ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2019 р. Справа №914/883/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів О.П. Дубник

М.І. Хабіб,

секретар судового засідання Кіра М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі АТ «Укрзалізниця»), від імені якого діє Регіональна філія «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» за №ПЮ-239 від 01.10.2019 (вх. № 01-05/3599/19 від 04.10.2019)

на рішення господарського суду Львівської області від 02.09.2019 (суддя В.П. Трускавецький; повний текст рішення складено 10.09.2019)

у справі № 914/883/19

за позовом: Приватного підприємства «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» (надалі ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна»)

до відповідача: Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця»

про стягнення 4170270,93 грн. (з яких: 3766638,00 грн. заборгованість, 290031,13 грн. пеня, 23202,49 грн. три відсотки річних та 90399,31 грн. інфляційні втрати)

та за зустрічним позовом: Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця»

до відповідача: ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна»

про стягнення 1119720,00 грн. (з яких: 335916,00 грн. пеня та 783804,00 грн. штраф),

за участю:

від позивача (за первісним позовом): Пенкальський Р.Ю. адвокат (ордер серія ЛВ №009870 від 16.10.2019);

від відповідача (за первісним позовом): Яремко П.С. адвокат (довіреність №7473 від 25.07.2019); Старенький О.С. адвокат (довіреність №11570 від 04.12.2019),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

08.05.2019 ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості в розмірі 4170270,93 грн., з яких: 3766638,00 грн. основна заборгованість, 290031,13 грн. пеня, 23202,49 грн. 3% річних та 90399,31 грн. інфляційні нарахування (а.с.8-12, т.1).

28.05.2019 Регіональна філія «Львівська залізниця» АТ«Укрзалізниця» звернулась до господарського суду Львівської області з зустрічною позовною заявою до ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» про стягнення 1119720,00 грн., з яких: 335916,00 грн. пеня та 783804,00 грн. штраф (а.с. 49-55, т.1).

Рішенням господарського суду Львівської області від 02.09.2019р. у справі №914/883/19 (суддя В.П. Трускавецький) частково задоволено первісний позов. Стягнуто з Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на користь ПП Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» 3766638,00 грн. основного боргу, 285335,73 грн. пені, 23202,49 грн. три відсотки річних та 52902,43 грн. інфляційних втрат та 61922,26 грн. - відшкодування витрат на оплату судового збору, 7721,22 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відмовлено в задоволенні решти вимог за первісним позовом. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з ПП Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» на користь Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» 33591,60 грн. пені, 78380,40 грн. - штрафу та 16795,80 грн. - відшкодування витрат на оплату судового збору. Відмовлено в задоволенні решти вимог за зустрічним позовом (т. 2, а.с. 168-188).

В ході розгляді справи суд першої інстанції встановив, що 03.09.2018 між ПАТ «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Служба колії» регіональної філії «Львівська залізниця» (замовник) та ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» (підрядник) укладено договір № ЛП-18872/НЮ. Суд вказав, що підрядник виконав, а замовник прийняв будівельні роботи на загальну суму 3766638 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 від 29.12.2018 та актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в: від 29.12.2018 на суму 2070553,20 грн.; від 29.12.2018 на суму 1633234,80 грн.; від 29.12.2018 на суму 62850,00 грн. Разом з тим, Залізниця свій обов`язок щодо оплати виконаних підрядником робіт не виконала. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом про стягнення 3766638,00 грн. основного боргу підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог за первісним позовом про стягнення 290031,13 грн. пені, перевіривши наданий розрахунок, суд вказав, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення частково в розмірі 285335,73 грн. Також суд встановив, що при розрахунку заявленої до стягнення суми пені позивач (за первісним позовом) застосував 0,1 % від суми заборгованості, що є більше подвійної облікової ставки НБУ, що суперечить умовам договору та вимогам Закону. Щодо позовних вимог за первісним позовом про стягнення 23202,49 грн. трьох відсотків річних, суд дійшов висновку, що такі підлягають до задоволення, адже є меншими ніж розраховано судом. Крім того, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом про стягнення 90399,31 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню частково у розмірі 52902,43 грн. Суд вказав, що позивачем визначено неправильно початок виникнення прострочення та нараховано інфляційні втрати за січень, лютий та березень 2019 року. Суд визнав обґрунтованим нарахування інфляційних втрат з 13.02.2019 (29.12.2018 підписано акти, строк для оплати 30 банківських днів, з урахуванням державних вихідних 01 та 07 січня 2019 року та встановлених судом у засіданні 02.09.2019 обставин, про те, що Банк, який обслуговує Залізницю працює з 5 денним робочим тижнем, останнім днем для оплати є 12.02.2019, тому прострочення починається з 13.02.2019).

Щодо заявлених вимог за зустрічним позовом, місцевий господарський суд вказав, що договором № ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018 хоч і визначено строк виконання робіт протягом 180 календарних днів від дати підписання сторонами акту про передачу документації (дозвільної документації та робочого проекту) згідно з Календарним графіком, в якому визначено дати початку та закінчення всіх етапів робіт передбачених договором, та який є невід`ємною частиною договору. Однак, додатком №3 до договору передбачено термін виконання з дати підписання сторонами акту про передачу документації (дозвільна документація та робочий проект) до 31.03.2019. Разом з тим, станом на час подання зустрічної позовної заяви 28.05.2019, відповідач (за зустрічним позовом) роботи за договором не виконав, а термін для виконання таких робіт закінчився. Відповідно до пункту 11.3 договору, за порушення строку виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості робіт за кожен день прострочення. А за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості. Суд розглянувши зустрічні позовні вимоги про стягнення 335916,00 грн. пені та 783804,00 грн. штрафу, перевіривши порядок їх нарахування, визнав їх такими, що підлягають до задоволення. Щодо заявленої відповідачем (за зустрічним позовом) заяви про зменшення розміру неустойки на 90 відсотків у зв`язку з відсутністю збитків Залізниці, спричинених простроченням виконання зобов`язання боржником, місцевий господарський суд врахував майновий стан сторін, стан розрахунків та соціальну значущість та необхідність виконання підрядником капітального ремонту підпірної стінки на 75 км дільниці Делятин - Рахів, та вирішив за можливе задоволити вказану заяву та зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з підрядника на 90 відсотків до 33591,60 грн. пені та 78380,40 грн. штрафу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

АТ «Укрзалізниця», від імені якого діє Регіональна філія «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 02.09.2019 у справі №914/883/19, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позовну відмовити повністю, а зустрічну позовну заяву задоволити в повному обсязі. Скаржник вважає оскаржуване рішення необґрунтованим і незаконним, прийнятим внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначає, що на виконання взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного між сторонами договору № ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018 підрядник розпочав будівельні роботи, які пізніше безпідставно зупинив, направивши на адресу Залізниці акти форми КБ-2а та КБ-3 на частину виконаних підрядних робіт з вимогою їх оплатити. Разом з тим, умовами договору не передбачено попередньої оплати виконаних робіт або окремих її етапів. Обов`язок замовника щодо оплати виконаних підрядником робіт виникає на підставі актів КБ-2а та КБ-3, складених після прийняття робіт в повному обсязі та готовності об`єкта до експлуатації. У даному випадку підрядник не виконав належно своїх договірних зобов`язань, не здав замовнику готовий до експлутації об`єкт. На думку скаржника, підстави для здійснення оплати за частину виконаних підрядником робіт відсутні. Вказує, що місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення залишив поза увагою той факт, що акт готовності об`єкта до експлуатації не був підписаний сторонами, оскільки підрядник виконав лише третину робіт на суму 3766638,00 грн., що є значно меншою від об`єму робіт, передбачених договором в цілому. Оскільки у Залізниці не виник та відсутній обов`язок щодо оплати частини виконаних підрядником робіт згідно з договором підряду, то безпідставним, на переконання скаржника, є нарахування позивачем за первісним позовом неустойки (пені), інфляційних збитків та 3% річних за прострочення Залізницею виконання обов`язку щодо оплати частини виконаних робіт. Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір неустойки на 90%, застосувавши до спірних правовідносин ст. 233 ГК України. Звертає увагу на те, що суд не оцінив факт ненадання відповідачем (за зустрічним позовом) доказів, які б підтверджували складний майновий стан останнього. Відтак, незрозумілим, на думку скаржника, є твердження суду про те, що стягнення заявленого розміру неустойки може призвести до повного припинення діяльності підрядника у випадку стягнення заявленої Залізницею суми неустойки.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а оскаржуване рішення законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на виконання взятих на себе зобов`язань позивач (за первісним позовом) виконав, а відповідач (за первісним позовом) прийняв будівельні роботи на загальну суму 3766638,00 грн. Звертає увагу, що 29.12.2018 акти виконаних робіт форми КБ-2в та довідка КБ-3 на загальну суму 3766638,00 грн. підписані сторонами без зауважень та претензій, що повністю спростовує доводи скаржника про відсутність у нього обов`язку щодо оплати виконаних робіт та підтверджує прийняття Залізницею виконаних об`ємів робіт по договору. Щодо зустрічного позову зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази спричинення Залізниці збитків у зв`язку з частковим виконанням підрядником своїх зобов`язань за спірним договором, а лише зазначено про неможливість використання підпірної стінки до завершення робіт. Разом з тим, сторони не заперечують, що сама підпірна стінка функціонує і потяги по цьому відрізку залізничної дороги курсують. Звертає увагу, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції врахував майновий стан сторін договору, стан розрахунків, соціальну значущість та необхідність виконання підрядником капітального ремонту підпірної стінки на 75 км. дільниці Делятин Рахів, а отже правомірно задоволив заяву відповідача (за зустрічним позовом) та зменшив розмір неустойки на 90%. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 02.09.2019 у справі №914/883/19, апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця», від імені якого діє Регіональна філія «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» без задоволення.

В судовому засіданні представники скаржника підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник позивача (за первісним позовом) просив залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 02.09.2019 у справі № 914/883/19, апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи

03 вересня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Служба колії» Регіональної філії «Львівська залізниця» (замовник) та Приватним підприємством «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» (підрядник) укладено договір № ЛП-18872/НЮ, відповідно до якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, своїми силами та засобами виконати та здати замовнику, в установлений договором строк, роботи «Капітальний ремонт підпірної стінки на 75 км дільниці Делятин-Рахів» відповідно до робочого проекту «Капремонт підпірної стінки на 75 км дільниці Делятин-Рахів», а замовник зобов`язаний передати дозвільну та проектну документацію, прийняти виконані роботи та оплатити підряднику їх вартість у відповідності до умов договору (а.с. 15-21, т. 1).

Згідно з пунктом 3.1 загальна сума цього договору визначається договірною ціною і становить 11197200,00 грн. з ПДВ, в тому числі 20% ПДВ 1866200,00 грн., 9331000,00 грн. без ПДВ відповідно до додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 3.2 сума цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

В пункті 4.1 договору передбачено, що строк виконання робіт протягом 180 календарних днів від дати підписання сторонами акту про передачу документації (дозвільна документація та робочий проект) згідно з Календарним графіком (додаток № 3 до договору), в якому визначаються дати початку та закінчення всіх етапів робіт, передбачених договором, та який є невід`ємною частиною договору.

У відповідності до пункту 4.2 договору замовник передає підряднику дозвільну документацію та робочий проект з оформленням Акту про передачу документації.

Датою початку виконання робіт вважається дата підписання сторонами акту про передачу документації. Датою завершення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником шляхом підписання акту готовності об`єкта до експлуатації (п. 4.3 договору).

Додатком № 3 від 03.09.2018 до договору «Календарний графік виконання робіт» передбачено:

види робіт (етапи) капітальний ремонт підпірної стінки на 75 км дільниці Делятин-Рахів;

термін виконання з дати підписання сторонами акту про передачу документації (дозвільна документація та робочий проект) до 31.03.2019 (а.с. 22, т. 1).

Згідно з пунктом 5.1.2 договору виконані підрядником роботи оплачуються замовником протягом 30-ти банківських днів після підписання акту виконання будівельних робіт типової форми № КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-3 (але не раніше реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних).

Виконані роботи приймаються замовником з обов`язковим складанням відповідного акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3), який підписується уповноваженими представниками підрядника та від замовника - уповноваженими представниками згідно довіреностей (п. 6.1 договору).

Відповідно до пункту 11.1 договору за несвоєчасну оплату виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен прострочений день.

За порушення строку виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості робіт за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Сторони не заперечують, що на виконання умов договору № ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018 підрядник виконав будівельні роботи на загальну суму 3766638,00 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 від 29.12.2018 та актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, а саме: від 29.12.2018 на суму 2070553,20 грн.; від 29.12.2018 на суму 1633234,80 грн.; від 29.12.2018 на суму 62850,00 грн. (а.с. 25-34, т. 1).

Названі акти підписані без жодних зауважень уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Податкова накладна щодо робіт, які є предметом договору № ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018 зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних 04.01.2019, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.01.2019 № (а.с. 35-36, т.1).

16.11.2018 року Регіональна філія «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» отримала від ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» лист за № 97 від 15.11.2018 з проханням провести розрахунки за роботи, виконані у період з 03.09.2018 до 15.11.2018, загальною вартістю 3655012,80 грн. (а.с. 14, т. 2).

В листі-відповіді за №Н-10/5347 від 21.11.2018 Залізниця повідомила ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна», що відповідно до умов договору № ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018, виконані роботи оплачуються протягом 30 банківських днів після підписання акта виконаних будівельних робіт типової форми КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт типової форми КБ-3, але не раніше реєстрації накладної в єдиному реєстрі податкових накладних (п. 5.1.2.), при цьому відповідно до умов зазначеного договору підрядник гарантує надання документів, що підтверджують якість використаних матеріально-технічних ресурсів, в тому числі сертифікатів, до підписання акта виконаних робіт (п. 2.7). Для підписання акта виконаних робіт та проведення розрахунків за виконані роботи на суму 3655012,80 грн. Залізниця просила надати проект акта виконаних робіт з документами, що підтверджують якість використаних матеріально-технічних ресурсів, в тому числі сертифікати (а.с. 15, т. 2).

В подальшому ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» листами № 101 та № 102 від 28.11.2018 звернулося до РФ «Львівська залізниця» та Служби колії РФ «Львівська залізниця», в яких підрядник повідомив про вартість виконаних робіт на 01.10.2018 та на 01.11.2018. Також, вказав про те, що роботи за договором № ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018 розпочато без попередньої оплати, за допомогою кредитної лінії та просив провести розрахунки за виконані роботи (а.с. 16-19, т.2).

Розглянувши вказаний лист підрядника, Служба колії РФ «Львівська залізниця» листом від 03.12.2018 повідомила Підприємству, що проект акту виконаних робіт наданий у службу колії 21.11.2018, служба колії погоджується із об`ємами виконаних робіт, зазначеними у акті. До проекту акту пред`явлено сертифікати відповідності, що підтверджують якість матеріально-технічних ресурсів, проте вони не дають інформації про міцність щебеню (каменю), який використовувався для виконання робіт. Служба колії РФ «Львівська залізниця» вказала про готовність виконати оплату за виконані роботи за умови надання підтвердження, що на об`єкті для виконання робіт, відображених у акті виконаних робіт, який наданий на розгляд, використаний щебінь (камінь) міцності М1200-1400 (а.с. 20, т. 2).

04 грудня 2018 року підрядник звернувся до РФ «Львівська залізниця» та Служби колії РФ «Львівська залізниця» з листами № 105 та № 106, в яких зокрема зазначив, що згідно з п. 2.5 договору № ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018 Підприємство надало акти виконаних робіт та сертифікати відповідності матеріально-технічних ресурсів встановленого зразка, наданих підприємствами постачальниками відповідно до умов договору, а не тендерної документації. Підрядник просив призначити переговорний процес для вирішення питання про оплату виконаних робіт (а.с. 21, 22, т. 2). Залізниця відповіді на вказані листи не надала.

Підставою звернення ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало невиконання Регіональною філією «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» своїх договірних зобов`язань по оплаті прийнятих робіт. Після чого Залізниця подала зустрічний позов про стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання договору, а саме: термінів виконання робіт.

02.09.2019 ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» подало до суду першої інстанції заяву (вх. № 36195/19), в якій просить зменшити розмір неустойки, яку заявлено позивачем (за зустрічним позовом) на 90% в порядку ст. 233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України у випадку задоволення позовних вимог, у зв`язку з відсутністю збитків Залізниці, спричинених простроченням виконання зобов`язання (а.с.163, т.2).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 837 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У відповідності до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (ч.ч. 1, 2 ст.875 Цивільного кодексу України).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України).

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В ході розгляду справи суд встановив, що на підставі договору №ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018 відповідач (за первісним позовом) прийняв виконані позивачем (за первісним позовом) будівельні роботи загальною вартістю 3766638,00 грн., що підтверджується вищеописаними довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 від 29.12.2018 та актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в від 29.12.2018.

В матеріалах справи відсутні докази про оплату відповідачем (за первісним позовом) прийнятих робіт вартістю 3766638,00 грн.

Проаналізувавши вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача (за первісним позовом) 3766638,00 грн. основного боргу.

Враховуючи те, що відповідач (за первісним позовом) порушив строки оплати прийнятих робіт, визначені в п. 5.1.2 договору №ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018, позивач (за первісним позовом) нарахував 23202,49 грн. 3% річних за період з 01.02.2019 по 02.05.2019 та 90399,31 грн. інфляційних нарахувань за період з січня 2019 року по березень 2019 року, включно.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши вказаний розрахунок заборгованості в цій частині первісного позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно частково задоволив дану позовну вимогу та стягнув з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача 23202,49 грн. 3% річних та 52902,43 грн. інфляційних втрат, встановивши допущену позивачем помилку при визначенні початку виникнення прострочення грошового зобов`язання, враховуючи обрані періоди нарахувань та межі позовних вимог.

Зокрема, суд врахував, що 29.12.2018 сторони підписали акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, строк для оплати яких становить 30 банківських днів. З урахуванням державних вихідних 01 та 07 січня 2019 року та обставини про те, що банк, який обслуговує Залізницю працює з 5 денним робочим тижнем, останнім днем для оплати є 12.02.2019, тому прострочення починається з 13.02.2019.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача (за первісним позовом) 290031,13 грн. пені за період з 15.02.2019 по 02.05.2019, слід зазначити таке.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до 11.1 договору №ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018 за несвоєчасну оплату виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен прострочений день.

Відповідач (за первісним позовом) порушив строк оплати виконаних робіт, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з нього пені.

Однак, перевіривши здійснений позивачем (за первісним позовом) розрахунок пені, суд першої інстанції вірно зауважив, що позивач застосував 0,1 % від суми заборгованості, що є більше подвійної облікової ставки НБУ, що суперечить умовам договору та вимогам Закону, у зв`язку з чим суд підставно частково задоволив дану вимогу та стягнув з Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на його користь пеню в сумі 285335,73 грн.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що у нього не виник обов`язок з оплати виконаних робіт у зв`язку з тим, що умовами договору №ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018 не передбачено попередньої оплати виконаних робіт або окремих її етапів, враховуючи таке.

З аналізу вищенаведених правових норм випливає, що підписані між сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 є доказом виконання робіт та є підставою для здійснення розрахунків за виконані роботи відповідно до умов п.5.1.2 договору, згідно з яким виконані Підрядником роботи оплачуються Замовником протягом 30-ти банківських днів після підписання акту виконання будівельних робіт типової форми № КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-3 (але не раніше реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних).

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд правомірно задоволив вимогу позивача (за первісним позовом) про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

В позовній заяві ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» просить суд стягнути з відповідача (за первісним позовом), зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7800,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши зміст договору про надання правової допомоги № 02/19 від 06.03.2019, акту приймання-передачі наданих юридичних послуг від 26.07.2019 по договору № 02/19 від 06.03.2019, акту приймання-передачі наданих юридичних послуг № 07-02/19-у від 27.08.2019 (уточнений), платіжного доручення №1565 від 02.07.2019 на суму 7800,00 грн. (а.с. 37-40, т.1; 96-97, 162, т.2), вважає, що понесені позивачем (за первісним позовом) витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами.

Стосовно зустрічного позову необхідно зазначити таке.

Як зазначено вище, в додатку № 3 до договору №ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018 «Календарний графік виконання робіт» передбачено:

-види робіт (етапи): капітальний ремонт підпірної стінки на 75 км дільниці Делятин-Рахів;

-термін виконання: з дати підписання сторонами акту про передачу документації (дозвільна документація та робочий проект) до 31.03.2019.

Таким чином, умовами договору чітко визначено термін виконання робіт до 31.03.2019.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу положень частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що станом на час подання зустрічної позовної заяви, відповідач (за зустрічним позовом) лише частково виконав будівельні роботи за договором на суму 3766638,00 грн.

З урахуванням погодженої сторонами в пункті 3.1 загальної суми договору 11197200,00 грн., не виконаними є роботи загальною вартістю 7430562,00 грн., термін для виконання яких закінчився 31.03.2019.

Заперечуючи проти позовних вимог (за зустрічним позовом), відповідач покликається на те, що підставою для призупинення виконання робіт за договором був припис Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області №472 від 17.10.2018, відповідно до якого ПП «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» приписано не здійснювати будівництва берегоукріплювальних споруд в руслі р. Прут шляхом укладання гранітної породи на час осіннього нересту форелі до 31.12.2018 (а.с.45, т.2).

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд підставно відхилив вказані доводи відповідача (за зустрічним позовом), оскільки в пункті 13.2 договору сторони встановили порядок підтвердження обставин непереборної сили, які виключають відповідальність сторони за повне або часткове невиконання будь-яких умов договору. Даний порядок підтвердження обставин непереборної сили підрядником не дотриманий. В матеріалах судової справи відсутня довідка Торгово-промислової палати України та докази повідомлення Замовника про початок і закінчення вказаних обставин.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Щодо спірного випадку порушення виконання господарського зобов`язання чинне законодавство України не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати у договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України.

В договорі №ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018 сторони погодили, що за порушення строку виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості робіт за кожен день прострочення. А за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості (п. 11.3 договору).

Враховуючи те, що відповідач (за зустрічним позовом) порушив строк виконання робіт загальною вартістю 7430562,00 грн., колегія суддів констатує наявність правових підстав для стягнення пені та штрафу, передбачених п. 11.3 договору.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість заявлених до стягнення 335916,00 грн. пені та 783'804,00 грн. штрафу, оскільки позивач (за зустрічним позовом) розраховував спірні штрафні санкції, виходячи з ціни, встановленої в п.3.1 договору, а не з вартості робіт, строк виконання яких порушив підрядник, а саме 7430562,00 грн.

Здійснивши розрахунок пені та штрафу за порушення підрядником строку виконання робіт за договором №ЛП-18872/НЮ від 03.09.2018, строк виконання яких порушив підрядник, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача (за зустрічним позовом) необхідно стягнути на користь позивача 218845,32 грн. пені та 520139,34 грн. штрафу за прострочення понад 30 днів.

Крім того, відповідач (за зустрічним позовом) просив зменшити розмір заявленої до стягнення суми неустойки до 90 % від нарахованої суми.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що прострочення терміну виконання робіт не завдало замовнику жодних збитків.

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №910/9765/18).

Суд встановив, що позивач та відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами статті 74 ГПК України, статті 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Дослідивши подане відповідачем (за зустрічним позовом) клопотання про зменшення неустойки за несвоєчасну виконі роботи, перевіривши доводи, які містяться у такому клопотанні, врахувавши розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір неустойки; обставини, на які посилався відповідач, як на підставу зменшення неустойки до 90 % від заявленої суми, винятковості яких відповідачем не доведено, - колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд помилково задоволив клопотання відповідача.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд вважає, що висновки, наведені в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду, не у повній мірі відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому його необхідно скасувати в частині зустрічного позову, прийняти нове рішення про часткове задоволення зустрічного позову та стягнення з відповідача на користь позивача 218845,32 грн. пені, 520139,34 грн. штрафу. В частині первісного позову залишити без змін рішення суду.

Судові витрати

З огляду на те, що суд частково задовольняє апеляційну скаргу, судові витрати, пов`язані з розглядом справи необхідно покласти на сторони у даній справі пропорційно до розміру задоволених вимог відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», від імені якого діє Регіональна філія «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» за №ПЮ-239 від 01.10.2019 (вх. № 01-05/3599/19 від 04.10.2019) задоволити частково.

Рішення господарського суду Львівської області від 02.09.2019 у справі №914/883/19 в частині первісного позову залишити без змін.

Скасувати рішення господарського суду Львівської області від 02.09.2019 у справі №914/883/19 в частині зустрічного позову. Прийняти нове рішення у цій частині.

Зустрічний позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» (58009, Чернівецька обл., м. Чернівці, першотравневий р-н., вул. Миру, буд. 5, кв. 13; ) на користь Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1; ) 218845,32 грн. пені, 520139,34 грн. штрафу та 11084,77 грн. - відшкодування витрат на оплату судового збору.

В задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовити.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на сторони пропорційно до задоволених вимог.

Стягнути з Приватного підприємства «Виробниче об`єднання Габіони Захід Україна» (58009, Чернівецька обл., м. Чернівці, першотравневий р-н., вул. Миру, буд. 5, кв. 13; ) на користь Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1; ) 16627,16 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.П. Дубник

Суддя М.І.Хабіб