РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2019Справа № 910/13990/19
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Брильова Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до проПриватного акціонерного товариства «ТРОЯНІВСЬКЕ» (04070, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОРИСОГЛІБСЬКА, будинок 15-В, Ідентифікаційний код юридичної особи 30184563) стягнення 150 000,00 грн.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Брильов Олександр Анатолійович (далі-Позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ТРОЯНІВСЬКЕ» (далі-Відповідач) про стягнення 150 000 грн. боргу по орендній платі.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем зобов`язання щодо оплати орендної плати за Договором оренди нежитлових приміщень від 08.02.2019 року у період липень -вересень 2019 року, у зв`язку з чим розмір заборгованості відповідача становить 150 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2019 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця Брильова Олександра Анатолійовича прийнято до провадження та відкрито провадження у справі №910/13990/19, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 11.10.2019 року направлено на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 16.10.2019 року та 18.10.2019 року уповноваженим особам Сторін ухвали суду від 11.10.2019 року.

04.11.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечуючи проти позову, стверджує про безпідставність заявлених позовних вимог зважаючи, що 02.06.2019 року Відповідачем направлено Позивачеві повідомлення про розірвання з 01.07.2019 року договору оренди, до якого долучений проект додаткової угоди про розірвання договору (в подальшому 14.06.2019 року повідомлення з проектом додаткової угоди направлені електронною поштою); предмет оренди фактично звільнено відповідачем ще 30.06.2019 року та ключі від приміщення передано Позивачеві 31.06.2019 року. При цьому, на думку Відповідача, факт звільнення приміщення також підтверджується оголошенням щодо здачі в оренду нежитлового приміщення, розміщеним Позивачем на інтернет-сайті оголошень купівлі-продажу та оренди нерухомого майна у м. Києві, та проведенням державної реєстрації 17.07.2019 року змін місцезнаходження Відповідача з м. Київ, вул. Глибочицька, будинок 40 (адреса орендованого приміщення за Договором від 08.02.2019 року) на адресу: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 15-В.

11.11.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, якою Позивач заперечує проти доводів Відповідача, вказуючи, що не надавав згоди на розірвання Договору оренди від 08.02.2019 року; дата звільнення предмета оренди Позивачеві не відома; ключі від приміщення Позивачеві не передавались. Крім того, Позивач зазначає, що за умовам Договору оренди від 08.02.2019 року орендна плата нараховується до дня фактичного повернення предмету оренди, доказом чого є підписаний у двосторонньому порядку акт повернення приміщень. Водночас, Позивач наполягає на тому, що запропоновані Відповідачем умови розірвання договору оренди для позивача не прийнятні, договір оренди достроково не припинений.

19.11.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких Відповідач наполягає на тому, що відповідно до умов Договору оренди від 08.02.2019 року повідомив Позивача про намір дострокового розірвання Договору, а бездіяльність Позивача має розглядатися як неналежне виконання обов`язку щодо підписання додаткової угоди про розірвання договору та повернення майна з оренди і має на меті застосування у подальшому негативних для відповідача наслідків у вигляді стягнення орендної плати за період у який предмет оренди не перебував у нього в користуванні.

Крім того, Відповідач заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, зважаючи на викладення Позивачем у позовній заяві відомостей, що не відповідають дійсності, просить суд проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши подану Відповідачем заяву про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Дослідивши матеріали позовної заяви та відзиву на позов, враховуючи предмет та підстави позову, подані докази, Суд зазначає, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, тому відмовляє у задоволенні клопотання Відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2019 року між Фізичною особою-підприємцем Брильовим Олександром Анатолійовичем (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством «Троянівське» (Орендар) укладений Договір оренди нежитлових приміщень (далі - Договір оренди від 08.02.2019 року), відповідно до якого Орендодавець надає Орендарю в оренду за плату в тимчасове користування на поворотній основі, а Орендар приймає від Орендодавця в оренду в тимчасове користування на поворотній основі та сплачує Орендодавцю за оренду нежитлових приміщень першого поверху будинку в літері «У» загальною площею 145 кв.м., що розташовані за адресою м. Київ, вулиця Глибочицька, будинок 40. Копія Договору оренди додана до позовної заяви.

За умовами п. 1.5 Договору оренди від 08.02.2019 року предмет Оренди передається в оренду під офісну, адміністративну та комерційну діяльність.

У п. 2.1. Договору оренди від 08.02.2019 року сторони погодили, що передача предмету Оренди та повернення предмету Оренди відбувається на підставі акту прийому-передачі та акту повернення, які підписуються обома сторонами Договору і становлять собою докази фактичної передачі та повернення предмету Оренди.

Пунктом 2.2. Договору оренди від 08.02.2019 року сторони встановили, що Орендодавець передає предмет Оренди Орендарю згідно з актом прийому-передачі не пізніше одного робочого дня з моменту підписання сторонами цього Договору. Орендодавець також передає Орендарю ключі від приміщень, зазначених в п. 1.1 та 1.2. Договору, після чого Орендар отримує безперешкодний доступ до предмету Оренди.

Згідно з п. 2.3. Договору оренди від 08.02.2019 року у випадку дострокового припинення Договору або закінчення терміну дії Договору Орендар повинен не пізніше останнього робочого для після дати припинення Договору повернути Орендодавцю предмет Оренди в тому ж стані, в якому предмет Оренди був отриманий Орендарем за виключенням звичайного зносу або якщо предмет Оренди був поліпшений самим Орендарем за письмовою згодою Орендодавця.

Відповідно до п.п. 4.1.7., 4.1.8 Договору оренди від 08.02.2019 року Орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату в строки, в розмірі та в порядку, передбаченому цим Договором; у випадку припинення Договору повернути Орендодавцю предмет Оренди у справному стані з урахуванням нормального зносу за виключенням випадків, якщо предмет оренди був змінений чи поліпшений Орендарем з письмової згоди Орендодавця.

Загальна сума орендної плати в місяць складає 50 000 грн., без ПДВ, орендна плата сплачується Орендарем незалежно від результатів своєї діяльності. Чергові орендні платежі Орендодавцем вносяться не пізніше 10 числа поточного місяця. (п.п. 5.1., 5.2. Договору оренди від 08.02.2019 року)

Умовами п. 5.3. Договору оренди від 08.02.2019 року Сторони встановили, що підставою для сплати орендної плати є рахунок, який виставлений Орендодавцем Орендарю поштою, факсом, електронною поштою або іншим засобом зв`язку. В будь-якому випадку 10-е число поточного місяця є остаточною датою сплати поточного місячного платежу навіть якщо з будь-яких причин Орендар не отримав рахунок для оплати. Відсутність чи неотримання рахунку не звільняє Орендаря від його зобов`язань зі сплати орендної плати, при цьому Орендар самостійно визначає відповідну суму орендної плати, яка підлягає сплаті згідно з п. 5.1. цього Договору.

Згідно з п. 5.7 Договору оренди від 08.02.2019 року орендна плата нараховується з дня підписання сторонами акту прийому-передачі предмету оренди та до дня фактичного повернення Орендарем предмету Оренди Орендодавцю.

Договір вступає в силу і в дію з моменту підписання і діє з 08.02.2019 року до 29.02.2020 року включно. (п. 6.1. Договору оренди від 08.02.2019 року).

Пунктом 6.2. Договору оренди від 08.02.2019 року сторони встановили, що Договір може бути розірваний достроково за письмовою згодою обох сторін при умові попереднього письмового повідомлення, надісланого одною стороною іншій стороні не менш ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати пропонованого розірвання Договору.

Відповідно до п. 9.1. Договору оренди від 08.02.2019 року будь-які зміни і доповнення до цього Договору повинні бути зроблені виключно в письмовому вигляді шляхом укладення Сторонами додаткових угод до цього Договору, ці додаткові угоди є, як і всі додатки до Договору, його невід`ємною частиною і підписані сторонами або належним чином уповноваженими на те їх представниками.

08.02.2019 року між Позивачем та Відповідачем підписаний Акт прийому-передачі нежитлових приміщень, які передаються згідно з Договором оренди нежитлових приміщень від 08.02.2019 року, за яким Позивач передав, а Відповідач прийняв в оренду приміщення згідно з плану поверхів основні приміщення площею 145 кв.м. Копія акту міститься в матеріалах справи.

20.06.2019 року Відповідач звернувся до Позивача з листом № 14/06-1 від 14.06.2019 року, яким провідомив про намір розірвання з 30.06.2019 року Договору оренди від 08.02.2019 року, до вказаного листа додані підписані повноважними особами та скріплені печатками відповідача Проект додаткової угоди про розірвання Договору оренди від 08.02.2019 року та Акту приймання-передачі з-під оренди. Копія листа з відповідними документами, доказами направлення та отримання їх Позивачем наявні в матеріалах справи.

З метою оплати орендної плати Позивачем виставлені відповідачу Рахунки-фактури № СФ-06 від 04.07.2019 року на суму 100 000 грн. (погашення заборгованості в червні та передплата за липень 2019 року), № СФ-07 від 02.08.2019 року на суму 150 000 грн. (погашення заборгованості за червень та липень 2019 року, передплата за серпень 2019 року), № СФ-08 від 02.09.2019 року на суму 150 000 грн. (погашення заборгованості за липень та серпень 2019 року, передплата за вересень 2019 року). На підтвердження направлення рахунків-фактур Позивачем надано копії фіскальних чеків відділення зв`язку від 04.07.2019 року, від 02.08.2019 року та від 03.09.2019 року. Копії рахунків фактур та фіскальних чеків додані до позовної заяви.

Позивач звертався до Відповідача з листами № 014/2019 від 17.07.2019 року та № 016/2019 від 12.08.2019 року (копії листів та докази їх направлення наявні в матеріалах справи), в яких вимагав сплатити заборгованість по орендній платі за червень, липень і серпень 2019 року, заперечував проти дострокового розірвання Договору оренди та наполягав на тому, що договір оренди не розірвано та не припинено.

У відповідь на лист № 016/2019 від 12.08.2019 року Відповідач листом № 16/08 від 16.08.2019 року повідомив про сплату орендної плати за червень 2019 року; стверджував, що Позивачеві передано ключі від орендованого приміщення, у Відповідача відсутній доступ до приміщення; орендоване приміщення не використовувалось Відповідачем протягом липня -серпня 2019 року. у зв`язку з чим наполягав на підписанні додаткової угоди про розірвання Договору оренди від 08.02.2019 року та Акту передачі нежитлового приміщення з оренди.

Як зазначає Позивач, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов`язань за Договором оренди від 08.02.2019 року з оплати орендної плати за період з липня 2019 року по вересень 2019 року у останнього виникла заборгованість у розмірі 150 000 грн.

Заперечуючи проти позову, Відповідач посилається на те, що ним направлено Позивачу повідомлення про розірвання Договору оренди від 08.02.2019 року разом з проектом додаткової угоди до нього та актом повернення предмета оренди, в подальшому сторонами досягнуто згоди щодо розірвання Договору оренди від 08.02.2019 року, у зв`язку з чим Відповідачем 30.06.2019 року фактично звільнено орендоване приміщення та 31.06.2019 року передано Позивачу комплект ключів від приміщення. Отже, вимоги Позивача про стягнення орендної плати за період липень - вересень 2019 року є безпідставними, враховуючи, що приміщення відповідачем не використовувалось.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Брильова Олександра Анатолійовича підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини;

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За своєю правовою природою вчинений Позивачем та Відповідачем правочин є Договором найму.

Правовідносини найму врегульовано § 1 Глави 58 «Найм (оренда)» Цивільного кодексу України та § 5 «Оренда майна та лізинг» Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Загальна сума орендної плати в місяць складає 50 000 грн., без ПДВ. орендна плата сплачується Орендарем незалежно від результатів своєї діяльності. Чергові орендні платежі Орендодавцем вносяться не пізніше 10 числа поточного місяця. (п.п. 5.1., 5.2. Договору оренди від 08.02.2019 року)

Умовами п. 5.3. Договору оренди від 08.02.2019 року Сторони встановили, що підставою для сплати орендної плати є рахунок, який виставлений Орендодавцем Орендарю поштою, факсом, електронною поштою або іншим засобом зв`язку. В будь-якому випадку 10-е число поточного місяця є остаточною датою сплати поточного місячного платежу навіть якщо з будь-яких причин Орендар не отримав рахунок для оплати. відсутність чи неотримання рахунку не звільняє Орендаря від його зобов`язань зі сплати орендної плати, при цьому Орендар самостійно визначає відповідну суму орендної плати, яка підлягає сплаті згідно з п. 5.1. цього Договору.

Позивачем подані суду Рахунки-фактури № СФ-06 від 04.07.2019 року на суму 100 000 грн. (погашення заборгованості в червні та передплата за липень 2019 року), № СФ-07 від 02.08.2019 року на суму 150 000 грн. (погашення заборгованості за червень та липень 2019 року, передплата за серпень 2019 року), № СФ-08 від 02.09.2019 року на суму 150 000 грн. (погашення заборгованості за липень та серпень 2019 року, передплата за вересень 2019 року), на підтвердження направлення яких Позивачем надано копії фіскальних чеків відділення зв`язку від 04.07.2019 року, від 02.08.2019 року та від 03.09.2019 року.

Разом з тим, Суд не приймає вказані копії фіскальних чеків відділення зв`язку від 04.07.2019 року, від 02.08.2019 року та від 03.09.2019 року як доказ направлення Відповідачеві рахунків для оплати, оскільки з них не вбачається яка кореспонденція та якого змісту направлялась Відповідачеві.

Втім, Суд вважає за доцільне окремо зазначити, що оскільки в Договорі оренди від 08.02.2019 року Сторони погодили розмір та строки орендної плати, а також реквізити для оплати, Відповідач був обізнаний про розмір орендної плати, що підлягав оплаті Позивачеві, та строки її оплати.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження здійснення Відповідачем оплати орендної плати за період липень 2019 -вересень 2019 року у строки, встановлені Договором оренди від 08.02.2019 року.

Щодо заперечень Відповідача проти позову з посиланням на безпідставність вимог про стягнення орендної плати за період з липня 2019 року по вересень 2019 року, зважаючи на те, що договір оренди від 08.02.2019 року припинився внаслідок його розірвання та предмет оренди було фактично повернуто Позивачеві, то вказані заперечення не приймаються Судом до уваги з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Таким чином, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості сторін на власний розсуд визначати умови договору, які і становлять його зміст. Винятком є умови, які конкретно передбачені законом щодо того чи іншого виду договорів.

При укладенні Договору оренди від 08.02.2019 року (п.п. 6.2. та 9.1) сторонами передбачена можливість дострокового розірвання договору за письмовою згодою обох сторін, викладеній у письмовому вигляді шляхом укладення додаткових угод.

Водночас, Суд зазначає, що Відповідачем не надано суду укладеної Сторонами письмової угоди, підписаної у двосторонньому порядку, про розірвання Договору оренди від 08.02.2019 року, як і доказів припинення вказаного Договору чи його розвівання за рішенням суду. Позивач заперечує проти погодження розірвання Договору оренди від 08.02.2019 року. Отже, за оцінкою Суду станом на момент вирішення спору Договір оренди від 08.02.2019 року діє (не розірвано).

Згідно з п. 5.7 Договору оренди від 08.02.2019 року орендна плата нараховується з дня підписання сторонами акту прийому-передачі предмету оренди та до дня фактичного повернення Орендарем предмету Оренди Орендодавцю.

У п. 2.1. Договору оренди від 08.02.2019 року сторони погодили, що передача предмету Оренди та повернення предмету Оренди відбувається на підставі акту прийому-передачі та акту повернення, які підписуються обома сторонами Договору і становлять собою докази фактичної передачі та повернення предмету Оренди.

Таким чином, умовами укладеного Договору оренди від 08.02.2019 року встановлений обов`язок Орендаря сплачувати орендну плату до дня фактичного повернення предмету Оренди, яке оформлюється Актом повернення.

Проте, матеріали справи не містять, а Відповідачем Суду не надано, підписаного повноважними представниками та скріпленими печатками обох сторін Акту повернення предмету оренди за Договором оренди від 08.02.2019 року, а отже не доведено належними та достатніми доказами фактичне припинення користування орендованим приміщенням.

Інші доводи Відповідача проти заявлених позовних вимог не приймаються Судом до уваги, оскільки не обґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що станом на момент прийняття рішення заборгованість Приватного акціонерного товариства «ТРОЯНІВСЬКЕ» перед Позивачем за Договором оренди від 08.02.2019 року за період з липня 2019 року по вересень 2019 року, становить 150 000,00 грн. по орендній платі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Вказані обставини не були спростовані Відповідачем під час вирішення спору.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості за Договором оренди від 08.02.2019 року перед Фізичною особою - підприємцем Брильовим Олександром Анатолійовичем по орендній платі у розмірі 150 000,00 грн.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату орендної плати за період з липня 2019 року по вересень 2019 року, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 150 000,00 грн. заборгованості по орендній платі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Брильова Олександра Анатолійовича до Приватного акціонерного товариства «ТРОЯНІВСЬКЕ» про стягнення 150 000 грн. боргу по орендній платі - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ТРОЯНІВСЬКЕ» (04070, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОРИСОГЛІБСЬКА, будинок 15-В, Ідентифікаційний код юридичної особи 30184563) на користь Фізичної особи-підприємця Брильова Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість по орендній платі у розмірі 150 000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) та 2250,00 грн. (дві тисячі двісті п`ятдесят грн. 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 11 грудня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин