номер провадження справи 18/165/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019 справа № 908/2698/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут В.В.,

розглянувши матеріали справи № 908/2698/19

за позовом публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Мелітопольського міського району електричних мереж (юридична адреса: 69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14; поштова адреса: 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, 106)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, 61)

про стягнення 67733,39 грн.

Без виклику представників сторін

Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго в особі Мелітопольського міського району електричних мереж 30.09.2019 звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі 67733,39 грн., які складаються з: 42400,74 грн. 12% річних та 25332,65 грн. пені на підставі договору реструктуризації № 50 від 13.12.2018. У позовній заяві позивач просив розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2019 справу № 908/2698/19 передано на розгляд судді Носівець В.В. (після зміни прізвища Левкут В.В.).

Ухвалою суду від 07.10.2019 позовну заяву ПАТ Запоріжжяобленерго в особі Мелітопольського міського району електричних мереж залишено без руху.

Ухвалою суду від 28.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2698/19, присвоєно справі номер провадження 18/165/19, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду від сторін не надходило.

Тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений тридцятьма днями з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться, сплив 27.11.2019, тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі спливає 27.12.2019.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 20.12.2019.

В обґрунтування позову позивач посилався на укладення ПАТ «Запоріжжяобленерго» та ТОВ Мелітопольські теплові мережі договору реструктуризації, відповідно до умов якого (п. 1.3 договору) позивач надав розстрочку відповідачу в погашенні, а відповідач зобов`язався сплатити заборгованість в розмірі 2044887,15 грн. Однак відповідач порушив умови договору в частині своєчасної оплати згідно графіку реструктуризації самостійно на рахунок позивача відповідно до графіка погашення заборгованості. Позивач з урахуванням платежів, здійснених відповідачем, відповідно до п. 2.2 договору розрахував 12% річних від несплаченої на кінець місяця, а саме з грудня 2018 по квітень 2019 року, суми основного боргу, які склали 42400,74 грн. Крім того, позивач нарахував відповідачу 25332,65 грн. пені відповідно до п. 3.2 договору. Посилаючись на приписи ст.ст. 11, 15, 16, 230, 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України та ст. 173, 175, 230, 232 ГК України позивач просив задовольнити позов та стягнути 67733,39 грн.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі є: 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, 61.

Ухвала суду від 28.10.2019 про відкриття провадження у справі направлена відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка співпадає з відомостями, зазначеними в позові, отримана відповідачем 04.11.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 333 від 31.10.2019.

Зазначене свідчить, що судом вжиті всі заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи у суді, строки вчинення відповідних дій.

Ухвалою господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 28.10.2019 відповідачу запропоновано подати відзив у строк до 25.11.2019. Відзив на адресу суду від відповідача не надійшов.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (Постачальник електричної енергії, позивач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» (Споживач, відповідач у справі) 13.12.2018 укладено договір реструктуризації № 50 (договір).

Відповідно до п. 1 договору предметом даного договору є умови і порядок сплати споживачем постачальнику електроенергії згідно договору на постачання електричної енергії від 01.01.2013 № 12 (Мелітопольського МРЕМ) укладеного постачальником електричної енергії та споживачем (надалі іменується «Основний договір») частини заборгованості за нараховану пеню на суму 730101,45 грн. за період з 11.03.2017 по 16.04.2018, за інфляційні нарахування на суму 1051470,93 грн. за період з 13.03.2016 по 16.04.2018, за нараховані 3% річних на суму 233094,76 грн. за період з 13.03.2016 по 16.04.2018, судовий збір в розмірі 30220,01 грн. Разом сума заборгованості складає 2044887,15 грн.

Споживач виразив вільне волевиявлення щодо сплати заборгованості, що утворилась в розмірі 2044887,15 грн. (п. 1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору визначено, що постачальник електричної енергії надав розстрочку відповідачу в погашенні, а відповідач зобов`язався сплатити заборгованість в розмірі 2044887,15 грн. самостійно на рахунок постачальника електричної енергії, зазначеного в розділі 5 даного договору, відповідно до Графіку погашення заборгованості (надалі іменується «Графік»):

- термін оплати до 25.12.2018 405451,77 грн.;

- термін оплати до 25.01.2019 546478,46 грн.;

- термін оплати до 25.02.2019 546478,46 грн.;

- термін оплати до 25.03.2019 546478,46 грн.

Всього 2044887,15 грн.

Строки виконання зобов`язань встановлюються даним договором.

Згідно п. 2.2 договору споживач зобов`язався:

- своєчасно вносити платежі згідно з графіком;

- своєчасно сплачувати поточні платежі за спожиту електричну енергію;

- з моменту укладання даного договору реструктуризації споживач зобов`язаний сплачувати ПАТ «Запоріжжяобленерго» 12% річних від несплаченої на кінець відповідного місяця суми основного боргу (відповідальність за порушення господарського зобов`язання). ПАТ «Запоріжжяобленерго» щомісячно здійснює розрахунок сум процентів з урахуванням сплачених сум основного боргу. Сума процентів нараховується в перший робочий день наступного за звітним місяцем на суму основного боргу, що існував протягом такого місяця нарахування. Споживач зобов`язаний сплатити на поточний рахунок ПАТ «Запоріжжяобленерго» суму процентів (12% річних) протягом трьох днів з моменту отримання рахунка. Датою отримання рахунка споживачем вважаються терміни, встановлені пунктом 4.3.2 даного договору.

Пунктом 4.3.2 договору передбачено, що датою отримання споживачем повідомлення вважається:

- при направленні рекомендованим листом дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту 3 дні, по області 5 днів, по Україні 7 днів);

- при направленні нарочним дата вручення споживачу.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами, скріплення їх печатками та діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

Доказів розірвання, припинення або визнання недійсним укладеного між сторонами договору суду не надано.

Проте відповідачем частково порушено умови договору в частині своєчасної оплати згідно графіку реструктуризації:

- 18.12.2018 відповідач оплатив суму в розмірі 405451,77 грн., яку зобов`язався оплатити до 25.12.2018. Дане зобов`язання відповідач виконав вчасно;

- 22.01.2019 відповідач оплатив суму в розмірі 546478,46 грн., яку зобов`язався оплатити до 25.01.2019. Дане зобов`язання відповідач виконав вчасно;

- у лютому 2019 року відповідач оплату за договором не проводив;

- 25.03.2019 відповідач оплатив суму в розмірі 546478,46 грн., яку зобов`язався оплатити до 25.02.2019. Дане зобов`язання відповідач виконав з порушенням терміну оплати за договором;

- 15.04.2019 відповідач оплатив суму в розмірі 546478,46 грн., яку зобов`язався оплатити до 25.03.2019. Дане зобов`язання відповідач виконав з порушенням терміну оплати за договором.

Позивач, з урахуванням платежів, здійснених відповідачем за договором, відповідно до умов п. 2.2 договору, розрахував 12% річних від несплаченої суми основного боргу на кінець місяців, а саме з грудня 2018 року по квітень 2019 року, які склали 42400,74 грн.

Позивачем виставлений відповідачу рахунок № 12 від 19.04.2019 на загальну суму 42400,74 грн., який отриманий відповідачем 23.04.2019 вхідн. № 697 згідно штампу вхідної кореспонденції на супровідному листі від 22.04.2019 № 54-44/1622.

Крім того, позивач на адресу відповідача направляв претензію № 1 від 28.05.2019 з вимогою оплатити 42400,74 грн. 12% річних за договором, яка отримана відповідачем 28.05.2019, а також повторно направляв рахунок № 12 від 19.04.2019 супровідним листом від 02.09.2019 № 54-44/2725, отриманий відповідачем 04.09.2019.

Зазначені вимоги відповідачем залишені без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду з позовними вимогами про стягнення 67733,39 грн., з яких: 42400,74 грн. 12% річних та 25332,65 грн. пені у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язання згідно Графіку.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом вище, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір реструктуризації.

Пунктом 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, сторонами укладено договір реструктуризації, відповідно до умов якого відповідач виразив вільне волевиявлення щодо сплати заборгованості, що утворилась в розмірі 2044887,15 грн. (п. 1.2 договору) у передбачені Графіком строки, відповідач сплатив суму боргу, однак з простроченням деяких платежів. Позивач з урахуванням платежів, здійснених відповідачем відповідно до п. 2.2 договору розрахував 12% річних від несплаченої на кінець місяця суми боргу у загальний період з грудня 2018 по березень 2019 року включно, які склали 42400,74 грн.

Відповідач відповідно до п. 2.2 зобов`язався сплатити на рахунок позивача 12% річних протягом трьох днів з моменту отримання рахунка, первісно направлений рахунок отримано відповідачем 23.04.2019.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо оплати рахунку на суму 42400,74 грн., у встановлений договором строк, не виконав.

Разом з тим, дослідивши наданий позивачем розрахунок 12% річних за період з 01.12.2018 по 31.03.2019, суд визнав його виконаним неправильно, у зв`язку з неправильним визначенням періодів нарахування 12% річних (період нарахування визначений до укладення договору з 01.12.2018) та неврахуванням часткових оплат відповідача. Враховуючи приписи п. 2.2 договору (яким передбачено, що з моменту укладання даного договору реструктуризації споживач зобов`язаний сплачувати ПАТ «Запоріжжяобленерго» 12% річних від несплаченої на кінець відповідного місяця суми основного боргу (відповідальність за порушення господарського зобов`язання), ПАТ «Запоріжжяобленерго» щомісячно здійснює розрахунок сум процентів з урахуванням сплачених сум основного боргу; сума процентів нараховується в перший робочий день наступного за звітним місяцем на суму основного боргу, що існував протягом такого місяця нарахування), 12% річних з урахуванням часткових оплат та належного періоду слід нараховувати наступним чином:

на суму 1639435,38 грн. за період з 02.01.2019 по 21.01.2019, 12% річних дорівнює 10779,85 грн.;

на суму 1092956,92 грн. за період з 22.01.2019 по 24.03.2019, 12% річних дорівнює 22278,35 грн.;

на суму 546478,46 грн. за період з 25.03.2019 по 31.03.2019, 12% річних дорівнює 1257,67 грн.

Всього 34315,87 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 12% річних за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, суд встановив, що до стягнення підлягає 34315,87 грн. 12% річних, в решті (8084,87 грн. 12% річних) суд відмовляє через необґрунтованість.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 25332,65 грн. пені за загальний період з 26.02.2019 по 14.04.2019.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що у разі несвоєчасного виконання зобов`язання споживачем по даному договору, останній сплачує постачальнику електричної енергії пеню в розмірі 0,5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення виконання.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Приписами п. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, суд встановив, що розрахунок пені виконаний позивачем правильно, у зв`язку з чим суд задовольняє вимоги про стягнення 25332,65 грн. пені.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів оплати наявної заборгованості, визнаної судом обґрунтованою, відповідач суду не надав. Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України, не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов`язань за договором реструктуризації.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 34315,87 грн. 12% річних та 25332,65 грн. пені. В решті заявлених вимог (8084,87 грн. 12% річних) суд відмовляє в позові через необґрунтованість.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіляються між сторонами спору пропорційно розміру задоволених позовних вимог і покладаються на відповідача в розмірі 1691,70 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Мелітопольські теплові мережі (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, 61, ідентифікаційний код 05541114) на користь публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ідентифікаційний код 00130926) в особі Мелітопольського міського району електричних мереж (адреса місцезнаходження: 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гетьмана Сагайдачного, 15; поштова адреса: 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, 106) 34315,87 грн. (тридцять чотири тисячі триста п`ятнадцять грн. 87 коп.) 12% річних, 25332,65 грн. (двадцять п`ять тисяч триста тридцять дві грн. 65 коп.) пені та 1691,70 грн. (одну тисячу шістсот дев`яносто одну грн. 70 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 20.12.2019.

Суддя В.В. Левкут