РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2019Справа № 910/9050/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання Зінчук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Фізичної особи - підприємця Олешко Володимира Петровича

до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Київська міська державна адміністрація

про визнання незаконних дій та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном

та за зустрічним позовом Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

до Фізичної особи - підприємця Олешко Володимира Петровича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом - Київська міська державна адміністрація

про визнання договору таким, що припинився та зобов`язання вчинитии дії

Представники учасників справи:

Від позивача (за первісним позовом): не з`явився;

Від відповідача (за первісним позовом): Половінкін О.В.;

Від третьої особи (за первісним позовом): не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Олешко Володимир Петрович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (далі - відповідач) про визнання незаконними дій та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем вчиняються дії щодо блокування доступу до майна, яке орендується позивачем згідно Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП -2015-12/04 від 21.12.2015, у зв`язку з цим, позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивачем було усунуто недоліки, вказані в ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 у справі № 910/9050/19

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 відкрито провадження у справі № 910/9050/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Київську міську державну адміністрацію, підготовче засідання призначено на 21.08.2019 року.

02.08.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.

12.08.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав того, що позивачем не додано жодного доказу, який би свідчив, що відповідачем вчиняються дії щодо блокування доступу до експлуатованого за Договором майна.

12.08.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" надійшла зустрічна позовна заява, в якій заявник просить суд:

- визнати Договір № ДНП-2015-12/04 від 21.12.2015 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування таким, що припинив свою дію 20 грудня 2018 року;

- зобов`язати Фізичну особу - підприємця Олешко Володимира Петровича звільнити паркувальний майданчик за адресою: м. Київ, Дніпровський район, просп. Нової Алішера, 1-а, в межах III територіальної зони паркування м. Києва.

Обґрунтовуючи подану зустрічну позовну заяву, заявник зазначає, що листами від 28.09.2018 № 053/05-3578 та від 28.03.2019 № 053/05/-902 Фізичну особу - підприємця Олешко В.П. повідомляв про намір припинити Договір ДНП -2015-12/04 від 21.12.2015 та звільнити фіксовані місця для паркування, проте останній не звільнив паркувальний майданчик за адресою м. Київ, просп. Навої Алішера, 1-а та продовжує ним користуватися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 прийнято зустрічну позовну заяву Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/9050/19.

20.08.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника третьої особи надійшли пояснення щодо позовної заяви, в яких третя особа зазначила, що позовні вимоги позивача (за первісним позовом) про визнання незаконними дій та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном за Договором № ДНП - 2015-12/04 від 21.12.2015 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на недоведеність жодними доказами блокування відповідачем доступу до паркувального майданчику.

Представник позивача (за первісним позовом) заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для ознайомлення із зустрічним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2019, яку занесено до протоколу судового засідання, на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом - Київську міську державну адміністрацію та відкладено підготовче за сідання по справі № 910/9050/19 на 30.09.2019.

19.09.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача (за первісним позовом) надійшло клопотання про зміну предмету позову, в якій позивач просить суд визнати Договір від 21.12.2015 року № ДНП -2015-12/04 про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування продовженим до 20 грудня 2021 року.

19.09.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача (за первісним позовом) надійшла відповідь на відзив, в якій позивач (за первісним позовом) заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та зазначив, що лист відповідача (за первісним позовом) про намір припинити Договір позивачем не було отримано.

19.09.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача (за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому відповідач (за зустрічним позовом) заперечив проти зустрічних позовних вимог та вказав на те, що позивач (за зустрічним позовом) не надав суду доказів направлення листа про припинення Договору, а тому доводи позивача є безпідставними та не відповідають обставинам справи.

27.09.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача (за первісним позовом) надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

30.09.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача (за зустрічним позовом) надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

Представник позивача (за первісним позовом) у підготовче засідання 30.09.2019 не з`явився.

Судом у підготовчому засіданні 30.09.2019 відкладено розгляд клопотання про зміну предмету позову до встановлення фактичних обставин справи та відкладено підготовче засідання по справі на 28.10.2019.

25.10.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/9050/19 до прийняття рішення по справі № 910/12025/19 про визнання недійсним п.8.3. Договору № ДНП- 2015-12/04 та набрання рішенням законної сили.

Представник позивача (за первісним позовом) у підготовче засідання 28.10.2019 не з`явився.

Представник відповідача (за первісним позовом) заявив усне клопотання про залишення первісного позову без розгляду у зв`язку з неявкою представника позивача (за первісним позовом).

Судом відмовлено у задоволенні усного клопотання представника відповідача (за первісним позовом) про залишення без розгляду первісного позову у зв`язку з неявкою представника позивача (за первісним позовом).

Судом у підготовчому засіданні 28.10.2019 розглянуто клопотання представника позивача (за первісним позовом) про зміну предмету позову, та вирішено відмовити в його прийнятті.

Також у підготовчому засіданні 28.10.2019 судом розглянуто клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 910/9050/19 до прийняття рішення по справі № 910/12025/19 про визнання недійсним п.8.3. Договору № ДНП-2015-12/04 та набрання рішенням законної сили, та вирішено відмовити в його задоволенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2019 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 13.11.2019 року.

12.11.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача (за первісним позовом) надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Представник відповідача (за первісним позовом) підтримав зустрічні позовні вимоги, заперечив проти задоволення первісних позовних вимог.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання 13.11.2019 не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 13.11.2019 судом завершено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення у даній справі у відповідності до приписів ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2015 року між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» (сторона -1) та Фізичною особою - підприємцем Олешко Володимиром Петровичем (сторона - 2) було укладено Договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2015-12/04 (надалі - договір), предметом якого відповідно до п.1.1 є надання стороною - 1 стороні 2 за плату права на організацію та експлуатацію 65 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 7 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: місто Київ, Дніпровський район, проспект Навої Алішера, 1-а в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (надалі - фіксовані місця для паркування), а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту.

Відповідно до пункту 1.4. Договору фіксовані місця для паркування вважаються повернутими стороні - 1 з експлуатації через 60 (шістдесят) календарних днів з дати припинення (розірвання) Договору, крім випадків, передбачених п. 6.10. Договору.

Згідно з пунктом 2.1.1. Договору сторона -1 здійснює контроль за виконанням умов Договору, а також за дотриманням стороною - 2 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342 та Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 в «Фіксованих місцях для паркування».

Пунктом 2.2.9 Договору встановлено, що сторона - 2 зобов`язана звільнити «Фіксовані місця для паркування» після припинення дії Договору в порядку та строки, передбачені Договором.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту затвердження схеми ОДР в Департаменті транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), і діє до 20.12.2018 (Пункт 6.1 Договору).

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна з сторін не попередить письмово другу сторону про свій намір припинити договір його дія продовжується на той самий строк.

Пунктом 6.9. Договору передбачено, що після припинення дії або розірвання Договору сторона - 2 зобов`язана протягом 60 (шістдесяти календарних днів) звільнити «Фіксовані місця для паркування».

Відповідно до пункту 8.3 Договору усе листування між сторонами здійснюється за поштовими адресами, зазначеними у цьому договорі. Повернення стороні поштового відправлення, яке направлялось іншій стороні цього договору, із відміткою про відсутність адресата за вказаною в цьому договорі адресою (або адресою, вказаною в письмовому повідомленні про зміну адреси для надсилання кореспонденції, яке було отримано стороною до відправлення поштового відправлення), або з відміткою про неявку представника сторони до відділення поштового зв`язку за адресованим йому поштовим відправленням, вважається належним повідомленням іншої сторони про обставини, які містились у письмовому повідомленні, що містилось у поштовому відправленні, яке повернулось.

Позивач, в обґрунтування позову зазначає про те, що відповідачем вчиняються дії щодо блокування доступу до майна, яке орендується позивачем згідно Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП -2015-12/04 від 21.12.2015.

За доводами позивача, Договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП -2015-12/04 від 21.12.2015 є продовженим з 21.12.2018 року ще на 3 роки, оскільки жодна із сторін не повідомила про припинення або розірвання Договору, а тому просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо блокування доступу до майна та зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користування майном за Договором про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП -2015-12/04 від 21.12.2015.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дослідивши умови укладеного між сторонами договору суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою Договір № ДНП-2015-12/04 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 21.12.2015 є договором надання послуг, оскільки передбачає вчинення КП "Київтранспарксервіс" як виконавцем певних дій (надання права на організацію та експлуатацію місць паркування транспортних засобів) за плату, відтак, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі такого договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини надання послуг.

Згідно зі ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Як стверджує позивач, відповідачем здійснюються перешкоди у користуванні орендованим майном, а саме вчиняються дії щодо блокування доступу до майна, яке орендується позивачем згідно Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП -2015-12/04 від 21.12.2015.

Даний факт заперечується відповідачем у справі.

Згідно з ч. 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Норми Цивільного кодексу України регулюють захист права власності або права користування в разі його порушення шляхом вчинення перешкод у здійсненні власником (користувачем) його правомочностей з користування та (або) розпорядження майном. Позивачем такого позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Отже, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, повинен довести неправомірність дій відповідача, пов`язаних з користуванням орендованим майном та здійсненням у цьому перешкод. У той же час, для вирішення даного спору необхідним є встановлення того, яким чином відповідач перешкоджає (ускладнює) здійсненню позивачем повноважень користування орендованим приміщенням, чи є такі дії відповідача неправомірними, а також, які перешкоди повинен усунути відповідач, щоб позивач мав змогу здійснювати своє законне право користуватися орендованим майном.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час, як встановлено судом, матеріали справи не містять жодних належних, достатніх та допустимих доказів, які б у своїй сукупності беззаперечно свідчили про те, що відповідачем вчиняються перешкоди у здійсненні позивачем господарської діяльності для експлуатації паркувального майданчика згідно з умовами Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП -2015-12/04 від 21.12.2015.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, виходячи з меж заявлених позовних вимог, та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача до відповідача з викладених у позові підстав є необґрунтованими.

Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

Зустрічні позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що листами від 28.09.2018 № 053/05-3578 та від 28.03.2019 № 053/05/-902 повідомляв Фізичну особу - підприємця Олешко В.П. про намір припинити Договір ДНП -2015-12/04 від 21.12.2015 та звільнити фіксовані місця для паркування, проте останній не звільнив паркувальний майданчик за адресою м. Київ, просп. Навої Алішера, 1-а та продовжує ним користуватися, а тому позивач просить суд визнати Договір № ДНП-2015-12/04 від 21.12.2015 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування таким, що припинив свою дію 20 грудня 2018 року та зобов`язати Фізичну особу - підприємця Олешко Володимира Петровича звільнити паркувальний майданчик за адресою: м. Київ, Дніпровський район, просп. Нової Алішера, 1-а, в межах III територіальної зони паркування м. Києва.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення зустрічних позовних вимог, виходячи з наступного.

Рішенням Київської міської ради №930/1591 від 26.06.2007 "Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві" Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" визначено єдиним оператором з паркування транспортних засобів, стягнення паркувального збору та виготовлення єдиних абонементних талонів з паркування автомобільного транспорту.

Відповідно до п.17.3.1. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради №1051/1051 від 25.12.2008, платні місця для паркування транспортних засобів (майданчики для платного паркування) призначені для тимчасової стоянки транспортного засобу зі стягненням плати за паркування у відведених або спеціально обладнаних місцях без відповідальності за збереження транспортного засобу або з такою відповідальністю, якщо можливе оснащення місця для паркування транспортних засобів необхідним обладнанням. Організація та експлуатація місць платного паркування транспортних засобів здійснюється лише оператором або підприємствами, з якими оператор уклав відповідний договір.

21.12.2015 між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» (сторона -1) та Фізичною особою - підприємцем Олешко Володимиром Петровичем (сторона - 2) було укладено Договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2015-12/04.

Відповідно до пункту 6.1. Договору Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту затвердження схеми ОДР в Департаменті транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), і діє до 20.12.2018.

Схема ОДР затверджена в Департаменті транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 28.02.2017, таким чином договір набрав чинності 28.02.2017.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна з сторін не попередить письмово другу сторону про свій намір припинити договір його дія продовжується на той самий строк.

Рішенням Київської міської ради "Про вдосконалення системи організації паркувального простору в місті Києві" №184/6840 від 05.03.2019 доручено Комунальному підприємству "Київтранспарксервіс" спільно з Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) після 3 (трьох) місяців з дня прийняття цього рішення розпочати продаж прав на розміщення та/або облаштування паркувальних майданчиків у місті Києві, що відносяться до сфери управління Комунального підприємства "Київтранспарксервіс", відповідно до рішень Київської міської ради, виключно у системі електронних продажів ProZorro.Продажі (https://prozorro.sale), крім тих, що визначені для безпосереднього облаштування та/або експлуатації Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс", без передачі будь-яких прав на них третім особам.

За змістом п.1.3. вказаного рішення, протягом 3 (трьох) місяців з дня прийняття цього рішення відповідачу доручено вчинити організаційно-правові дії щодо припинення всіх попередніх господарських договорів з будь-якими третіми особами про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування транспортних засобів у місті Києві та/або усіх інших попередніх господарських договорів щодо утримання паркувальних майданчиків у місті Києві, стягнення паркувального збору, зберігання, реалізації єдиних абонементних талонів із паркування автомобільного транспорту, передачі повністю або частково третім особам інших функцій та/або прав Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" як єдиного оператора з паркування транспортних засобів в місті Києві.

Водночас, дія пункту 1.3 цього рішення не поширюється на укладені відповідно до чинного законодавства договори з будь-якими третіми особами щодо паркувальних майданчиків, визначених в таблиці 1 додатка 5 до рішення Київської міської ради "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві". Такі договори є чинними до закінчення строку їх дії, на який вони укладені, та не підлягають поновленню. Після закінчення строку дії договорів, зазначених у пункті 1.4 цього рішення, права на відповідні паркувальні майданчики мають бути реалізовані у відповідності до пункту 1.1 цього рішення (пункти 1.4., 1.5.).

На виконання вказаного рішення №184/6840 від 05.03.2019, Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" 28.09.2018 направлено на адресу позивача лист №053/05-3578, в якому останньому було повідомлено про намір припинити дію договору № ДНП-2015-12/04 у визначений строк та не здійснювати його автоматичне продовження.

Вказаний лист було надіслано позивачу на адресу, а саме: 02218, м. Київ, вул. Райдужна, буд. 69, кв. 76, що підтверджується списком № 2221 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (номер рекомендованого листа № 490) та фіскальним чеком від 28.09.2019.

Відповідно до пункту 8.3 Договору усе листування між сторонами здійснюється за поштовими адресами, зазначеними у цьому договорі. Повернення стороні поштового відправлення, яке направлялось іншій стороні цього договору, із відміткою про відсутність адресата за вказаною в цьому договорі адресою (або адресою, вказаною в письмовому повідомленні про зміну адреси для надсилання кореспонденції, яке було отримано стороною до відправлення поштового відправлення), або з відміткою про неявку представника сторони до відділення поштового зв`язку за адресованим йому поштовим відправленням, вважається належним повідомленням іншої сторони про обставини, які містились у письмовому повідомленні, що містилось у поштовому відправленні, яке повернулось.

У відзиві на позовну заяву, відповідач (за зустрічним позовом) зазначив, що список згуртованих поштових відправлень № 2221 не є належним доказом направлення листа № 053/05-3578 на адресу ФОП Олешка В.М.

За твердженням відповідача, позивач не надав до матеріалів справи належних доказів направлення листа № 053/05-3578 про намір припинити Договір, а тому у зустрічній позовній заяві слід відмовити.

Разом з тим, стосовно заперечень відповідача за зустрічним позовом, стосовно того, що Список №2221 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку Київ-73 не є належним доказом та не може доводи факт повідомлення його Підприємством про намір не продовжувати договір, суд зазначає наступне.

Як зазначено у ч.8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (далі - Правила), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Частиною 11 Правил визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до частини 19 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою. Тобто до інших видів листів крім листів з оголошеною цінністю опис вкладення не передбачений.

Із системного аналізу зазначених норм Правил, суд приходить до висновку, що Кабінет Міністрів України визначив в окремі категорії поштових відправлень, рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю.

Відповідно до частини 2 Правил зазначено, зокрема, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Статтею 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Таким чином, належним доказом надіслання рекомендованого листа є квитанція або касовий чек в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати касаційного адміністративного суду в Постанові від 20.06.2018 у справі №820/1186/17.

Також, згідно частиною 66 Правил у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку.

Відповідно до частини 68 Правил про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один рахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

Відтак, суд приходить до висновку, що список №2221 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку Київ-73 та фіскальний чек від 28.09.2018 є належним та допустимим доказом направлення на адресу позивача листа №053/05-3578 від 28.09.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Разом з цим, частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2 ст. 188 ГК України).

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що КП "Київтранспарксервіс" дотриманий порядок припинення договору № ДНП-2015-12/04, визначений пунктом 6.3, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, виставлення КП "Київтранспарксервіс" рахунків та їх наступна оплата ФОП Олешко В.П. не свідчить про визнання договору продовженим зі сторони позивача, оскільки умовами договору встановлено обов`язок відповідача здійснювати оплату до дату фактичного повернення паркувальних місць.

Разом з тим, щодо вимог позивача (за зустрічним позовом) в частині зобов`язання ФОП Олешка В.П. звільнити паркувальний майданчик, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, умовами п.6.9 Договору визначено, що після припинення дії або розірвання договору сторона-2 зобов`язана протягом 60 (шістдесяти) календарних днів звільнити фіксовані місця для паркування.

Як встановлено судом, Договір №ДНП-2015-12/04 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 21.12.2015 припинив свою дію 20.12.2018, проте відповідачем за зустрічним позовом не було вчинено жодних дій щодо звільнення паркувального майданчика у визначений договором термін, що зокрема підтверджується самим відповідачем.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Листом № 053/05-902 від 28.03.2019 КП "Київтранспарксервіс" звернулось до ФОП Олешка В.П.із вимогою виконати умови спірного договору та звільнити паркувальний майданчик.

Докази направлення вказаного листа на адресу відповідача за зустрічним позовом наявні в матеріалах справи. Проте відповідачем не було виконано вимоги позивача, доказів протилежного матеріали справи не містять.

В подальшому, Підприємство Листами №053/05-1246 від 11.04.2019 та №053/05-1757 від 22.05.2019 зверталось до Департаменту міського благоустрою та Департаменту транспортної інфраструктури із повідомленнями про невиконання відповідачем за зустрічним позовом вимог про звільнення паркувального майданчику та проханням посприяти звільненню вказаних майданчиків.

Проте станом на час розгляду даної справи суду не надано доказів на підтвердження факту звільнення ФОП Олешком В.П. обумовлених договором паркувальних майданчиків.

Стаття 55 Конституції України наділяє кожну особу правом захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами від порушень і протиправних посягань (частина 6 наведеної статті Конституції України).

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб та завдати шкоди.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З огляду на викладене, враховуючи, що Договір №ДНП-2015-12/04 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 21.12.2015 припинив свою дію 20.12.2018, проте ФОП Олешком В.П. не звільнено у встановлені договором строки паркувальні майданчики, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених КП "Київтранспарксервіс" вимог про зобов`язання ФОП Олешка В.П. звільнити паркувальний майданчик.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог Комунального підприємства "Київтранспарксервіс".

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у зустрічному позові обставин.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення зустрічних позовних вимог, судовий збір у розмірі 3 842, 00 грн покладається на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва , -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісних позовних вимог Фізичної особи - підприємця Олешка Володимира Петровича відмовити.

2. Зустрічні позовні вимоги Комунального підприємства "Київтранспарксервіс» задовольнити.

3. Визнати Договір № ДНП-2015-12/04 від 21.12.2015 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування таким, що припинив свою дію 20 грудня 2018 року.

4. Зобов`язати Фізичну особу - підприємця Олешко Володимира Петровича звільнити паркувальний майданчик за адресою: м. Київ, Дніпровський район, просп. Нової Алішера, 1-а, в межах III територіальної зони паркування м. Києва.

5. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Олешко Володимира Петровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6; ) судовий збір у розмірі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

6. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

7. Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Згідно з підпунктом 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 20.12.2019 року.

Суддя М.Є. Літвінова