменту підписання обома Сторонами Договору.

Відповідно до п. 5.4. Договору за порушення Постачальником зазначених в п. 4.1. Договору строків поставки товару він сплачує на користь Покупця неустойку в формі штрафу у розмірі 10% загальної вартості товару. Розрахунок 10% штрафу від суми заборгованості позивач здійснив за формулою: 150 000 грн х 10% = 15 000 грн.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо поставки товару позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача станом на 04 листопада 2019р. заборгованість за договором (передплата за непоставлений товар) у розмірі 150 000 грн., а також штраф у розмірі 10% загальної вартості товару - 15 000 грн.

У якості нормативного обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 526, 530, ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України та зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, у встановлений строк (термін). Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідач своїм правом на судовий захист не скористався.

Виходячи з матеріалів справи судом встановлено, що 01.12.2018р. між ФОП Корчмар М.М. (Постачальник) та ТОВ «Промінь-12» (Покупець) було підписано Договір №1119-2, відповідно до умов якого Покупець отримує, а Постачальник передає Покупцю товар, кількість, склад та ціна якого вказана у видатковій накладній, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість у порядку і на умовах, встановлених дійсним Договором.

Зазначений договір за своєю правовою природою є договором поставки, адже, відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 8.1. Розділу 8 Договору договір набуває чинності після його підписання обома Сторонами, та діє до 31.10.2017р. , але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до п. 8.2. Розділу 8 Договору закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, що виникли під час його дії та не були виконані вчасно.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, з моменту укладення Договору №1119-2 від 01.12.2018р. поставки між сторонами за цим Договором виникли певні зобов`язання. Зокрема, у Постачальника виникло зобов`язання щодо поставки (передачі у власність Покупця) продукції у певній кількості, у певному асортименті та за певною ціною, а у Покупця виникло зобов`язання щодо прийняття поставленої продукції та оплати її ціни.

Відповідно до п. 2.1. Розділу 2 Договору загальна вартість товару становить 150 000 грн., у тому числі ПДВ - 25 000 грн.

Згідно з п. 2.2. Розділу 2 Договору оплата за договором здійснюється Покупцем у безготівковій формі шляхом передплати у розмірі 100% суми, вказаної в п. 2.1. цього Договору, на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 10 банківських днів з моменту підписання даного договору.

За матеріалами справи, на підставі рахунку на оплату №245 від 19.12.2018р. , позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 150 000 грн., у тому числі ПДВ- 25 000 грн. , що підтверджується платіжним дорученням №3153 від 20.12.2018 р. та випискою по рахунку Покупця. Рахунок на оплату містить номенклатуру (асортимент) товару, його кількість та ціну, а також посилання на наявність основного договору без визначення його номеру та дати.

За приписами ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Крім того, згідно ст. 663 цього Кодексу подавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з п. 4.1. Розділу 4 Договору поставка товару здійснюється за рахунок Постачальника протягом 10 банківських днів з моменту набрання чинності цим договором. Сторони передають товар на підставі накладних та довіреності.

За матеріалами справи Постачальником було зареєстровано Податкову накладну №4 від 20.12.2018р. щодо продажу штанги Spray-18 з маятниковим механізмом стабілізації у кількості 1 шт., ціна постачання одиниці товару - 125 000грн., сума податку на додану вартість - 25 000 грн. Тобто, відповідачем підтверджено отримання коштів від Покупця. Дана податкова накладна зареєстрована в реєстрі податкових накладних, що підтверджується Витягом №12588.

Натомість, станом на 04 листопада 2019р. Товар Постачальником не передано Покупцю, що свідчить про порушення відповідачем умов Договору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.1, ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.ст.173,175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, визнається майново-господарським зобов`язанням. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

При цьому, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст.612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи викладене вище, на думку суду, наявні щодо стягнення з ФОП Корчмар М.М. на користь ТОВ "ПРОМІНЬ-12" суми попередньої оплати за договором у розмірі 150 000 грн.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором.

Відповідно до п. 5.1. Договору у випадку порушення зобов`язань, що випливають з даного Договору винна Сторона несе відповідальність згідно з чинним цивільним та господарським законодавством України.

Згідно з п. 5.2. Договору порушення даного Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом даного Договору.

Відповідно до п. 5.4. Договору за порушення Постачальником зазначених в п. 4.1. Договору строків поставки товару він сплачує на користь Покупця неустойку в формі штрафу у розмірі 10% загальної вартості товару.

Враховуючи викладене вище, позивач правомірно нарахував відповідачу штраф у розмірі 10% загальної вартості товару у сумі 15 000 грн., який також підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

При цьому, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також, визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

На думку суду, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є таким, що передбачений положеннями ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України, та є таким, що забезпечить відновлення порушеного права позивача.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказів належного виконанням умов Договору №1119-2 від 01.12.2018р. відповідачем у справі до суду не надано.

З урахуванням всього викладеного вище, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІНЬ-12" підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІНЬ-12" до Фізичної особи-підприємця Корчмар Микола Миколайович про стягнення - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Корчмар Микола Миколайович ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІНЬ-12" (67412, Одеська область, Роздільнянський район, с.Лучинське, вул.Шевченка, 45; ) заборгованість у сумі 150 000 грн., штраф 10% у сумі 15 000 грн. відповідно до Договору №1119-2 від 01.12.2018р. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 475 грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27 грудня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога