ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2421/19

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Кулаковій С.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ,

до відповідача: комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради, Київська область, місто Боярка,

про стягнення 1 461 167,96 грн.

за участю представників:

від позивача: Глущенко В.В., довіреність від 29.05.2019 №1-855;

від відповідача: Коваль Н.В., наказ від 01.10.2018 №163-К;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - акціонерне товариство «Укртрансгаз», м. Київ (далі по тексту - АТ «Укртрансгаз») звернувся до господарського суду Київської області з позовом до відповідача - комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради, м. Боярка Києво-Святошинського району (далі по тексту - КП «Києво-Святошинська тепломережа»), в якому просить суд стягнути з відповідача 1 461 167,96 грн. заборгованості, що виникла за договором транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.04.2016 №, що складається із: 1 257 118,39 грн. основного боргу (за послуги надані у грудні 2018 - квітні 2019 року ), 159 216,20 грн. пені, 13 672,58 грн. 3% річних, 31 160,79 грн. інфляційних втрат та 21 917,52 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2016 між ПАТ «Укртрансгаз» та КП «Києво-Святошинська тепломережа» було укладено договір про транспортування природного газу магістральними трубопроводами № , згідно з п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а відповідач зобов`язався оплатити надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбачені договором. Позивач твердить, що належним чином виконав умови договору та надав відповідачу послуги з транспортування природного газу, в тому числі і у листопаді, грудні 2018 та січні-квітні 2019 року на загальну суму 1 257 118,39 грн., що підтверджується відповідними актами наданих послуг, підписаними обома сторонами. Однак, відповідач своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг не виконав, у зв`язку з чим за останнім рахується заборгованість у сумі 1 257 118,39 грн. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивач нарахував до стягнення з відповідача передбачену договором пеню у сумі 159 216,20 грн., а також згідно ст. 625 ГПК України 13 672,58 грн. 3% річних та 31 160,79 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 02.10.2019 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2421/19, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі №911/2421/19 призначено на 28.10.2019.

23.10.2019 від КП «Києво-Святошинська тепломережа» до господарського суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву №435 від 23.10.2019, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволені позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що по акту №01-19- від 31.01.2019 на суму 72 975,37 грн. відповідач повністю розрахувався. По акту №01-19- від 31.01.2019 на суму 243 861,26 грн. відповідач розрахувався частково у сумі 81 514,10 грн. Отже, відповідач вказує, що сплатив основну суму боргу в розмірі 646 877,58 грн., у зв`язку з чим сума основного боргу по заявленому позивачем періоду становить не 1 257 118,39 грн., а 610 240,81 грн. Також у зв`язку із частковою оплатою відповідач не визнає нараховані позивачем пеню, інфляційні та річні у заявлених розмірах.

В судовому засіданні 28.10.2019 суд оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні до 18.11.2019, про що присутні представники сторін були повідомлені особисто під підпис.

18.11.2019 від АТ «Укртрансгаз» до господарського суду Київської області надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що станом на дату подання позовної заяви 27.09.2019 сума основного боргу за спірний період склала 1 257 188,39 грн. Щодо наданих відповідачем платіжних доручень, позивач зазначив, що відповідно до п.5.5. договору у платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період, за який здійснюється оплата. У випадку, якщо у платіжних дорученнях не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період, за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах. Враховуючи, що в платіжних дорученнях не було вказано звітного періоду та керуючись п.5.5 договору, платежі, що надходили за період з 11.12.2018 по 30.09.2019, були зараховані в погашення заборгованості за попередній період, яка станом на 11.12.2018 склала 853 854,18 грн. (без урахування послуг наданих у листопаді 2019 року). Оплатою заборгованості за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року є платіж 16.10.2019 на суму 1,88 грн. Також, позивач звертає увагу суду на те, що в платіжному дорученні №2724 від 03.07.2019 на суму 50 000,00 грн., який надано відповідачем у відзиві на позовну заяву, одержувачем коштів вказано Києво-Святошинський РВДВС ГТУЮ у Київській області, тобто вказані кошти взагалі не надходили на рахунок акціонерного товариства «Укртрансгаз» як оплата за договором від 01.04.2016 №.

В судовому засіданні 18.11.2019 суд оголосив перерву до 02.12.2019, про що присутні представники сторін повідомлені особисто під розпис.

02.12.2019 від КП «Києво-Святошинська тепломережа» до господарського суду Київської області надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи №645 від 29.11.2019.

02.12.2019 від АТ «Укртрансгаз» до господарського суду Київської області надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 02.12.2019 підготовче провадження закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 23.12.2019.

В судове засіданні 23.12.2019 з`явився представник позивача та відповідача. В судовому засіданні 23.12.2019 представник КП «Києво-Святошинська тепломережа» заявила клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи, а саме підписаного обома сторонами акту звірки розрахунків за період з 01.12.2018 по 31.10.2019 за договором №.

Розглянувши позов АТ «Укртрансгаз» до КП «Києво-Святошиснька тепломережа» про стягнення 1 461 167,96 грн., всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

01.04.2016 між ПАТ «Укртрансгаз» (газотранспортне підприємство) та КП «Києво-Святошинська тепломережа» (замовник) укладено договір № про транспортування природного газу магістральними трубопроводами, відповідно до умов якого:

- Газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, що передбачені умовами договору (п.1.1 договору);

- Послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. У випадку, якщо замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу, установлених на ГРС. Якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам (п.3.1 договору);

- Газотранспортне підприємство до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (п.3.2 договору);

- Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства (п.3.3. договору);

- Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п.3.4 договору);

- Розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобов`язується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та засобах масової інформації (п.5.1 договору);

- Тарифи визначені в п.5.1 договору, є обов`язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору (п.5.2 договору);

- Розрахунковий період за договором становить один місяць з 09.00 годин першого дня місяця до 09.00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг з транспортування природного газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 договору, та податку на додану вартість (п.5.3 договору);

- Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.5.4 договору);

- Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період, за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначений номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах (п.5.5 договору);

- У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.3 договору);

- Пеня нараховується газотранспортним підприємством протягом 6 місяців, що передують моменту пред`явлення газотранспортним підприємством претензії та/або звернення газотранспортного підприємства з позовом до суду (п.7.4 договору);

- Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та укладається на строк до 31 грудня 2016 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення троку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.1 договору);

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Укладений договір за правовим змістом сторін є договором надання послуг.

Згідно визначення частини 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На виконання умов договору від 01.04.2016 № про транспортування природного газу магістральними трубопроводами, позивач надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природний газ відповідача за листопад, грудень 2018 року та січень-квітень 2019 року на загальну суму 1 257 118,39 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями актів наданих послуг з транспортування природного газу підписаних та скріплених печатками обох сторін, а саме:

- Акт №11-18- від 30.11.2018 на суму 158 256,12 грн.;

- Акт №11-18- від 30.11.2018 на суму 44 596,82 грн.;

- Акт №12-18- від 31.12.2018 на суму 224 806,86 грн.;

- Акт №12-18- від 31.12.2018 на суму 64 728,31 грн.;

- Акт №01-19- від 31.01.2019 на суму 243 861,26 грн.;

- Акт №01-19- від 31.01.2019 на суму 72 975,37 грн.;

- Акт №02-19- від 28.02.2019 на суму 181 523,38 грн.;

- Акт №02-19- від 28.02.2019 на суму 51 133,14 грн.;

- Акт №03-19- від 31.03.2019 на суму 43 881,47 грн.;

- Акт №03-19- від 31.03.2019 на суму 148 960,46 грн.;

- Акт №04-19- від 31.04.2019 на суму 8 734,82 грн.;

- Акт №04-19- від 31.04.2019 на суму 13 660,38 грн.;

Сторони в умовах договору від 01.04.2016 № про транспортування природного газу магістральними трубопроводами, погодили, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмірі суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період, за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначений номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах (п.5.5 договору).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Позивач вказує, що відповідачем за заявлений період платежів не надходило з дотриманням вимог п.5.5 договору, тобто із зазначенням договору, по якому здійснюється оплата, та періоду, за який така здійснюється, у зв`язку з чим кошти, що надходили від КП «Києво-Святошинська тепломережа», позивач зараховував в оплату заборгованості за раніше надані послуги за минулі періоди.

Відповідач твердить, що здійснював оплату наданих послуг саме за спірний період, та вказує, що оплатив їх у сумі 646 877,58 грн.

Разом із тим, сторонами не заперечується, що станом на початок спірного періоду (до 01.11.2018) у відповідача перед позивачем існувала заборгованість за попередні періоди в сумі 853854,18 грн., яка зазначена, зокрема в Акті звіряння, поданому відповідачем, та визнана представником позивача у відповіді на відзив.

Згідно долучених платіжних доручень та копій банківських виписок, судом встановлено, що у призначенні платежу платіжного доручення №1736 від 27.12.2018 на суму 44 596,82 грн. належним чином та у відповідності до умов пункту 5.5 Договору зазначено договір та звітний період, за який здійснюється оплата. Відтак, оплату за вказаним платіжним дорученням позивач відносить до оплати заборгованості, що виникла раніше за попередні періоди надання послуг, неправомірно.

Як вбачається з решти поданих відповідачем платіжних доручень та банківських виписок, призначення платежу за ними дійсно не містить звітного періоду, за який здійснюється платіж, відтак не оформлене у відповідності з вимогами п.5.5 договору, у зв`язку з чим позивач правомірно зарахував їх в погашення заборгованості, що виникла раніше та існувала за минулі періоди надання послуг за договором.

Враховуючи наведене, суд встановив, що відповідач за спірний період надання послуг з транспортування природного газу здійснив часткову оплату наданих послуг у розмірі 44 596,82 грн. за листопад 2018 року. На підставі наведеного, судом встановлено, що заборгованість за листопад 2018 року становить: 202 852,94 грн.(вартість наданих послуг) - 44 596,82 грн.(часткова оплата) = 158 256,12 грн. Так, розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем за договором від 01.04.2016 № про транспортування природного газу становить: 158 256,12 грн. заборгованість за листопад 2018 року + 289 535,17 грн. заборгованість за грудень 2018 року + 316 836,63 грн. заборгованість січень 2019 року + 232 656,52 грн. заборгованість за лютий 2019 року + 192 841,93 грн. березень 2019 року + 22 395,20 грн. квітень 2019 року = 1 212 521,57 грн.

Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 257 118,39 грн. основного боргу за договором від 01.04.2016 № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період листопад 2018 - квітень 2019 підлягає задоволенню частково у сумі 1 212 521,57 грн.

Крім того, у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 159 216,20 грн. за період з 21.12.2018 по 01.07.2019. Щодо зазначеної вимоги суд зазначає наступне.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Сторони в умовах договору передбачили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.3 договору);

Суд зазначає, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07.06.2019 по справі № 910/23911/16, у постанові від 13.09.2019 по справі № 902/669/18, від 12.06.2018 по справі № 910/4164/17, від 22.11.2018 по справі № 903/962/17.

Також, сторони в умовах договору погодили, що пеня нараховується газотранспортним підприємством протягом 6 місяців, що передують моменту пред`явлення газотранспортним підприємством претензії та/або звернення газотранспортного підприємства з позовом до суду (п.7.4 договору).

Суд звертає увагу позивача, що частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Аналогічна правова позиція висловлена 30 жовтня 2019 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 756/2781/16-ц, провадження № 61-32299св18 (ЄДРСРУ № 85614346).

Суд зазначає, що позивачем не вірно визначено дату виникнення прострочення по актах виконаних послуг за грудень 2018 року та за березень 2019 року, а саме позивач визначив дати прострочення 21.01.2019 та 21.04.2019 відповідно, не врахувавши положення ч.5 ст. 254 ЦК України, відповідно до яких якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Враховуючи наведене, останній строк оплати зобов`язань за грудень 2018 року є 21.01.2019, за березень 2019 - 22.04.2019, а прострочення, а відтак і право нараховувати пеню, настало 22.01.2019 та 23.04.2019 відповідно.

Крім того, позивачем при здійсненні розрахунку не враховано часткову оплату відповідачем послуг, наданих у листопаді 2018 року, платіжним дорученням від 27.12.2018 на суму 44596,82 грн.

За таких обставин, здійснивши перевірку розрахунку пені (не виходячи за межі заявленого позивачем періоду та із врахуванням вірних дат виникнення прострочення та часткової оплати наданих послуг), суд встановив, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені становить 151 451,73 грн., у зв`язку з чим вимогу позивача про стягнення з відповідача 159 216,20 грн. пені слід задовольнити частково у розмірі 151 451,73 грн.

Крім того, у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 13 672,58 грн. за період з 21.12.2018 по 01.07.2019 та 31 160,79 грн. інфляційних втрат за період січень 2019 року - травень 2019 року.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних за заявлений позивачем період з врахуванням вірних дат виникнення прострочення та часткової оплати наданих послуг за листопад 2018 року, суд встановив, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних становить 12 931,63 грн., а відтак вимоги позивача про стягнення 13 672,58 грн. слід задовольнити частково у розмірі 12 931,63 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат, суд встановив, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат становить 23 205,36 грн., а відтак вимоги позивача про стягнення 31 160,79 грн. інфляційних втрат, слід задовольнити частково у розмірі 23 205,36 грн.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов акціонерного товариства «Укртрансгаз» частково, приймає рішення про стягнення з комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради 1 212 521,57 грн. основного боргу, 151 451,73 грн. пені, 12 931,63 грн. 3% річних, 23 205,36 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п.2. ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається судом у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, вул. Незалежності, буд. 9, код 23576122)

на користь акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Печерський район, Кловський узвіз, буд. 9/1, код 30019801)

1 212 521,57 грн. (один мільйон двісті дванадцять тисяч п`ятсот двадцять одна гривня п`ятдесят сім копійок) основного боргу,

151 451,73 грн. (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста п`ятдесят одна гривня сімдесят три копійки) пені;

12 931,63 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять одна гривня шістдесят три копійки) 3% річних,

23 205,36 грн. (двадцять три тисячі двісті п`ять гривень тридцять шість копійок) інфляційних втрат,

21 001,65 грн. (двадцять одна тисяча одна гривня шістдесят п`ять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 26.12.2019.

Суддя О.В. Конюх