ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.12.2019 м. Ужгород Справа № 907/472/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В.,

розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», м. Ужгород,

до відповідача Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод», м. Ужгород

про стягнення 3791,38 грн

секретар судового засідання Штундер Д.Л.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача - Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод неоплачену частину вартості наданих на виконання Договору розподілу природного газу від 22.02.2016 року послуг в розмірі 78834,77грн., а також нараховану за прострочення грошового зобов`язання пеню в розмірі 3490,02грн. та три відсотки річних, які складають суму 301,36грн., посилаючись на статті 526, 530, 549, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230-232 Господарського кодексу України.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить суму 10121,00грн., в т. ч. 8200,00грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1921 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 06 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору та призначено підготовче засідання.

В ході підготовчого провадження позивач зменшив позовні вимоги, внаслідок чого предметом спору у справі є сума пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором 3490,02 грн. та сума 3 процентів річних в розмірі 301,36 грн.

При наданні суду відзиву відповідачем заявлено попередній розрахунок судових витрат у розмірі 15000,00грн.

В підготовчому засіданні 11.09.2019 судом за згодою сторін оголошено перерву до 03.10.2019 до 10:00год. відповідно до ст. 183 ГПК України.

Ухвалою суду від 03.10.2019 підготовче провадження було продовжено на 30 днів.

В ході підготовчого провадження сторонами подано відзив на позов, відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, які відповідають вимогам статей 165, 166, 167 ГПК України, відтак, прийняті судом до розгляду. Позивачем також подані письмові пояснення від 23.10.2019 року.

24 жовтня 2019 року Господарським судом Закарпатської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.11.2019 року.

Під час розгляду справи по суті в судовому засіданні оголошено перерву до 12.12.2019.

Сторонами подано заяви про розподіл понесених ними судових витрат та подано відповідні докази.

Після оголошеної перерви позивач подав клопотання про розгляд справи без участі його повноваженого представника.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежно виконав своє зобов`язання щодо оплати вартості послуги з розподілу природного газу, внаслідок чого станом на момент звернення до суду, враховуючи весь об`єм транспортованого ним газу та всі здійснені відповідачем оплати, заборгованість останнього складала 78834,77 грн. Окрім суми боргу, позивач посилаючись на статті 530, 549, 610, 612, 625 ЦК України та п. 8.2. Договору, нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 3 490,02 грн. та 3 % річних у сумі 301,36 грн.

В ході підготовчого провадження в зв`язку з погашенням відповідачем суми основного боргу, позовні вимоги було зменшено, - предметом позову є пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3490,02 грн. та сума 301,36 грн. 3 % річних.

Заперечення відповідача.

Відповідач вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Акт звірки взаємних розрахунків, долучений позивачем до позову, не відповідає бухгалтерським даним відповідача та не направлявся позивачем відповідачу до подання позовної заяви.

Позивачем безпідставно вказано період заборгованості з 01.01.2016 року договору розподілу природного газу №094200BG3EDP016 від 22.02.2016 року, оскільки, в період з 01.01.2016 р. по 22.02.2016 р. продовжував діяти договір на розподіл природного газу № Т-ПРк-224-У/2015 від 26.10.2015.

Вказує, що відповідно до бухгалтерських відомостей ОП «Ужгородський коньячний завод» сума основного боргу споживача перед Оператором ГРМ становить 45011,13 грн. посилаючись на зведену оборотну сальдову відомість по договорах розподілу, банківські виписки та платіжні доручення.

Заперечує проти задоволення заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу, оскільки вважає такий завищеним відносно предмета позову після зменшення позовних вимог.

Відповідь на відзив.

Позивач вказує на те, що відповідачем помилково був взятий за основу визначення основного боргу Акт звіряння взаємних розрахунків, який був долучений позивачем до позову виключно як додаток до вимоги АТ «Закарпатгаз» від 11.07.2019 року та проігноровано розрахунок суми основного боргу, що був також долучений до позовної заяви відповідно до вимог процесуального законодавства. Також зазначає, що цим же спростовується твердження відповідача, щодо ненаправлення позивачем Акту звірки відповідачу до подання позовної заяви.

При цьому наголосив, що розрахунок основного боргу здійснений на підставі первинних документів, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік» - актів наданих послуг з розподілу природного газу, підписаних як позивачем, так і відповідачем.

Доводи відповідача про наявність меншого розміру боргу на день звернення до суду спростовує доданими доказами про повернення йому оплати 14.07.2016 в сумі 34 257,38 грн. (платіжне доручення №33252 від 13.07.2016 за Договором на постачання природного газу №ТП-ПРк-1880-У/2013 від 25.01.2013; перенесення коштів 13.07.2016 з Договору на розподіл природного газу №Т-ПРк-224-У/2015 від 26.10.15р. на договір на розподіл природного газу №0942006G3EDP016 в сумі 2712,02 грн. у зв`язку з закриттям старих договорів. Крім того, 20.07.2016 було здійснено перенесення коштів з договору на розподіл природного газу №094200BG3EBP016(Мукачево) на Договір на розподіл природного газу №094200BG3EDP016 в сумі 433,74 грн. на підставі заяви відповідача від 15.07.2016.

Заперечення на відповідь на відзив.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач вказує, що розрахована ним на підставі даних бухгалтерського обліку та первинних документів сума боргу 45011,13 грн. є ще меншою та станом на 30.07.2019 борг становив вже 41865,37 грн. Відтак, зазначає, що позивач неправомірно просить стягнути з відповідача 3490,02 грн. пені та 301,36 грн. 3 % річних, оскільки такі розраховані позивачем із заявленої суми заборгованості 78834,77 грн.

Пояснення позивача.

Пояснення позивача зводяться до заперечень стосовно розміру заборгованості на день пред`явлення позову до суду, яку оспорює відповідач. Такі доводи частково були відображені у відповіді на відзив.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

22 лютого 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Закарпатгаз» (тепер - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», далі позивач) та Орендним підприємством «Ужгородський коньячний завод» (далі відповідач, споживач) укладено Договір розподілу природного газу шляхом підписання споживачем заявиприєднання №094200BG3EDP016 до умов Договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (далі Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору Позивач взяв на себе обов`язок надати Відповідачу послуги із розподілу природного газу, а Відповідач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п. 6.4 Договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

За період з травня 2019 року до 21 червня 2019 року Оператор ГРМ розподілив, а Споживач прийняв 98,739 тис.куб.м. природного газу; вартість послуги з розподілу зазначених обсягів природного газу склала 84303,36 грн., що підтверджується двосторонніми актами наданих послуг з розподілу природного газу від 31.05.2019 №ЗКЯ89019127 та від 30.06.2019 №ЗКЯ89021957.

За твердженням позивача станом на момент звернення до суду, враховуючи весь об`єм транспортованого газу позивачем та всі здійснені відповідачем оплати по Договору, заборгованість Відповідача перед Товариством за надані послуги з розподілу природного газу згідно Договору складала 78 834,77 грн.

Вказаний борг підтверджується підписаними сторонами актами наданих послуг з розподілу природного газу від 31.05.2019 №ЗКЯ89019127 та від 30.06.2019 №ЗКЯ89021957.

Окрім того, відповідно до п. 8.2. Договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором.

З огляду на вказаний пункт Договору, позивачем нараховано відповідачу пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 11.06.2019 до 30.07.2019 на загальну суму 3490,02 грн., а на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України за аналогічний період 3 % річних в загальній сумі 301,36 грн.

Як вбачається із долученого відповідачем до матеріалів справи Повідомлення про погашення заборгованості № юр-160/19 від 07.08.2019, відповідачем 05 серпня 2019 року в повному обсязі оплачена вимога позивача від 11.07.2019 р. № 880-Сл-2808-0719 на суму 78834,77 грн., у зв`язку з чим позивачем зменшено позовні вимоги.

За наведених обставин предметом спору у справі є сума пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором 3490,02 грн. та сума 3 відсотів річних в розмірі 301,36 грн.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі «НКРЕКП») від 30.09.2015 № 2494, відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" (далі «Закон») затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі «Кодекс ГРС»), який визначає взаємовідносини Оператора газорозподільних систем (далі «Оператор ГРМ», яким є ПАТ «Закарпатгаз») із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Пункт 1 глави 1 Розділу VI Кодексу ГРС визначає, що суб`єкти ринку природного газу, у тому числі споживачі, які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу ГРС та укладення договору розподілу природного газу.

На виконання вимог статей 12 та 40 Закону постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі «Договір»).

Відповідно до п.1.1.Договору, цей Типовий договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону і Кодексу ГРС.

Згідно з п. 1.3 Договору, такий є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовим) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплати рахунка Оператора ГРМ, та/бо документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до п.2.1. Договору Позивач взяв на себе обов`язок надати Відповідачу послуги із розподілу природного газу, а Відповідач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п. 6.4 Договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 6.6. Договору, надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

У матеріалах справи наявні акти наданих послуг з розподілу природного газу № ЗКЯ89019127 від 31.05.2019 року та № ЗКЯ89021957 від 30.06.2019 року на підставі яких, у відповідача рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 78834,77 грн.

Суд погоджується з твердженням позивача, щодо відповідності вищевказаних актів наданих послуг критеріям ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» встановлених для первинних документів бухгалтерського обліку, а відтак позивачем правомірно визначена сума заборгованості в розмірі 78834,77 грн. згідно з розрахунком основного боргу.

Наявність вказаної суми заборгованості станом на дату звернення позивачем із позовом до суду підтверджена також оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361, долученою позивачем до відповіді на відзив, а також оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 6851, долученою відповідачем до клопотання від 07.08.2019 про приєднання доказів до матеріалів справи.

Посилання відповідача на не отримання ним акту звірки від позивача перед отриманням позовної заяви свого підтвердження в матеріалах справи не знайшло, та спростовується долученою до позовної заяви вимогою АТ «Закарпатгаз» від 11.07.2019 р. № 880-Сл-2808-0719 з додатками та доказами направлення та отримання відповідачем такої.

Підписаний односторонній акт звірки не може вважатися ні первинним документом бухгалтерського обліку, ні належним та достовірним доказом відповідно до ст.ст. 77, 79 ГПК України.

Крім того, в матеріалах справи наявне повідомлення ОП «Ужгородський коньячний завод», надіслане АТ «Закарпатгаз» про погашення заборгованості № 160/19 від 07.08.2019. Як слідує з даного повідомлення, відповідачем здійснена оплата на виконання вимоги позивача про сплату заборгованості у сумі 78834,77 грн. Вказане свідчить про факт визнання існування боргу.

Відтак, доводи відповідача, щодо помилкового та необґрунтованого розрахунку суми основного боргу спростовуються матеріалами справи, поданими як позивачем, так і відповідачем.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України. Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, при цьому, статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відтак, доводи та заперечення відповідача щодо невідповідності суми боргу спростовуються наведеними висновками суду та наявними у справі доказами.

Щодо штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 8.2. Договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання грошового зобов`язання в загальній сумі 3490,02 грн. та 3 % річних в загальній сумі 301,36 грн.

Перевіривши розрахунки пені та 3 % річних, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та правомірність нарахування, а тому такі підлягають до стягнення в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч. 3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Крім того, п. 2 ч. 2 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 129 ГПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі.

Поданою у встановлений законом строк заявою від 09.12.2019 позивач, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 126 ГПК України щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, визначив розмір фактичних витрат на правничу допомогу, який складає 5000,00 грн., що підтверджується детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та їх вартості, оформленого у відповідності до ч. 3 ст. 126 ГПК України.

Як вбачається із долученого позивачем витягу з договору про надання правової допомоги №201117-6 від 20.11.2017 року, укладеного між ПАТ "Закарпатгаз" (замовник) та Адвокатським об`єднанням "Правовий Альянс" (виконавець), виконавець зобов`язується надавати комплекс послуг правової допомоги, а замовник приймати та оплачувати їх (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 8/1 від 16.07.2019 до Договору про надання правової допомоги, загальна вартість послуг, що надаються виконавцем за умовами даної додаткової угоди складає 5000,00 грн, в тому числі ПДВ в сумі 833,33 грн, яка сплачується замовником на розрахунковий рахунок виконавця протягом трьох робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Доказами надання правової допомоги є: видані АТ "Закарпатгаз" адвокатам Адвокатського об`єднання "Правовий Альянс" довіреності Горбатовій Альоні Анатоліївні № 007 Др-105-0819 від 20.08.2019 року та Горінецькому Олександру Йосиповичу № 007Др-62-0619 від 19.06.2019 року, на підставі яких здійснювалось представництво позивача у справі №907/472/19 в суді першої інстанції, акт надання послуг № 89000313 від 05.12.2019 на вказану суму, детальний опис робіт (наданих послуг), у якому вказані виконані адвокатами роботи, а саме: підготовка позовної заяви, розрахунок штрафних та фінансових санкцій, підготовка заяви про зменшення позовних вимог, підготовка відповіді на відзив, підготовка письмових пояснень, представництво інтересів у судових засіданнях у Господарському суді Закарпатської області під час розгляду справи №907/472/19; витяг з договору про надання правової допомоги №201117-6 від 20.11.2017 року; копія додаткової угоди №8/1 від 16.07.2019 року до договору про надання правової допомоги №201117-6 від 20.11.2017 року.

Таким чином, понесені позивачем витрати є обґрунтованими, доведеними та підлягають до відшкодування відповідачем.

Судом взято до уваги позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, викладену в постанові від 03.10.2019 по справі №922/445/19, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судові витрати, в т. ч. і судовий збір, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 81, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод (, 88014, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Тімірязєва, 19) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (, 88015, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2) суму 3791,38 грн. (Три тисячі сімсот дев`яносто одна гривня 38 коп.), в т. ч. пені за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3490,02 грн. та 301,36 грн. 3 % річних, а також судові витрати в розмірі 1921,00 грн.(одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня ) на відшкодування судового збору та 5000,00 грн.(П`ять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2019

Суддя Л.В. Андрейчук