ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1476/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання Представники сторін вБогатиря К.В. Бєляновського В.В., Мишкіної М.А. Арустамян К.А. судове засідання не з`явились
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»
на рішення господарського суду Миколаївської області
від02.09.2019 (суддя суду першої інстанції: Семенчук Н.О.; час і місце оголошення рішення: 02.09.2019, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області, зал судового засідання № 2 (805)
у справі за позовом до відповідача про№ 915/1476/19 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» стягнення 5 239,68 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 184 від 20.05.2018 про стягнення з КП ММР «Миколаївелектротранс» збитків в порядку регресу у розмірі 5 239,68 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.09.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у позовній заяві позивач зазначає, що виплата страхового відшкодування відбулась у зв`язку із настанням страхової події ДТП, яка сталася 18.05.2016 року на а/д Ул`янівка-Миколаїв.

Платіжне доручення № 29048 від 02.08.2016 року, відповідно до якого позивач перерахував ТОВ «БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ» грошові кошти в сумі 5 239,68 грн. (призначення платежу: страхове відшкодування ОСОБА_1 ) містить посилання на страховий акт № 230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 року.

У страховому акті № 230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 року зазначені дата, час та місце настання страхової події: 18.05.2016 року, 22:20, траса Ул`янівка-Миколаїв. Разом з тим, у додатку № 1 до зазначеного страхового акту вказано інший страховий випадок: збитки внаслідок ДТП, 15.07.2016 року, 17:30, м. Миколаїв, пр. Леніна, 29.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року у справі №487/3676/16-п (провадження №3/487/1337/16) на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за скоєне правопорушення, яке сталося 15.07.2016 року о 17 год. 36 хв. в м. Миколаєві по АДРЕСА_1 .Центральному в районі будинку №27.

Суд першої інстанції також зазначає, що позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами: - із настанням якої саме події (18.05.2016 чи 15.07.2016) виник обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику; - факту скоєння водієм тролейбуса КП ММР «Миколаївелектротранс» ОСОБА_2 правопорушень (ДТП) саме 18.05.2016 та притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке сталося 18.05.2016 року на а/д Ул`янівка-Миколаїв (на яке посилається позивач у позовній заяві).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку у задоволенні позову відмовити.

16.10.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.09.2019, в якій скаржник просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 02.09.2019 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.

Апелянт зазначає, що страховий акт складений страховиком є внутрішнім його документом, що засвідчує факт прийняття таким страховиком відповідного рішення по справі, а не встановлює дійсні обставини справи. Під час виготовлення страхового акту була допущена технічна описка, як наслідок стала похідною.

Також, апелянт звертає увагу, що позивачем було надано постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016, яка набрала законної сили та в якій чітко зазначено дату, час та місце ДТП. Разом з позовною заявою було подано заяву про настання події, додаток № 1 до страхового акту, відповідь на претензію від ПрАТ «СК «Провідна».

На думку апелянта, суд усвідомлюючи , що позовна заява подана без додержання вимог ст.ст. 162, 164 ГПК повинен був залишити позовну заяву без руху та вказати на недоліки позовної заяви із зазначенням способу та строку їх усунення, як встановлено ст. 174 ГПК.

Як зазначив апелянт, суд відповідно до ст. 210 ГПК України під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитись з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 поновлено Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.09.2019 року у справі № 915/1476/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.09.2019 року у справі № 915/1476/19; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 25.11.2019; роз`яснено учасникам справи про їх право до 25.11.2019 подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, а також надати заперечення на заяви та клопотання інших осіб із доказами направлення копій таких заяв або заперечень іншим учасникам справи; зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.09.2019 року у справі № 915/1476/19.

27.11.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на апеляційну скаргу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 призначено справу № 915/1476/19 до розгляду на 23 грудня 2019 року о 16:00 год.

В судове засідання 23.12.2019 представники сторін не з`явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать штамп канцелярії Південно-західного апеляційного господарського суду на зворотній стороні ухвали від 04.12.2019, а також Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Так згідно Рекомендованих повідомлень позивач отримав копію ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 10.12.2019, а відповідач отримав 11.12.2019.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 23.12.2019, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

09.10.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 230/15-Тз/М (далі по тексту Договір) (а.с. 9-12).

Відповідно до розділу 4 Договору, предметом Договору є майнові інтереси страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаним у розділах 5, 6 цього Договору.

Згідно розділу 5 Договору, інформація про транспортний засіб:

Марка, модель HYUNDAY ACCENT,

Реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

Реєстраційне свідоцтво (серія, номер) СХХ НОМЕР_2 ,

Номер кузова (шасі) НОМЕР_3 ,

Рік випуску 2014.

В пункті 5.1. Договору зазначено, що власником вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_1 .

Відповідно до розділу 10 Договору страхова сума Договору становить 265 000,00 грн.

Згідно п. 12.2. Договору безумовна франшиза при визначенні збитків внаслідок ДТП становить 1 325,00 грн.

Відповідно до пункту 22.2.2. Договору, до страхових ризиків відносяться зокрема «Збитки внаслідок ДТП» будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Відповідно до розділу 16 Договору, дата закінчення дії Договору 09.10.2016 року.

Як визначено п. 24.3.10. Договору, Страховик має право після виплати страхового відшкодування пред`являти право вимоги відшкодування збитків до осіб, що винні в настанні страхового випадку (право регресу).

Позивачем до матеріалів справи надано постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року у справі № 487/3676/16-п (провадження № 3/487/1337/16).

Як зазначено в постанові Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року у справі № 487/3676/16-п (провадження №3/487/1337/16), до адміністративної відповідальності притягується ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює водієм тролейбуса КП ММР «Миколаївелектротранс».

Також в постанові зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.07.2016 року серія АП1 № 128849, 15.07.2016 року о 17 год. 36 хв. в м. Миколаєві водій ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , працює водієм тролейбуса КП ММР «Миколаївелектротранс») керував транспортним засобом «Тролейбус ПМЗ», н/з 3163 по пр АДРЕСА_2 Центральному АДРЕСА_3 районі будинку № 27, не слідкував за дорожньою обстановкою та при перестроюванні та зміні напрямку руху ліворуч не надав переваги в русі та допустив зіткнення з рухаючимся ліворуч в попутному напрямку транспортним засобом «HYUNDAI ACCENT» номерний знак НОМЕР_1 (Застрахований автомобіль), під керуванням водія ОСОБА_3 , в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3 «б», 10.3 ПДР України, тим самим було порушено ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.07.2016 року серія АП1 № 128802, 15.07.2016 року о 19 год. 40 хв., в м. Миколаєві водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ««Тролейбус ПМЗ», н/з 3163 по пр. Центральному в районі будинку № 27, був учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10.а ПДР України, тим самим було порушено ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину в скоєнні адміністративного правопорушення визнав.

Як зазначено в постанові, факт скоєння ОСОБА_2 вказаних правопорушень підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 128849, протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 128802 від 15.07.2016, схемою огляду місця ДТП від 15.07.2016, поясненнями та іншими матеріалами справи.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року у справі № 487/3676/16-п (провадження № 3/487/1337/16) на ОСОБА_2 за скоєне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. (р/с 0001, код платежу 21081300, , МФО 826013, одержувач: Державний бюджет, Банк одержувач: ГУДКСУ в Миколаївській області).

18.07.2016 року ОСОБА_3 звернулась до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, дата події 15.07.2016 року (а.с. 21).

В заяві ОСОБА_3 зазначила, що дорожньо-транспортна пригода була скоєна за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 29.

20.07.2016 року ТОВ «БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ» складено ремонтну калькуляцію А/745 для Застрахованого автомобіля (а.с. 18-19).

21.07.2016 року ТОВ «БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ» виставило Долганюку О.О. рахунок №БАН-000391 на суму 6564,68 грн. ремонтні роботи згідно калькуляції А/745 (а.с. 17).

27.07.2016 року позивачем складено страховий акт № 230/15-Тз/М-1-1 за договором страхування № 230/15-Тз/М від 09.10.2015 року, сума страхового відшкодування: 5239,68 грн. (а.с. 14).

У страховому акті зазначено:

Дата, час, місце настання страхової події: 18.05.2016 року, 22:20, траса Ул`янівка-Миколаїв;

Огляд пошкодженого майна виконано: 18.07.16, представником ПрАТ СК «Арсенал Страхування»;

Кваліфікація страхового випадку й розрахунок страхового відшкодування проводилася на підставі документів:

- Договору страхування наземного транспорту № 230/15-Тз/М від 09.10.15;

- Заява про подію, що має ознаки страхового випадку від 18.07.16;

- Заява щодо напрямку виплати страхового відшкодування від 21.07.16;

- Копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 ;

- Копія посвідчення водія ОСОБА_3 серії НОМЕР_6 ;

- Рахунок-фактура № БАН-000391 від 21.07.16 ТОВ «БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ»;

- Копія паспорту та ІПН ОСОБА_3 .;

- Копія паспорту та ІПН ОСОБА_1 ;

- Схема місця ДТП.

У страховому акті № 230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 зазначено, що відповідно до цього акту та Договору страхування № 230/15-Тз/М від 09.10.2015 сплаті підлягає виплата страхового відшкодування у розмірі 5 239,68 грн.

У додатку № 1 до зазначеного страхового акту № 230/15-Тз/М-1-1 за договором страхування № 230/15-Тз/М від 09.10.2015 року (а.с. 16) «Розрахунок страхового відшкодування» вказано:

Договір страхування: Договір № 230/15-Тз/М від 09.10.15

Страхувальник: ОСОБА_1

Застрахований об`єкт: Автомобіль HYUNDAI ACCENT, р/н НОМЕР_1

Страховий випадок (страховий ризик): Збитки внаслідок ДТП, 15.07.2016, 17:30, м. Миколаїв, пр. Леніна, 29

Позивачем також надано копію платіжного доручення № 29048 від 02.08.2016 року, відповідно до якого позивач перерахував ТОВ «БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ» грошові кошти в сумі 5 239,68 грн.; призначення платежу: страхове відшкодування ОСОБА_1 зг. страхового акту № 230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 року; рахунку № БАН-000391 від 21.07.2016 року (а.с. 15).

В матеріалах справи міститься претензія Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» адресована ПрАТ СК «ПРОВІДНА» на суму 5 239,68грн.

В претензії зазначено, що оскільки між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» як страховиком та Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» як страхувальником укладено Генеральний договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам №12/1205674/1535/16 від 30.05.2016 року, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» має право зворотньої вимоги до зазначеного товариства. В претензії також вказано про факт скоєння ДТП, та зазначено про постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 по справі № 487/3676/16-п.

У відповіді ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» № 17-10/15629 від 14.12.2016 року на зазначену претензію, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» повідомило позивача про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року у справі № 487/3676/16-п встановлено факт втечі ОСОБА_2 з місця ДТП, яка сталася 15.07.2016 року, що відповідно до п. 8.5 генерального договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №12/1205674/1535/16 від 30.05.2016 року є підставою для невиплати страхового відшкодування (а.с. 23). До відповіді надано копію Генерального договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 12/1205674/1535/16 від 30.05.2016.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальними правилом закріпленим у ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

За приписами ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Під джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо) (Аналогічна правова позиція викладена в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6).

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

На думку суду першої інстанції неточності, допущені позивачем в позовній заяві, а також в страховому акті № 230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 стосовно дати та місця скоєння ДТП, є підставою для відмови у відшкодуванні збитків, завданих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з даними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року у справі № 487/3676/16-п (провадження №3/487/1337/16) підтверджено факт того, що 15.07.2016 року о 17 год. 36 хв. в м. Миколаєві по пр. Центральному в районі будинку № 27 сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HYUNDAI ACCENT, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та тролейбуса «ПМЗ», н/з 3163 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Означеною постановою ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні ДТП та на нього покладено адміністративне стягнення.

В матеріалах справи міститься наказ КП «Миколаївелектротранс» № 415/к від 03.10.2016 про припинення трудового договору (контракту), згідно якого ОСОБА_2 водія тролейбуса 3-го класу звільнено 03.10.2016.

Таким чином, на час вчинення ДТП 15.07.2016, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з КП «Миколаївелектротранс» та працював водієм тролейбусу, що також підтверджується інформацією, внесеною працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративне правопорушення стосовно водія тролейбуса.

В інших документах, які містяться в матеріалах справи, а саме: в розрахунку страхового відшкодування від 27.07.2016, заяві про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, також містяться відомості та зафіксовано факт того, що ДТП мало місце саме 15.07.2016 за адресою м. Миколаїв, пр. Центральний, 27(29).

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що в деяких документах замість проспекту Центрального зазначено проспект Леніна, щодо даних розбіжностей слід пояснити наступне.

Розпорядженням Миколаївського міського голови № 28р від 19.02.2016 «Про перейменування об`єктів топоніміки» перейменовано назви вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів м. Миколаєва (далі Об`єкти) відповідно до додатка.

В Додатку до розпорядження міського голови від 19 лютого 2016 № 28р «Перелік вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів м. Миколаєва, які перейменовані відповідно до Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» значиться:

П. 122: Леніна проспект (назва існуючого топоніма, який має бути змінений)

Центральний проспект (нова назва).

Таким чином, даним розпорядженням підтверджується факт того, що проспект Леніна було змінено на проспект Центральний, тому в деяких документах зазначено різні назви одного й того ж проспекту. Вказане не свідчить про те, що ці проспекти є різними за місцезнаходженням у м. Миколаєві.

Розпорядження Миколаївського міського голови № 28р від 19.02.2016 є в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Миколаївської міської ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Тобто, відповідно до приписів ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, не потребує доказування той факт, що проспект Леніна та проспект Центральний в м. Миколаєві, це один й той самий проспект.

Щодо зазначення будинку 27 або 29, колегія суддів зазначає, що аварія сталася на вулиці, а не у дворі біля будинку, тому і відбулися такі розбіжності в нумерації будинків. Фактично на думку колегії суддів треба вважати, що ДТП відбувалося на проспекті Центральному поблизу будинків 27-29. Конкретне визначення одного чи другого будинку не має суттєвого значення для вирішення питання про факт скоєного ДТП. Офіційним документом що підтверджує скоєння ДТП (місце та час) у такому випадку колегія суддів вважає документи, складені працівниками поліції.

Що стосується дати скоєння ДТП, то оцінюючи у сукупності усі наявні в матеріалах справи докази, дійсною датою вказаної дорожньо-транспортної пригоди є 15.07.2016 о 17.30-17.36.

Зазначення позивачем у позовній заяві, а також в страховому акті № 230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 іншої дати, часу та місця скоєння ДТП, є наслідком допущеної помилки працівників позивача, які складали відповідні документи. Вказана помилка не повинна впливати на суть спору та не повинна заважати суду першої інстанції щодо встановлення повних та об`єктивних обставин у даній справі на підставі інших доказів.

Стаття 86 ГПК України містить приписи для господарського суду щодо оцінки доказів:

1. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При винесенні оскарженого рішення суд першої інстанції не дотримався вимог процесуального закону, що привело до неправильного вирішення спору між сторонами.

Отже, в даному випадку Комунальне підприємство «Миколаївелектротранс», як власник транспортного засобу, є відповідальним за відшкодування позивачу понесених ним витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми фактично сплаченого відшкодування у розмірі 5 239,68грн.

Висновки апеляційного господарського суду:

Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку колегією суддів встановлено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права, яке привело до прийняття неправильного рішення судом першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.09.2019 по справі № 915/1476/19 скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс».

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що судом апеляційної інстанції при здійснені перегляду рішення господарського суду першої інстанції рішення скасовано, а тому витрати позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Що стосується судових витрат за розгляд апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.09.2019 по справі № 915/1476/19 була подана позивачем по справі. Оскільки апеляційним господарським судом апеляційна скарга позивача задоволена у повному обсязі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відшкодування апелянту судових витрат за розгляд апеляційної скарги за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 269-270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.09.2019 по справі № 915/1476/19 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» про стягнення 5 239,68грн. задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (54020, м. Миколаїв, вул. Андреєва-Палагнюка, буд. 17; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ) фактичні витрати на виплату страхового відшкодування у сумі 5 239,68грн. та витрати на сплату судового збору за подачу позову в сумі 1 921,00грн.

Стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (54020, м. Миколаїв, вул. Андреєва-Палагнюка, буд. 17; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ) витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2 881,50грн.

Зобов`язати Господарський суд Миколаївської області видати накази у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.12.2019.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

М.А. Мишкіна