ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2373/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Драганова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросток Україна" (01103, м. Київ, вул. Підвисоцького професора, буд. 6 В; адреса для листування: 02002, м. Київ, вул. Андрія Шептицького, буд..4 (7поверх)

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гейдройця (колишня Тверська), 5) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженої відповідальністю "НЕЙРОН" (01042, м. Київ, бульвар Дружби народів, буд.9)

про стягнення 351 502,70 грн

за участю представників:

від позивача: Молотков В.О. довіреність б/н від 21.03.19р. (в режимі відеоконференції); від відповідача: Гамарц О.С. ордер ВН№ 100224 від 05.11.2019р.;

від третьої особи: Молотков В.О. довіреність б/н від 21.03.19р. (в режимі відеоконференції).

ВСТАНОВИВ:

15.08.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросток Україна" звернулося до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" , в якій просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 351 502,70 грн та судові витрати у сумі 5 272,55 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ "Агросток Україна" зазначає про неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині збереження вантажу при перевезенні, що спричинило виникнення нестачі вантажу на загальну суму 351 502,70 грн.

Як вказує позивач, підставою для покладення на залізницю відповідальності у вигляді відшкодування вартості прийнятого до перевезення вантажу є сам факт втрати вантажу з вини залізниці, що підтверджено актом експертизи №В-208 від 15.03.2019р.

Ухвалою суду від 20.08.2019 р. відкрито провадження у справі № 916/2373/19, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження на 18.09.2019р.

16.09.2019р. від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до суду надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.70-75), згідно якого відповідач, посилаючись на положення ст.ст.111, 129 Статуту залізниць України, зазначив, що залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли: а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як вказує відповідач, спірні вагони №60609427, 60679313, 61244166, 67667667, 66632183, 67862946, 60317955, 60412509, 67676403, 66577867, 60896602 прибули на станцію призначення у непошкодженому стані, без ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення, тому відповідний комерційний акт про нестачу вантажу не складався.

При цьому, вантажоодержувач прийняв зазначені вагони з вантажем без зауважень, про що свідчать підписані ним пам`ятки про подавання вагонів № 221, 225, 216, жодних заяв про складання комерційного акту про нестачу вантажу від вантажоодержувача на станцію не надходило.

Отже, як вказує відповідач, відповідно до п.а ст. 111 Статуту, залізниця звільняється від відповідальності за нестачу вантажу у вагонах № 60609427, 60679313, 61244166, 67667667, 66632183, 67862946, 60317955, 60412509, 67676403, 66577867, 60896602.

При цьому відповідач зазначив про відсутність в матеріалах справи комерційного акту про нестачу вантажу або скарги про відмову в складанні такого акту, які є належними доказами нестачі вантажу в розумінні ст.77 ГПК України.

Щодо наданого позивачем акту експертизи, відповідач такий доказ вважає неналежним, оскільки відповідне експертне дослідження було проведено без участі залізниці, яку не було запрошено, про що свідчить відсутність підписів працівників залізниці на акті експертизи.

Крім того у своєму відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що при визначенні ціни позову позивачем не було враховано положення ст.ст.113, 114 Статуту залізниць України, п.27 Правил видачі вантажів.

18.09.2019р. до суду від позивача надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи та залучення додаткових документів до матеріалів справи (т.1 а.с.86).

У судовому засіданні 18.09.2019р. судом було залучено до участі у справі Товариство з обмеженої відповідальністю "НЕЙРОН" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача із одночасним відкладенням підготовчого засідання у справі №916/2373/19 на 16.10.2019р. о 10 год. 30 хв., про що оголошено відповідну ухвалу.

У судовому засіданні 16.10.2019р. судом оголошено протокольні ухвали про продовження підготовчого засідання на 30 календарних днів та перерву у підготовчому засіданні до 06.11.2019р. об 11 год. 00 хв.

17.10.2019р. від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив (т.1 а.с.114-115), в якій останній зазначив, що фотографії, наведені у додатку до акту експертизи, свідчать про наявні ознаки втрати псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Крім того позивач зазначає, що надані відповідачем пам`ятки про подавання вагонів, за якими вантаж видано сторонній особі, яку не було уповноважено на таке отримання, є підробленими.

Так, на думку позивача, про підробку пам`яток свідчить наступне: первинні пам`ятки від 09, 10, 11 березня 2019р. відповідачем не надані, а надані повторно роздруковані 08.05.2019р.; автоматизована система не дає автоматичного відображення роздруківки первинного підпису фізичної особи у пам`ятці; повторно роздруковані 08.05.2019р. пам`ятки містять відображення підписів осіб, які станом на 08.05.2019р. вже не працювали у МППЗТ.

Крім того, позивач зауважив, що оскільки з моменту завантаження піввагонів та до моменту їх розвантаження, вантаж перебував під охороною залізниці, то відповідальність за збереження вантажу покладена саме на перевізника.

У судовому засіданні 06.11.2019р., враховуючи клопотання позивача, судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 13.11.2019р. о 17 год. 00 хв., про що сторін повідомлено ухвалою суду в порядку ст. 120 ГПК України.

У судовому засіданні 13.11.2019р. судом було оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 20.11.2019р. о 17 год. 00 хв.

У судових засіданнях 20.11.2019р. та 09.12.2019р. судом оголошено протокольні ухвали про перерву при розгляді справи по суті.

16.12.2019р. представником позивача та третьої особи було надано до канцелярії суду письмово оформлений виступ у дебатах.

У судовому засіданні 16.12.2019р. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.12.2019р. проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, надані в ході розгляду справи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 31.08.2018р. між Товариством з обмеженої відповідальністю "НЕЙРОН" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вібо-Транс" (Постачальник) було укладено договір поставки № VT/TR-18094 (т.1 а.с.29-31), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити мінеральні добрива на умовах, обумовлених договором або додатково в додатках до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Додатком №7 до договору ТОВ "НЕЙРОН" та ТОВ "Вібо-Транс" було погоджено поставку селітри аміачної (нітрат амонію) у кількості 1500 тон, ціною за 1 тонну 8 400 грн.

31.01.2018р. між ТОВ "НЕЙРОН" (Замовник) та ТОВ "Агросток Україна" (Виконавець) було укладено договір надання послуг №20180101, який 08.07.2019р. сторонами було викладено в новій редакції (а.с.24-25). За умовами вказаного договору Виконавець зобов`язався надати Замовнику послуги, пов`язані з організацією перевезень вантажів Замовника на території України. При цьому Виконавець, зокрема, приймає вантажі Замовника при їх прибутті на залізничні станції призначення і здійснює перевірку схоронності вантажів (товарів) та збереження їх якості.

Поряд з цим, як встановлено судом, між ТОВ "Агросток Україна" (Замовник) та АТ "Українська залізниця" (Перевізник) також наявні договірні правовідносини, які виникли в силу договору про надання послуг №08315/ЦТЛ-2018 від 09.02.2018р. (т.1 а.с.13-20), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника в проведення розрахунків за ці послуги.

У відповідності до п.1.3. договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Також з матеріалів справи судом встановлено наявність договірних відносин між ТОВ "Агросток Україна" (Замовник) та Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Черкаської філії ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" (Виконавець), які виникли в силу договору №68 від 01.01.2019р. (т.1 а.с.117-123).

Згідно вказаного договору Виконавець зобов`язався надати Замовнику послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів залізничним транспортом, щодо надання яких виникає технологічна необхідність у Замовника, а Замовник зобов`язується провести розрахунки за надані Послуги на умовах цього Договору.

Послуга з перевезення вантажів передбачає переміщення вантажів в залізничних вагонах та іншого рухомого складу, які надійшли на адресу Замовника з передавальних колій станції Черкаси регіональної філії "Одеська залізниця" ПрАТ "Українська залізниця" на під`їзні колії №№21, 22, 23, що знаходяться на балансі ТОВ "СІГНУМ" та є його власністю, і у зворотному напрямку.

Відповідно до п. 2.5. договору послуги з перевезення вантажів на вантажні фронти Замовника здійснюються локомотивом Виконавця у присутності представника Замовника за його заявкою. В разі відсутності його заявки на розстановку вагонів, розстановка вагонів здійснюється на вантажні фронти, що вказані в Таблиці 1, а при зайнятості фронту на колії №№21, 22, 23 Замовника, відповідно до вимог Інструкції по роботі з небезпечними вантажами. Відповідальність за збереження рухомого складу та вантажу несе Замовник

Згідно до п.2.6. договору при передаванні Виконавцем Замовнику порожніх та завантажених вагонів Сторони зобов`язані зовнішнім оглядом пересвідчитись у справності кузова (котла) вагону, відсутності слідів пошкодження та розукомплектування вагонів, наявності та цілісності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП). При перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі Сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу зовнішнім оглядом. Виконавець не несе відповідальність за недостачу чи пошкодження вантажу, а також технічні несправності вагону, якщо їх неможливо було виявити при зовнішньому огляді вагону. Разом з передавальним составом Замовнику передається комплект перевізних документів.

При надходженні на станцію Черкаси на адресу Замовника вагонів, де залізниця, відповідно до статті 52 Статуту залізниць України, зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, передавальні операції та видача вантажу на вантажних фронтах проводяться залізницею безпосередньо Замовнику без участі Виконавця (п.2.7. договору).

Як свідчать матеріали справи, у період з 03.03.2019р. по 06.03.2019р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Вібо-Транс" за залізничними накладними №№42190751, 42276014, 42267963, 42276030, 42302620, 42302638, 42314047, 42314013 (т.1 а.с.33-40) було відвантажено добрива аміачно-нітратні загальною масою 748 245 кг, яка згідно інформації, наведеної у графах 24 накладних, визначена відправником.

Також відмітки у відповідних накладних свідчать, що вантаж розміщено (завантажено) вантажовідправником - ТОВ "Вібо-Транс" та закріплено згідно НТУ від 23.01.2019р. №2ДН5/Од/2016; застосовано засоби кріплення із застосуванням ув`язки; відповідальний за розміщення й кріплення вантажу заступник начальника вантажного складу Грушковець О ОСОБА_1 .

08.03.2019р., 10.03.2019р. та 11.03.2019р. одержувача вантажу, яким у накладних значиться позивач, було повідомлено про прибуття вантажу на станцію призначення Черкаси Одеської залізниці, про що у графах 49 містяться відповідні відмітки із зазначенням щодо обов`язкової охорони вантажу.

Відповідний вантаж було одержано позивачем 09.03.2019р., 10.03.2019р. та 11.03.2019р., відповідно, про що свідчить накладення електронного цифрового підпису уповноваженої особи Баскакової М.М., яка діяла згідно довіреності №1 від 01.01.2019р. (відповідна інформація міститься у графі 53 накладних).

Поряд з цим суд зауважує що графа №49, яка призначена для відображення, зокрема відміток про результати перевірки вантажу під час видачі, складання актів із зазначенням станції, яка склала акт, жодних таких відміток не містить.

Як вказує позивач, вантаж прибув на станцію призначення Черкаси Одеської залізниці із ознаками його втрати, з огляду на що експертом Черкаської торгово-промислової палати було складено акт експертизи №В-208 від 14.03.2019р. (т.1 а.с.43-44).

Згідно акту експертизи на під`їзній колії прирейкового складу вантажоотримувача експерту надані піввагони №№60609427, 60679313, 61244166, 67667667, 66632183, 6786246, 60317955, 60412409, 67676403, 66577867, 60896602.

За результатом огляду піввагонів експертом встановлено: піввагони завантажені мішками типу "big bag". Мішки укладені в два яруси по всій площі піввагонів у спільній полімерній упаковці, яка зачинена на зав`язки (ув`язка на вузол без пломб). При загальному огляді у всіх одинадцяти вагонах виявлено зсув вантажу в верхньому ярусі, в вагонах №№ 67667667, 66577867, 60896602 в верхньому ряду проглядається вільний простір і вантаж розміщений хаотично, частина "big bag" розташовані горизонтально. Дата надходження піввагонів на склад одержувача 14.03.2019р., визначення кількості та зважування проводилось 14.03.2019. з 11-30 до 19-30 та 15.03.2019р. з 9-00 до 18-30, із запобіжними заходами, що виключають пошкодження упаковки. Під час вивантаження та підрахунку із загальної кількості мішків, в кожному піввагоні були виявлені мішки з наявністю потертостей і механічних пошкоджень, з яких висипався вміст. Після вивантаження мішки з наявністю ушкоджень, а також зібраний розсип добрив були зважені. Фактична маса вантажу в 11 піввагонах складає 713373,7 кг, недостача вантажу складає 34 871,30 кг.

Отже позивач зазначає про втрату залізницею вантажу на суму 351 502,70 грн, виходячи з маси, визначеної експертизою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію (т.1 а.с.60-62) щодо відшкодування втраченого вантажу на суму 351 502,70 грн.

Листом від 08.05.2019р. №НЗ1-02/256 (т.1 а.с.63) відповідачем було повідомлено про неприйняття претензії.

Враховуючи відмову залізниці у відшкодуванні вартості втраченого вантажу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, перевіривши обґрунтованість доводів учасників процесу, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій України" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросток Україна" направлені на стягнення з відповідача збитків, завданих нестачею вантажу, у розмірі 351 502,70 грн, суд зазначає, що предметом доведення у даній справі є наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків у зв`язку із втратою вантажу, з огляду на що суд вказує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 307 ГК України, з нормами якої цілком кореспондуються положення ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Положеннями частини 5 статті 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 ЦК України, визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно з статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" унормовано, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажу.

Статтею 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (стаття 129 Статуту залізниць України).

Згідно вказаної статті комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. ь

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини, або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно з приписами статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу вантажу у разі, зокрема коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Частиною 2 статті 114 Статуту залізниць України визначено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси встановлено пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644. Відповідно до цього Порядку, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що стосується вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Відповідно до пункту 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми .

Комерційні акти, відповідно до пункту 2 зазначених Правил, складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що належними доказами невідповідності маси вантажу при перевезенні залізничним транспортом є комерційні акти.

Поряд з цим суд також вважає за необхідне зазначити, що у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил, одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції (п.16 Правил складання актів).

При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

Згідно з п.17 правил начальник Дирекції на скаргу про відмову від складання комерційного акта (акта загальної форми) або про неправильне його оформлення повинен дати мотивовану відповідь по суті скарги: стосовно швидкопсувних вантажів - протягом доби, а стосовно інших вантажів - не пізніше триденного терміну після отримання скарги. У разі обґрунтованості скарги начальник Дирекції дає розпорядження про складання комерційного акта (акта загальної форми) або про переоформлення акта. У цьому разі плата за зберігання вантажу, а також за користування вагоном (контейнером) протягом часу затримки складання акта з одержувача не стягується.

Поряд з цим суд зазначає, що факт не звернення позивача до начальника станції для складання комерційного акту позивачем визнається та не спростовується. Проте він посилається на те, що комерційний акт може бути складено виключно до моменту вивезення вантажу зі станції. Водночас, оскільки вантаж було неправомірно передано МППЗТ, такий акт не складався.

Разом з тим суд відноситься критично до вказаних посилань, оскільки ані Правилами складання актів, ані Статутом залізниць України, не встановлено заборони звернення для складання комерційного акту у разі передачі замовнику вантажу не на станції, а на під`їзних коліях.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Водночас, в порушення вимог ст.ст.74,76, позивачем не надано суду комерційного акту, складеного за результатом виявлення нестачі вантажу, як не надано і доказів, підтверджуючих відмову начальника станій у складанні комерційного акту, чи пред`явлення позивачем скарги на відмову від складання комерційного акту.

Враховуючи, що належним доказом невідповідності маси вантажу при перевезенні, згідно чинного законодавства, є комерційний акт, який в матеріалах справи відсутній, та який, як встановлено з пояснень сторін, не складався, суд зазначає, що під час виявлення нестачі вантажу не було дотримано передбачений законодавством порядок документального оформлення такої обставини.

Крім того, судом не приймається в якості належного та допустимого доказу наданий позивачем акт експертизи від 14.02.2019р. №В-208, з наступних підстав.

Відповідно до п.30 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №862/5083 у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знизилась його вартість, залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує експертів бюро товарних експертиз, інспекції якості, ветеринарно-санітарного нагляду або відповідних спеціалістів організацій і підприємств, які не належать до системи Міністерства транспорту.

Експертиза провадиться в присутності начальника станції (його заступника або іншого працівника, уповноваженого начальником станції).

Результати експертизи оформляються актом. Акт експертизи підписується експертом і всіма уповноваженими особами, присутніми при проведенні експертизи. Про проведену експертизу робиться відмітка в комерційному акті.

Результати експертизи повинні бути мотивованими з посиланням на нормативно-правові акти, стандарти і не можуть ґрунтуватися на припущенні про причини недостачі, псування або пошкодження вантажу.

Разом з тим, як встановлено судом, дослідження щодо недостачі вантажу було здійснено всупереч п.30 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, а саме абз.2 цього пункту, яким передбачено обов`язкове повідомлення про проведення експертизи начальника станції або іншого працівника, уповноваженого начальником станції, чого, фактично, позивачем зроблено не було.

Зазначене також підтверджується відсутністю підпису начальника станції чи іншої уповноваженої особи залізниці на акті експертизи, оригінал якого наявний в матеріалах справи.

З урахуванням вказаних обставин, оформлений за результатами проведення експертизи акт, без участі представника залізниці не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ, направлений на об`єктивне встановлення обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Вищого господарського суду по справам №5017/3419/2012, 5017/3236/2012, 916/1036/13 тощо.

Відповідно до положень ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

Приймаючи до уваги, що висновки суду ґрунтуються на відсутності допустимих доказів, які засвідчують обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, суд не надає оцінку посиланням позивача щодо факту підробки відповідачем пам`яток про подавання вагонів.

З урахуванням наявності у залізничних накладних інформації щодо одержання вантажу повноважною особою позивача, зазначення у пам`ятках про подавання вагонів найменування вантажовласника ПрАт "Київ-Дніпровське МППЗТ" Черкаська філія не є визначальною обставиною у справі, а наявність або відсутність пам`яток взагалі жодним чином не впливає на висновки суду.

Надані позивачем у судовому засіданні пояснення щодо неможливості перевірки вантажу з огляду на передачу останнього неповноважній особі, а також те, що особу, якій надано право приймати вантажі, було повідомлено про прибуття вантажу засобом телефонного зв`язку та остання фактично не брала участі у передаванні вантажу, судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Зміст укладеного між позивачем та Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Черкаської філії ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" договору №68 від 01.01.2019р. свідчить про наявність у замовника обов`язку бути безпосередньо присутнім під час надходження вантажу на станцію Черкаси Одеської залізниці, де, в залежності від наявності або відсутності підстав для перевірки маси та стану вантажу, має бути вирішено питання щодо передачі вантажу безпосередньо Замовнику в порядку п.2.7. договору, або виконавцю для подальшого переміщення вантажів на під`їзні колії. При цьому відсутність представника Замовника під час надходження та передачі вантажу, про що вказує позивач, а також причини такої відсутності ним жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені.

Враховуючи вищевикладене, правові підстави для притягнення Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до відповідальності у вигляді відшкодування збитків відсутні, у зв`язку із чим у задоволенні заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросток Україна" слід відмовити.

З урахуванням викладеного, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати, згідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 26 грудня 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська