СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2019 р. Справа № 905/1083/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця м.Київ, в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Львів, (вх.№3286 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 01.10.2019р. у справі №905/1083/19 (суддя Зекунов Е.В., ухвалене в м.Харків, час ухвалення судового рішення не назначено, дата складання повного тексту рішення 07.10.2019р.)

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця м.Київ, в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Керамресурс, Донецька область, м.Костянтинівка,

про стягнення штрафу в розмірі 77095,00грн.

ВСТАНОВИЛА:

14.06.2019р. Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Керамресурс про стягнення штрафу в розмірі 77095,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №61083754, зазначеному у залізничній накладній №53204251, що підтверджується складеним комерційним актом №350002/144 від 14.12.2018р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.10.2019р. у справі №905/1083/19 відмовлено повністю в задоволенні позову Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до Товариства з обмеженою відповідальністю Керамресурс про стягнення штрафу в розмірі 77095,00грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі господарський суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не підтверджено належними та допустимими доказами щодо зазначення відповідачем у накладній помилкової маси глини вогнетривкої, яке перевозилось залізницею у спірному вагоні №61083754, а комерційний акт №350002/144 від 14.12.2018р. не прийняв до уваги як доказ у справі з огляду на його складення працівниками залізниці без дотримання вимог пункту 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, зазначеної у накладній, його фактичній масі, комерційний акт має бути в обов`язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів. При цьому, залучення інших осіб для підписання комерційного акту не виключає вимоги щодо його оформлення за обов`язковими підписами трьох осіб від імені залізниці відповідно до приписів пункту 10 цих Правил.

Проте, наданий позивачем на підтвердження невідповідності маси вантажу у вагоні №61083754 комерційний акт №350002/144 від 14.12.2018р. містить обов`язкового підпису начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а тому не є належним доказом наявності підстав для застосування до відповідача матеріальної відповідальності у вигляді штрафу.

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 01.10.2019р. у справі №905/1083/19 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що Правила складання актів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., при міжнародному перевезенні вантажів не застосовується, а тому вимоги пункту 10 цих Правил не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Апелянт наголошує, що підписання комерційного акту №350002/144 від 14.12.2018р. з боку перевізника агентом комерційним та приймальником поїздів не суперечить чинному законодавству України, зокрема Угоді про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Окрім викладеного, апелянт також звертає увагу суду на те, що місцевий господарський суд обґрунтовував свою позицію щодо підписантів комерційного акту правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 23.11.2018р. у справі №916/2450/17, від 21.05.2018р. у справі №916/2001/17, від 23.06.2018р. у справі №916/1993/17.

Проте, на думку апелянта, правові висновки викладені у даних постановах Верховного Суду, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на те, що у вищевказаних справах перевезення здійснювалось у межах України, тобто регулювалось іншими (не міжнародними) правовими актами.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення господарського суду Донецької області від 01.10.2019р. у справі №905/1083/19; встановлено відповідачу строк до 27.11.2019р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання.

29.11.2019р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№11300), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, рішення господарського суду Донецької області від 01.10.2019р. у справі №905/1083/19 залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2019р. розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення господарського суду Донецької області від 01.10.2019р. у справі №905/1083/19 розпочато з 04.12.2019р. без повідомлення учасників справи, зважаючи на положення частини 10 статті 270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в зазначеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, вказана апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи, зважаючи на приписи частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.12.2018р. за залізничною накладною №53204251 (т.1 а.с.10-11) Товариством з обмеженою відповідальністю "Керамресурс" зі станції відправлення Костянтинівка Донецької залізниці на адресу ОАО "Брестский комбінат строительных материалов", станція призначення Брест-Восточный Республика Беларусь, вагоном № 61083754 було відправлено вантаж: глина вогнетривка, маса нетто 70200 кг., тара 23200 кг., вантажопідйомність вагону - 70300 кг.

Під час прибуття вагону на станцію Здолбунів Львівської залізниці, 14.12.2018р. на підставі показників тензометричної ваги та акту загальної форми №1206 (т.1 а.с.13) даний вагон був відчеплений для комісійного зважування на статичній вазі.

Так, після переважування вагону №61083754 на 150-тонних тензометричних вагах вантажоодержувача, повірених згідно технічного паспорту (т.1 а.с.22-23), встановлено, що:

- маса брутто становить 95300, при цьому тара - 23200 та нетто 72100 кг, тобто надлишок проти документу складає 1900 кг. Вантажопідйомність даного вагону 70,3тн., вагон навантажено понад норму на 1800кг. При повторному зважуванні надлишок вантажу 1900кг та вантажопідйомність вагону 1800кг підтвердилась, що загрожує безпеці руху поїздів, чим порушено приписи глави 1 розділу 4 пункту 4.1 додатку 3 до СМГС. Вагон затримано, направлене оперативне повідомлення.

Проведення переважування вагону №61079455 також вбачається з наявної в матеріалах справи Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах (а.с.а.с.26-27).

Результати комісійного зважування було зафіксовано у комерційному акті №350002/144 від 14.12.2018р., підписаному начальником станції Здолбунів Кіяшко В.Г., комерційним агентом ОСОБА_1 та приймальником поїздів Мороз ОСОБА_2 .Ф.

Підпис начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) в комерційному акті відсутній.

20.12.2018р. з дозволу митного поста "Рівне" Рівненської митниці ДФС вантаж у кількості 3550 кг з вагону №61083754 було перевантажено у вагон №66767344 і відправлено на станцію призначення (т.1 а.с.12).

15.03.2019р. позивачем було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамресурс" претензію №ДН-3-09/32 (т.1 а.с.19), в якій посилаючись на приписи статей 16,29, 31 СМГС Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, просив відповідача в добровільному порядку сплатити штраф у розмірі 77095,00грн. нарахований, у зв`язку із перевантаженням вагону №61079455.

08.04.2019р. на адресу позивача надійшла відповідь на претензію за №34 від 04.04.2019р., якою відповідачем було відхилено вказану претензію як безпідставну та необґрунтовану (т.1 а.с.20).

У зв`язку із вказаними обставинами, вважаючи порушеним своє право, як перевізника, 14.06.2019р. Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Керамресурс про стягнення штрафу в розмірі 77095,00грн. (т.1 а.с.3-29)

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.10.2019р. у даній справі відмовлено повністю в задоволенні позову, з підстав викладених вище (т.1 а.с.172-176)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що статтею 908 Цивільного кодексу України визначено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частини 1 та 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічні приписи містяться у статті 909 Цивільного кодексу України.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457, визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Статуту залізниць України (надалі - Статут) перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Враховуючи вимоги Закону України "Про приєднання України до Протоколу від 3 червня 1999 року, що стосується змін Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) від 9 травня 1980 року" та те що, Україна приєдналась 05.06.1992 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р. при вирішенні спорів, пов`язаних з перевезенням вантажів у міжнародному залізничному сполученні, слід застосовувати приписи Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (надалі - Угода).

Відповідно до § 1 статті 2 Угоди, на умовах цієї Угоди здійснюється перевезення вантажів в прямому міжнародному вантажному сполученні між станціями, зазначеними в § 2 статті 3 за накладними, передбаченими цією Угодою, і тільки по мережі доріг-учасників цієї Угоди. Ця Угода має обов`язкову силу для залізниць, відправників та отримувачів вантажів і діє незалежно від державної належності сторін договору перевезення.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, спірні правовідносини між сторонами у даній справі виникли відносно міжнародного сполучення з резидентом України ТОВ Керамресурс, у зв`язку з чим норми цієї Угоди мають обов`язкову силу для обох учасників спору.

За § 3 статті 14 Угоди, договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразка.

Отже, накладна ЦИМ/СМГС №53204251 від 06.12.2018р. є договором на перевезення вантажів залізничним транспортом у міжнародному сполученні.

Згідно статті 19 Угоди, визначення маси вантажу здійснюється відповідно до правил перевезення вантажу.

В даному випадку слід керуватись Правилами приймання вантажів до перевезень, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 (надалі - Правила приймання вантажів).

За правилами § 1 статті 16 Угоди, відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей і заяв, а також від того, що вони внесені у невідповідну графу накладної.

Пунктом 1 § 1 статті 29 Угоди встановлено, що перевізник складає комерційний акт, якщо при перевірці вантажу під час його перевезення або видачі констатує невідповідність маси вантажу відомостям, зазначеним у накладній.

Відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізник виявляє неправильність, неточність чи неповноту зазначених відправником в накладній відомостей і заяв і при цьому встановлює, що при навантаженні вантажу відправником був допущений перевантаження вагона понад його вантажопідйомності (пункт 3 § 3 статті 16 Угоди).

Аналогічні положення також закріплено і в національному законодавстві України, зокрема, згідно зі статтею 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Крім того, даною статтею передбачено право залізниці перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України, що кореспондується з пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини, або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, у розумінні частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Як було зазначено вище, на підтвердження невідповідності маси вантажу у вагоні № 61083754, залізницею було складено акт загальної форми №1206 від 14.12.2018р., на підставі якого, в свою чергу, позивачем було складено комерційний акт №350002/144 від 14.12.2018р.

Порядок складання комерційних актів визначено Правилами складання актів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

Так, пунктом 10 цих Правил встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, в пункті 10 Правил передбачено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) та начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи)), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. Лише за сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

З огляду на вищевикладене, господарським судом першої інстанції правильно зазначено, що з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичній масі, комерційний акт має бути в обов`язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів. Залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обов`язком, проте не може замінити наявність обов`язкових підписів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018р. у справі №916/2450/17.

Крім того, наказом Міністерства транспорту України від 20.05.2016р.№ 181 затверджено Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, Випуск 66 „Залізничний транспорт і метрополітен.

Згідно Довідника професій на залізничному транспорті керівниками є: завідувач контейнерного майданчика (начальник майданчика), начальник району вантажного, начальник станції залізничної тощо.

Згідно Довідника професій на залізничному транспорті начальник станції залізничної, зокрема, розслідує випадки порушень нормальної роботи станції, Правил технічної експлуатації залізниць, розробляє заходи щодо запобігання їм. Контролює виконання вантажовідправниками і вантажоодержувачами правил перевезень, технічних умов навантаження і кріплення вантажів, вживає заходів до забезпечення схоронності і утримання в справному стані станційних споруд, пристроїв та обладнання, розвитку, реконструкції та технічного переоснащення станції; забезпечує впровадження нової техніки, технології і передового досвіду. Сприяє підвищенню кваліфікації і технічного рівня персоналу станції. Контролює своєчасне складання і подання звітності встановленого зразка.

Згідно Довідника професій на залізничному транспорті начальник району вантажного, зокрема, бере участь у комісійній перевірці кількості та стану вантажу (багажу), складає письмові рапорти на оформлення комерційних актів, бере участь у підписанні оформлених актів.

Згідно Довідника агент комерційний приймає та оформлює через автоматизовані системи вантажні перевізні документи на приймання, прибуття, відправлення та видачу вантажів. Веде станційну комерційну звітність. Бере участь у розслідуванні випадків несхоронних перевезень за оперативними повідомленнями та комерційними актами. Проводить зважування вантажів на станційних вагонних вагах. Веде звітність щодо проведених операцій з вантажем.

Таким чином, з урахуванням змісту пункту 10 Правил та Довідника професій на залізничному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 20.05.2016р. № 181, комерційний акт від імені залізниці обов`язково має бути підписаний двома особами, що обіймають керівні посади, та працівником станції, який особисто здійснював перевірку.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд першої інстанції встановив, що факт невірного зазначення маси вантажу, відправленого відповідачем у вагоні №61083754, зафіксовано позивачем в акті загальної форми №1206 від 14.12.2018р., а також в комерційному акті, який від позивача було підписано начальником станції Здолбунів Кіяшко В.Г., комерційним агентом ОСОБА_3 І ОСОБА_4 та приймальником поїздів ОСОБА_5 .

Проте, в порушення вимог пункту 10 Правил, вказаний комерційний акт не містить підпису начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

Відхиляючи зазначені акти як належні та допустимі докази у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що їх оформлено з порушенням вимог пункту 10 Правил складання актів, за відсутності обов`язкового підпису начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), так як підписання комерційного акта іншими працівниками залізниці замість зазначеної посадової особи не допускається.

Колегія суддів вважає обґрунтованим застосування господарським судом першої інстанції приписів пункту 10 Правил складання актів на виконання статті 129 Статуту залізниць України та зазначає про імперативність визначеного пунктом 10 цих Правил суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про те, що Правила складання актів при міжнародному перевезенні вантажів не застосовується, а тому вимоги пункту 10 цих Правил не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, враховуючи наступне.

Так, за змістом статті 5 Застосування національного законодавства Угоди, при відсутності відповідних положень у цій Угоді, застосовується національне законодавство тієї Сторони, в якій правомочна особа реалізує свої права.

Пунктом 1 Службової інструкції до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення встановлено, що перевезення вантажів в прямому міжнародному залізничному сполученні між залізницями - учасницями Угоди здійснюються на основі положень, передбачених в Угоді, а також в документах, зазначених в статті 35 Угоди. При відсутності необхідних положень в Угоді і в вищевказаних документах застосовуються положення, викладені у внутрішніх законах і правилах тієї країни, по залізницях якої здійснюється перевезення.

Судова колегія наголошує, що Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Додаток 1 до Угоди Правила перевезення вантажів чи Службова інструкції до Угоди не містять положень, які регламентують перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища, отже, при вирішенні даного спору підлягають застосовуванню положення, викладені у внутрішніх законах і правилах України, зокрема у Статуті залізниць України та Правилах складання актів (стаття 129 Статуту) затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. № 334.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що комерційний акт №350002/144 від 14.12.2018р. було складено з порушенням вимог Правил складання актів, у зв`язку із чим, вказаний комерційний акт не може бути прийнятий судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу, та відповідно не може бути підставою для нарахування штрафних санкцій за невірно зазначену масу вантажу у вагоні №61083754.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 01.10.2019р. у справі №905/1083/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця м.Київ, в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 01.10.2019р. у справі №905/1083/19 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна