ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відстроченні або розстроченні виконання судового рішення

"17" грудня 2019 р. м. Вінниця Cправа № 902/326/16

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Незамай Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Горького, 127, м. Київ, 03150) в особі філії Публічного акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Вінниці (вул. М.Оводова, 51, корп. 1, м. Вінниця, 21050)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" (вул. Привокзальна, 40, м. Вінниця, 21101)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 20 786 931 грн. 26 коп.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні перебувала справа №902/326/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії Публічного акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Вінниці до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про стягнення 20 786 931 грн. 26 коп.

Рішенням суду Господарського суду Вінницької області (суддя Міліціанов Р.В.) від 21.08.2019 року позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії Публічного акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Вінниці заборгованість за Кредитним договором № 74309К6/151109К29/2088 від 30.05.2007 в розмірі: 4 000 000,00 грн. - основного боргу за тілом кредиту; 6 348 899,22 грн. - заборгованості за процентами за період з 01.07.2010 по 31.03.2018; 11 325,00 грн. - заборгованості зі сплати комісії за управління, нарахованої за період з 01.10.2010 по 27.12.2011; 358 684,93 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення заборгованості по сплаті тіла кредиту за період з 11.04.2015 по 06.04.2018; 2 233 534,20 грн. - інфляційні втрати, нараховані за прострочення заборгованості по сплаті тіла кредиту за період з 11.04.2015 по 28.02.2018 та 867 931,94 грн. судових витрат зі сплати судового збору за подачу позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг.

Вказане рішення оскаржувалось в апеляційному порядку.

04.11.2019 року на виконання вищевказаного рішення суду видано накази.

09.12.2019 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" №87 від 09.12.2019 року про відстрочку виконання рішення у справі №902/326/16, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Міліціанову Р.В.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" №87 від 09.12.2019 року про відстрочку виконання рішення у справі №902/326/16 до розгляду в засіданні на 17.12.2019 року.

У судове засідання 17.12.2019 року прибули представники відповідача (боржника), які підтримали заяву про відстрочення виконання судового рішення у даній справі, а також представник позивача (стягувача), який підтримав письмові заперечення та наполягав на відмові у задоволенні вказаної заяви.

Третя особа, ОСОБА_1 до суду не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином - ухвалою суду від 10.12.2019 року, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією та отримана 16.12.2019 року, що вбачається з повідомлення розміщеного у системі діловодства Господарського суду Вінницької області.

Положення ч. 2 ст. 202 ГПК України надає суду право відкладати розгляд справи виключно в межах визначених ГПК України процесуальних строків розгляду, зокрема у випадку відсутності доказів направлення ухвали учаснику процесу.

В силу ч. 2 ст. 332 ГПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч. 2 ст. 110 ГПК України).

Процесуальним законом визначено граничний десятиденний строк розгляду заяви про відстрочку судового рішення, обов`язкової участі осіб, які є учасниками процесу ГПК України не передбачає, відтак неявка будь - кого з учасників процесу не перешкоджає розгляду заяви про відстрочку виконання судового рішення.

Суд констатує, що відкладення розгляду заяви про відстрочку виконання судового рішення, по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). В силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Також, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвала Господарського суду Вінницької області від 10.12.2019 року у справі № 902/910/19 була оприлюднена 11.12.2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач не був позбавлений права та можливості з ними ознайомитись.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення третьої особи про дату, час та місце судового слухання, однак ОСОБА_1 не скористалася своїм правом участі у судовому засіданні.

Вислухавши пояснення представників сторін, суд розглянув у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" №87 від 09.12.2019 року про відстрочку виконання рішення у справі №902/326/16.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи заява відповідача (боржника) про відстрочку виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 21.08.2019 року мотивована складним фінансовим становищем Товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром", що значно ускладнює належне виконання рішення суду.

Крім того, відповідач зазначає, згідно поданих податковому органу податкових декларацій з податку на прибуток підприємства за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік від`ємне значення об`єкта оподаткування становить, що свідчить про незадовільний фінансовий стан підприємства. До негативних наслідків для підприємства, які зумовили його скрутне фінансове становище також належать інфляційні процеси в економіці держави. Зростання індексу інфляції, коливання курсу гривні, нестабільна соціально - політична, економічна ситуація в країні, негативно впливають на діяльність підприємства, що має наслідком зниження фінансових показників. Стягнення заборгованості можливе лише із застосуванням державним виконавцем звернення стягнення, що неминуче призведе до проведення процедури банкрутства, проведення якої унеможливить виконання рішення суду в повному обсязі.

Погіршення фінансових показників боржника напряму пов`язано з ненаданням ПАТ "Укрексімбанк" у 2009 році траншу кредиту у сумі 1 000 000 грн згідно кредитного договору № 2089/151109К29 від 30.05.2007 року.

Стягнення заборгованості можливе лише із застосуванням державним виконавцем всіх видів звернення стягнення, що неминуче призведе до проведення процедури банкрутства.

Зазначене на думку відповідача значно ускладнюють виконання рішення господарського суду Вінницької області від 21.08.2019 року у справі №902/326/16 та керівництво підприємства (боржника) вживає всіх можливих заходів для стабілізації та забезпечення сталого функціонування підприємства та шукає способи погашення існуючої кредиторської заборгованості, що потребує тривалого часу.

Посилаючись на вказані обставини відповідач зазначає, що погашення боргу в сумі 13 820 375,33 грн, без загрози банкрутства для підприємства, можливо лише за умови відстрочення виконання зазначеного рішення до 01.08.2020 року.

12.12.2019 року на адресу суду від представника Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (позивача, стягувача) надійшли заперечення (вих.№074-22/695 від 11.12.2019 року) на заяву ТОВ "Оспром" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 21.08.2019 року, в яких останній зазначає, що не погоджується з доводами боржника та вважає, що підстави для задоволення заяви відсутні, вказуючи на те що складне матеріальне становище боржника є наслідком управлінської діяльності та прорахунків керівництва боржника у методах та способах ведення господарської діяльності на підприємстві. Виключно керівництво боржника несе відповідальність за організацію виробництва чи надання послуг, яке призводить до збиткової діяльності та тягне за собою всі наслідки та відповідальність перед контрагентами.

Також, зазначає, що доводи відповідача що до того, що подальше примусове виконання рішення призведе до небажаних для нього наслідків матеріального характеру, втрати основних засобів, банкрутства боржника не можна характеризувати як об`єктивні обставини, які істотно ускладнюють виконання судового рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч.ч. 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо.

Положеннями частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України зазначається, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У частині 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо (п. 7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Таким чином, відстрочення виконання рішення суду є процесуальним інститутом наслідком реалізації якого є відкладення (перенесення) виконання рішення суду на інший строк у зв`язку з наявністю обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Поряд з тим, суд наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вирішуючи питання про відстрочку судового рішення, суд повинен врахувати, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Слід врахувати те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення у справі Пономарьов проти України від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, пункт 43), з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції, Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі Бурдов проти Росії, заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі Ясюнієне проти Литви, заява № 41510/98).

На підтвердження доводів щодо наявності підстав для відстрочення виконання судового рішення ТОВ "Оспром" надано аналіз фінансових результатів, прогноз руху грошових коштів, аналіз недоотриманого прибутку за період з 01.2011 по 09.2019, баланси та звіти про фінансові результати за 2008 - 2019 рр., копії декларацій про прибуток за 2016 - 2018 рр., відомості щодо руху та залишків грошових коштів, Довідку №1 про виплату заробітної плати у 2017 - 2019 рр.

Зазначені документи хоча й підтверджують неможливість одноразового погашення боргу перед Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України", однак не доводять наявність виключних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення.

Суд виходить з того, що диспозиція ч. 4 ст. 331 ГПК України чітко розділяє коло суб`єктів до яких застосовуються ті чи інші обставини.

Відповідно до положень частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено що, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відтак тяжке фінансове становище на якому акцентує увагу в своїй заяві Відповідач (долучаючи відповідні докази) стосується саме фізичної особи, а не юридичної особи.

Що ж до юридичної особи, то частина 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України чітко визначає випадки, які суд повинен врахувати при винесенні судового акту про розстрочку виконання рішення суду (стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Однак, у матеріалах справи відсутні докази, котрі б вказували про стихійне лихо чи інші надзвичайні події відносно Відповідача (адже погіршення майнового стану неможливо вважати надзвичайною подією, чи стихійним лихом).

Наданий ТОВ "Оспром" Договір позики №1 від 11.11.2019 року передбачає перерахування позики лише 01.07.2020 року, водночас не передбачає наслідків невиконання такого обов`язку контрагентом відповідача.

Суду не надано доказів на підтвердження фінансового та майнового стану ЗАТ "НК Балтик" з метою надання оцінки реальної можливості отримання грошових коштів ТОВ "Оспром".

Вирішуючи питання щодо ступеня вини відповідача у виникненні спору, суд враховує, що при розгляді по суті справи №902/326/16 уже надано оцінку доводам ТОВ "Оспром" відносно прострочення кредитора внаслідок неотримання чергового траншу кредитних коштів; спір виник внаслідок прострочення виконання зобов`язань саме зі сторони відповідача; у Рішенні суду від 21.08.2019 року стягнуто заборгованість, яка виникла з 01.10.2010 року, що підтверджує тривале невиконання відповідачем грошових зобов`язань.

Суду не надано також доказів часткового виконання судового рішення, що позбавляє суд можливості констатувати зменшення ступеню вини відповідача у виникненні спору.

Приписами ч.ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (яка на підставі ч. 4 ст. 11 ГПК України використовується судом як джерело права) відсутність грошових коштів не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань (Справа "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 (заява №59498/00), Справа "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року (заява № 18357/91) та інші).

Враховуючи вищенаведене суд констатує, що відстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів та обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Водночас, тяжке фінансове становище підприємства (на що посилається боржник) не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, а є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер, як для боржника так і для стягувача.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 р.). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" від 28.07.1999 року (заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

З врахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про те, що наведені заявником обставини та надані документи в якості підстави для відстрочки виконання рішення, не підтверджують неможливості чи ускладнення виконання рішення суду, тому не можуть розцінюватись як виняткові обставини для відстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" №87 від 09.12.2019 року про відстрочку виконання рішення у справі №902/326/16 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 18, 46, 232, 233, 234, 235, 240, 242, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити повністю у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром" № 87 від 09.12.2019 року (вх. № 02.1-37/50/19) про відстрочення виконання Рішення Господарського суду Вінницької області від 21.08.2019 року у справі №902/326/16 строком до 21.08.2020 року.

2. Примірник ухвали учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення - 17.12.2019 року.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду протягом 10 днів з дня складення повного тексту судового рішення (ухвали) шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст ухвали складено 23.12.2019 року

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2, 3 - позивачу (вул. Антоновича, 127, м. Київ, 03150; вул. М. Овода, 51, корп. 1, м. Вінниця, 21050)

4 - відповідачу (вул. Привокзальна, 40, м. Вінниця, 21101)

5 - третій особі (АДРЕСА_1)