ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1212/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю:

від ФОП Заграничного О.Ю. - адвокат Костиркін О.Г., ордер серії ОД № 246391 від 02.12.2019;

Інші представники учасників провадження по справі в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2019

суддя - Гут С.Ф.

місце ухвалення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області

за поданням Головного державного виконавця другого Приморського відділу ДВС міста Одеси Перчика Віталія Олександровича

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа

для забезпечення виконання наказів Господарського суду Одеської області від 12.11.2018; 21.02.2019; 26.02.2019

у справі №916/1212/18

за позовом Фізичної особи-підприємця Заграничного Юрія Олександровича

до відповідача Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 позов Фізичної особи-підприємця Заграничного Юрія Олександровича до відповідача Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича про стягнення 578 633,94 грн. - задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича на користь Фізичної особи-підприємця Заграничного Юрія Олександровича суму заборгованості у розмірі - 367 500,00 грн., пеню в сумі - 112 231,21 грн. 3% річних в сумі - 11 098,50 грн., інфляційні втрати в сумі - 39 267,04 грн., штраф у сумі 46 750,00 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 8 652,59 грн.

В решті позову відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 у справі № 916/1212/18 рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2018 у справі № 916/1212/18 - залишено без змін.

01.11.2019 на адресу Господарського суду Одеської області надійшло подання Головного державного виконавця другого Приморського відділу ДВС міста Одеса Перчика Віталія Олександровича (вх.ГСОО№ 2-5344/19 від 01.11.2019р.) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, в якому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянина України Караулова Дмитра Анатолійовича ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ; що документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 16.05.2014 року, орган видачі 5101, та серії НОМЕР_3 Від 18.04.2018 року, орган видачі 5101, до виконання зобов`язань, покладених наказами Господарського суду Одеської області по справі № 916/1212/18.

Вказане подання обґрунтоване тим, що у Головного державного виконавця другого Приморського відділу ДВС міста Одеса Перчика Віталія Олександровича знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 59513614 з примусового виконання наказів у справі №916/1212/18.

Головним державним виконавцем другого Приморського відділу ДВС міста Одеса Перчиком Віталієм Олександровичем було винесено Постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП 58313302, ВП 58841331, ВП 58841847.

Як вказує державний виконавець, документи виконавчого провадження своєчасно та в повному обсязі надсилалися на адресу боржника, проте боржник ухиляється від їх отримання.

Згідно відповідей наданих на запити державного виконавця, у боржника відсутні грошові кошти, рухоме або нерухоме майно, на же може бути звернено стягнення.

Також за наявною Інформацією, боржник регулярно подорожує за кордон, де залишається на тривалі періоди, що підтверджується Довідкою Державної Прикордоної служби України.

Відповідно до Довідки 0.184-16157/0/15-19-Вих від 02.05.2019 року наданої Адміністрацією Держприкордонслужби, 18.11.2018 року та 09.12.2018 року Караулов Дмитро перетинав кордон України за документом НОМЕР_5 у пункті пропуску Боріспіль-D

Згідно довідки ІС ДП"НАІС" боржник також перетинав кордон 24.06.2019 року.

З урахуванням того, що перетин кордону фіксувався у пунктах пропуску, розташованих в аеропортах, можливо дійти до висновку про наявність у боржника коштів на авіаквитки.

Як зазначає державний виконавець у своїй заяві, станом на час звернення із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржник вчиняє дії, які свідчать про систематичне свідоме ухилення від виконання законних вимог державного виконавця та рішення суду, зокрема, ним не подано виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, ухилення від надання пояснень державному виконавцю за фактами невиконання зобов`язань, покладених наказами Господарського суду Одеської області 12.11.2018р., 21.02.2019р., 26.02.2019 у справі № 916/1212/18.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.11.2019 подання Головного державного виконавця другого Приморського відділу ДВС міста Одеса Перчика Віталія Олександровича (вх.ГСОО№2-5344/19 від 01.11.2019р.) - задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України Караулова Дмитра Анатолійовича ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ; що документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 16.05.2014 року, орган видачі 5101, та серії НОМЕР_3 Від 18.04.2018 року, орган видачі 5101, до виконання зобов`язань, покладених наказами Господарського суду Одеської області по справі № 916/1212/18.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, Фізична особа-підприємець Караулов Дмитро Анатолійович звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2019 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України Караулову Дмитру Анатолійовичу .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

ФОП Караулов Д.А. зазначає, що у боржника відсутні грошові кошти, рухоме або нерухоме майно на яке може були звернено стягнення, єдиним джерелом існування останнього є пенсія, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.11.2019 № 29873/04-2, відомості з якої вказують на те, що Караулов Д.А. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (Приморський підрозділ) і отримує пенсію за віком, що в середньому становить 1564 грн. на місяць.

За твердженням скаржника, висновок суду першої інстанції про наявність у боржника коштів на авіаквитки є помилковим.

Подорожі боржника до іншої країни обґрунтовуються виключно наявністю родинних зв`язків та підтриманню сімейних стосунків із його донькою, що проживає на території Федеративної Республіки Німеччина та перебуває на тимчасовому консульському обліку в Посольстві України У ФРН з 26.07.2010 по 27.10.2015 року.

Скаржник звертає увагу суду, що забезпечення боржника у можливості перетину державного кордону шляхом авіа-перельоту здійснюється цілком за кошти його доньки, що в свою чергу, спростовує доводи державного виконавця щодо наявності коштів на авіаквитки.

Скаржник зазначає, що ніяким чином не ухиляється від виконання зобов`язання, а навпаки не проти здійснення відрахувань із пенсійних виплат у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, скаржник зазначає, що положеннями Закону України «Про виконавче провадження» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Проте, скаржник вважає, що не ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а навпаки прикладає зусилля до його виконання шляхом ініціативи щодо здійснення відрахувань із його пенсії відповідно до статті 10 Закону України «про виконавче провадження».

Скаржник звертає увагу суду, що державним виконавцем у ході примусового виконання рішень у зведеному виконавчому провадженні не було застосовано такий захід примусового виконання рішень як звернення стягнення на пенсію боржника, відповідні постанови державного виконавця до Головного управління Пенсійною фонду України в Одеській області з метою утримання коштів з пенсії боржника не направлялись, що свідчить про упереджене ставлення державного виконання до боржника , я також, що ним не вжито всіх можливих заходів для виконання рішень, а передчасно направлено до суду подання про заборону виїзду за межі України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2019 у справі №916/1212/18. Призначено справу № 916/1212/18 до розгляду на 24.12.2019 о 12:15 год.

Представник ФОП Заграничного О.Ю. в судовому засіданні 24.12.2019 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду від 01.11.2019 у справі №916/1212/18 без змін.

Від представника ФОП Караулова Д.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням адвоката у відрядженні.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про залишення його без задоволення з огляду на наступне.

Неможливість відкладення розгляду даної справи обумовлена спливом 30-ти денного строку, встановленого ч. 2 ст.273 Господарського процесуального кодексу України для розгляду апеляційних скарг на ухвали господарського суду.

За наведених обставин, враховуючи закінчення, встановленого ч.2 ст.273 Господарського процесуального кодексу України, строку для розгляду апеляційних скарг на ухвали господарського суду та відсутність клопотань про продовження строку розгляду спору, клопотання відповідача про відкладення слухання по справі не підлягає задоволенню.

Також слід зазначити, відповідач був обізнаний про подання ним апеляційної скарги та про її розгляд в апеляційному господарському суді та не був позбавлений можливості залучити іншого представника для участі у судовому засіданні, крім того що явка представників учасників справи у судове засідання апеляційного суду не визнавалася обов`язковою.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачаться з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, на виконанні у Головного державного виконавця другого Приморського відділу ДВС міста Одеса Перчика Віталія Олександровича знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 59513614 з примусового виконання:

- наказу №916/1212/18, виданого 12.11.2018 господарським судом Одеської області про стягнення Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРЮОФОПГФ НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Заграничного Юрія Олександровича ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРЮОФОПГФ НОМЕР_4 ) суму заборгованості у розмірі - 367 500,00 грн., пеню в сумі - 112 231,21 грн., 3% річних в сумі - 11 098,50 грн., інфляційні втрати в сумі - 39 267,04 грн., штраф у сумі 46 750,00 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 8 652,59 грн.;

- наказу №916/1212/18, виданого 21.02.2019 господарським судом Одеської області про стягнення з Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича( АДРЕСА_2 ; код ЄДРЮОФОПГФ НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Заграничного Юрія Олександровича ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРЮОФОПГФ НОМЕР_4 ) 4850,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.;

- наказу №916/1212/18, виданого 26.02.2019 господарським судом Одеської області про стягнення з Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРЮОФОПГФ НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Заграничного Юрія Олександровича ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРЮОФОПГФ НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі - 3 489,15 грн.

На підставі заяв стягувача та вищевказаних виконавчих документів, 07.02.2019, 11.04.2019, 11.04.2019 Головним державним виконавцем другого Приморського відділу ДВС міста Одеса Перчиком Віталієм Олександровичем було винесено Постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП 58313302, ВП 58841331, ВП 58841847 відповідно до яких, зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як вказує державний виконавець, документи виконавчого провадження своєчасно та в повному обсязі надсилалися на адресу боржника, проте боржник ухиляється від їх отримання. Зокрема боржнику направлялася постанова про відкриття виконавчого провадження, в пункті другому якої зазначено про зобов`язання подати декларацію про доходи та майно.

Також, 07.02.2019, 12.03.2019, 15.03.2019, 13.05.2019 на адресу боржника направлялися виклики, якими останнього було зобов`язано явитися до державного виконавця та надати пояснення та необхідні документи. Також виклики залишалися у вхідних дверях квартири, в якій зареєстрований боржник, під час виходів на адресу реєстрації боржника 21.02.2019 року, 08.04.2019 року.

Боржник на виклики не з`явився, всі поштові відправлення направлені на адресу АДРЕСА_2 повертаються за закінченням строку зберігання.

При цьому, відповідно до Довідки 27-273 від 13.08.201, наданої Одеською філією ПАТ «УКРПОШТА», адреса вул. Розкидайлівська, 49 обслуговується відділенням поштового зв`язку №20, та Караулов Дмитро Анатолійович отримує пенсійне забезпечення у цьому відділенні.

Відповідно до Довідки наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області №1070/04-18 від 22.08.2019 заява про отримання пенсії у відділенні Укрпошти була подана Карауловим Д.А. 22.02.2019, тобто після накладення арешту на банківський рахунок боржника, на який він отримував пенсію, постановою державного виконавця від 07.02.2019 року.

Вказані вище факти свідчать про свідоме ухилення боржником від виконання законних вимог державного виконавця.

Крім того, зазначений факт, що боржник отримує у поштовому відділенні пенсію та відмовляється від отримання адресованої йому кореспонденції також свідчить про ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до даних реєстру прав на нерухоме майно та матеріалів наданих стягувачем, квартира за адресою АДРЕСА_1 належала Караулову Д.А. та ОСОБА_3 в рівних частках до 07.09.2018 коли боржник здійснив відчуження своєї частки на користь ОСОБА_3 , яка станом на сьогодні вказана одноособовим власником квартири.

Згідно довідки Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 26.03.2019 №3438/51-17 шлюб між Карауловим Д.А та ОСОБА_3 було розірвано 28.12.1993.

Згідно відповідей наданих на запити державного виконавця, у боржника відсутні грошові кошти, рухоме або нерухоме майно, на же може бути звернено стягнення.

Також за наявною Інформацією, боржник регулярно подорожує за кордон, де залишається на тривалі періоди, що підтверджується Довідкою Державної Прикордоної служби України.

Відповідно до Довідки 0.184-16157/0/15-19-Вих від 02.05.2019 наданої Адміністрацією Держприкордонслужби, 18.11.2018 та 09.12.2018 Караулов Дмитро перетинав кордон України за документом НОМЕР_5 у пункті пропуску Боріспіль-D

Згідно довідки ІС ДП «НАІС» боржник також перетинав кордон 24.06.2019.

З урахуванням того, що перетин кордону фіксувався у пунктах пропуску, розташованих в аеропортах, можливо дійти до висновку про наявність у боржника коштів на авіаквитки.

Відповідно до частини п`ятої статі 19 Закону «Про виконавче провадження» на боржника у виконавчому проваджені покладено низку обов`язків, зокрема своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно; повідомляти про зміну відомостей, зазначених у декларації; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця тощо.

Як зазначає державний виконавець у своїй заяві, станом на час звернення із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржник вчиняє дії, які свідчать про систематичне свідоме ухилення від виконання законних вимог державного виконавця та рішення суду, зокрема, ним не подано виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, ухилення від надання пояснень державному виконавцю за фактами невиконання зобов`язань, покладених наказами Господарського суду Одеської області 12.11.2018, 21.02.2019, 26.02.2019 у справі № 916/1212/18.

Разом з тим, судова колегія приймає до уваги, що з часу прийняття постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 у справі № 916/1212/18 боржником не вживалися жодні дії направлені хоча б на часткове (поетапне) виконання судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що зібраними доказами підтверджується, що судове рішення у справі №916/1212/18 до теперішнього часу не виконано, а боржник свідомо ухиляється від його виконання, не вживає ніяких заходів щодо виконання рішення, та фактично ухиляється від виконання зазначеного рішення суду.

Правомірність подання приватного виконавця підтверджується такими положеннями чинного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до підпункту 19 пункту 3 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в країну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

На виконання п. 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24 березня 2008р. №261/2008, щодо врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання було видано спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 р. №25-32/463 №25-5347, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, у тому числі аліментних, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, до того ж питання такого обмеження вирішується судом.

Слід зазначити, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду»

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до висновків, викладених ВCУ при проведенні аналізу судової практики від 1 лютого 2013 року щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Так, у листі Верховного Суду України від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим із метою всебічного і повного встановлення усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Поряд з цим, відповідно до правил статті 337 ГПК України, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи може мати місце виключно у випадку:

- коли ця особа є боржником;

- у випадку невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

І цей захід забезпечення виконання судового рішення є виключним.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Таким чином, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Аналіз наведеного закону дає підстави для висновку про те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів, тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).

Враховуючи наведене, суд вважає, що поведінка боржника по свідомому ухиленню від виконання судового рішення у даній справі підтверджує виключність обставин, які можуть слугувати підставою для застосування обмеження ФОП Караулова Д.А. у праві виїзду за межі України. Це може змусити боржника виконати свої зобов`язання за судовим рішенням або віднайти шляхи врегулювання боргового зобов`язання із позивачем, а тому подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Караулова Д.А. до повного виконання ним зобов`язань за рішенням суду обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що Караулова Д.А. ніяким чином не ухиляється від виконання зобов`язання, а навпаки не проти здійснення відрахувань із пенсійних виплат у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем було дотримано вимоги частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» згідно яких виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей

Документи виконавчого провадження своєчасно та в повному обсязі надсилалися на адресу боржника, проте боржник ухилявся від їх отримання. Зокрема боржнику неодноразово направлялася постанови про відкриття виконавчого провадження, із зазначенням про обов`язок подати декларації про доходи та майно.

Також, як зазначено вище 07.02.2019,12.03.2019, 15.03.2019, 13.05.2019 на адресу боржника направлялися виклики, якими боржника було зобов`язано явитися до державного виконавця та надати пояснення та необхідні документи.

Проте боржник свідомо ухилився від виконання своїх обов`язків, передбачених частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», жоден з яких ним не було виконано.

У даному випадку одним із способів ухилення від виконання рішення суду є виїзд боржника за межі України, враховуючи постійне перетинання боржником державний кордон України, а у разі виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні, буде ускладненим або взагалі неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не подано суду доказів в обґрунтування заявленого клопотання спростовані вищевикладеними обставиними, наведеними в мотивувальній частині постанови суду.

Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вищевказаних підстав для скасування оскарженого судового рішення (ухвали) або її зміни колегією суддів при перегляді даної справи в апеляційному порядку встановлено не було.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 01.11.2019 у справі № 916/1212/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Судові витрати, пов`язані із подачею апеляційної скарги, покладаються на скаржника у зв`язку з відмовою в її задоволенні.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2019 у справі № 916/1212/18 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.12.2019.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Лавриненко