ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року Справа № 926/2143/19
За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях м. Івано-Франківськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Припрутська пересувана механізована колона № 152» м. Новоселиця

про стягнення 1237,00 грн.

Суддя Бутирський А.А.

при секретарі Губчак І.Б.

Представники сторін:

Від позивача Сопко С.П. головний спеціаліст (довіреність від 05.08.2019 р.)

Від відповідача не з`явився

У судовому засіданні приймали участь

СУТЬ СПОРУ: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях м. Івано-Франківськ звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Припрутська пересувана механізована колона № 152» м. Новоселиця про стягнення 1237,00 грн. вартості втраченого обладнання.

Ухвалою від 03.10.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.10.2019 р.

Ухвалою від 23.10.2019 р. розгляд справи перенесено на 18.11.2019 р., а ухвалою від 18.11.2019 р. вирішення спору відкладено на 03.12.2019 р.

Ухвалою від 03.12.2019 р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 18.12.2019 р.

Вдповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, відзив на позов не представив, хоча і був повідомлений про час і місце слухання справи належним чином. При цьому неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

06.03.2019 р. Фондом державного майна України наказом № 231 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України», утворено регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях як юридичну особу публічного права, реорганізувавши шляхом злиття регіональне відділення Фонду державного майна по Івано-Франківській області, регіональне відділення по Чернівецькій області, регіональне відділення Фонду державного майна по Тернопільській області.

Відповідно до п. 2 даного наказу регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, регіонального відділення по Чернівецькій області, регіонального відділення Фонду державного майна по Тернопільській області.

Наказом Фонду державного майна України від 14.03.2019 р. № 255 затверджено Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях.

Наказом Фонду державного майна України від 11.06.2019 р. № 555 затверджено зміни до Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях.

Згідно наказу №286-11 регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області від 05.11.2001 р. прийняло рішення про приватизацію державного підприємства Новоселицького механізованого загону шляхом перетворення у відкрите акціонерне товариство та наказом від 05.12.2001 р. №322-КП створило комісію з приватизації державного підприємства Новоселицький механізований загін.

01.02.2002 р. зазначена комісія на своєму засіданні розглянула та підписала акт оцінки вартості майна державного підприємства Новоселицького механізованого загону, складений відповідно до Методики оцінки вартості майна під час приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2000 р. №1554, згідно п. 10 якого вартість майна що вилучається із статутного капіталу становить 94,140 тис. грн. (вартість об`єктів що не підлягають приватизації п. 10.2.).

Згідно п. 3 розділу III плану приватизації державного майна Новоселицького механізованого загону, затвердженого наказом регіонального відділення ФДМУ по Чернівецькій області від 14.02.2002 р. № 30-3ПП, з вартості цілісного майнового комплексу вилучається вартість майна, що становить 94,140 тис. грн. (протирадіаційне укриття, місцезнаходження: Чернівецька обл., Новоселицький р- н, м. Новоселиця, вул. Комарова, 7, інвентарний номер: 10022, вартість на дату оцінки: 94,140 тис. грн. - п. 3.2. плану приватизації).

22.02.2002 р. наказом регіонального відділення №37-АТ перетворено державне підприємство Новоселицький механізований загін у відкрите акціонерне товариство „Припрутська пересувна механізована колона №152".

У подальшому Відкрите акціонерне товариство „Припрутська пересувна механізована колона №152", на виконання вимог Закону України "Про акціонерні товариства", перетворено на Товариство з обмеженою відповідальністю „Припрутська пересувна механізована колона №152".

Рішенням виконавчого комітету Новоселицької міської ради Чернівецької області №707 від 12.12.2007 р. нежитловій будівлі - об`єкту цивільної оборони (протирадіаційній споруді), власником якої є Держава, присвоєно порядковий номер 1 по вул. Комарова №7 і відтак місцезнаходженням вищевказаної нежитлової будівлі слід рахувати вул. Комарова 7/1 в м. Новоселиця Чернівецької області.

На сьогодні в Реєстрі державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, обліковується об`єкт державної власності - сховище № 197/001 (Чернівецька обл. Новоселицький р-н, м. Новоселиця, вул. Комарова, 7/1), який у процесі приватизації не увійшов до статутного капіталу ВАТ „Припрутська пересувна механізована колона №152" (на сьогодні TOB), однак залишився перебувати на його балансі.

03.04.2012 р. регіональному відділенню ФДМУ по Чернівецькій області видане свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, об`єкт цивільної оборони (сховище №197/001), загальною площею 151,60 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно паспорта сховища № 197/001 до дверей і ставень входять, серед іншого, ставні СУ-ІV у кількості 2 шт.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», об`єктами управління державної власності, серед іншого, є державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів.

Абз. 31 п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» передбачає, що Фонд державного майна України та його регіональні відділення у сфері приватизації державного майна приймають рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських організацій.

Відповідно до п. 1.3 Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 р. №908/68 (надалі - Положення), управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, полягає у виборі та забезпеченні уповноваженим органом (державні органи приватизації) способу та умов подальшого використання майна у межах чинного законодавства відповідно до такого принципу, як забезпечення ефективності використання та збереження державного майна, здійснення заходів контролю.

Згідно ч. 2, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства та у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, - з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

Відповідно до Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 р. № 138, утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами (п. 9); балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд, конструкцій і обладнання, а також підтримання їх у стані, необхідному для проведення їх у готовність до використання за призначенням у строк, визначений паспортом захисної споруди, але не більше 12 годин (п. 10).

З урахуванням наведених правових норм слідує, що обов`язок збереження державного майна, що не увійшло до статутного фонду в процесі приватизації, виник у відповідача на підставі закону.

Враховуючи наведене, відповідач, як балансоутримувач захисної споруди цивільного захисту сховища, несе відповідальність за використання та утримання у належному стані зазначеного сховища та його складових частин (обладнання).

22.08.2018 р. робочою групою за участю представників Управління ДСНС України у Чернівецькій області, Новоселицького РС ДСНС України в Чернівецькій області, відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної роботи та з питань цивільного захисту Новоселицької РДА, Новоселицької об`єднаної територіальної громади, Регіонального відділення ФДМУ по Чернівецькій області здійснено оцінку стану готовності до використання за призначенням захисної споруди цивільного захисту - сховища (протирадіаційного укриття) № 197/01 (м. Новоселиця, вул. вул. Комарова, 7/1), що належить державі та перебуває на балансі відповідача.

За результатами опрацювання даних облікових документів, технічного паспорту робочою групою встановлено відсутність у сховищі ставні СУ-ІV 1 шт.

За змістом ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Ст. 13 Цивільного кодексу України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 147 Господарського кодексу України збитки, завдані суб`єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про Фонд державного майна України Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. Згідно статті 6 Закону Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в областях. Фонд державного майна України, регіональні відділення та представництва становлять єдину систему державних органів приватизації.

На підставі статті 5 Закону Фонд державного майна та його регіональні відділення здійснюють: державне регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності; контроль за виконанням суб`єктами оціночної діяльності та оцінювачами вимог законодавства; контроль за дотриманням єдності методичного та організаційного забезпечення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності та ін.

У ст. 12 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні зазначено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до статті 13 Закону, рецензування акта оцінки майна, якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим. Рецензування акта оцінки майна виконують оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України. Рецензування акта оцінки майна оцінювачем, який працює в органі державної влади, на запити органів державної влади або у зв`язку з виконанням своїх посадових обов`язків здійснюється в межах повноважень, визначених посадовими інструкціями. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування і оцінювачі, які працюють у їх складі, несуть відповідальність відповідно до законів у межах положень та посадових інструкцій, що регламентують їх діяльність.

Відповідно до п. 82 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2013 №1891 (в редакції постанови КМУ від 20.02.2019 №224) визначення розміру збитків переважно здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки.

Але відповідно до п. 88 Методики у разі відсутності вихідних даних, що містять інформацію про пошкоджене майно до та після його розкрадання, нестачі, знищення, псування та неможливості особистого огляду пошкодженого майна виконавцем оцінки, що не дає йому змоги отримати відомості про стан майна до та після розкрадання, нестачі, знищення, псування здійснюється стандартизована оцінка збитків. У разі проведення стандартизованої оцінки збитків майна, що широко представлене на ринку подібного майна, орган приватизації нараховує збитки на підставі інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів, із дотриманням елементів порівняльного методичного підходу. При цьому вартість подібного майна підлягає коригуванню з урахуванням фізичних та функціональних ознак, технічного стану, дати виготовлення майна та іншого. Результати зазначеної стандартизованої оцінки збитків майна, що широко представлене на ринку подібного майна, відображаються в акті оцінки майна за формою згідно з додатком 15.

З огляду на викладене, позивачем проведено роботу щодо розрахунку вартості втраченого обладнання ставні СУ-ІV 1 шт., що становить 1237,00 грн.

Відповідно, зазначена сума відображена у акті оцінки збитків, виконаному завідувачем сектору оцінки майна Могилюк Т.Є. Регіонального відділення ФДМУ по Чернівецькій області та затвердженому наказом в.о. голови комісії з реорганізації А.Р. Мищишиним 05.06.2019 р. за №117-ОМ.

За результатами рецензування акту оцінки збитків, виконаного Пущук Г. ОСОБА_1 ., зроблено висновок, що акт відповідає вимогам п.п. 82, 88 Методики оцінки майна, затвердженої постановою КМУ від 10.12.2003 р. №1891 (в редакції постанови КМУ від 20.02.2019 р. №224).

Таким чином, відповідач, який є балансоутримувачем сховища (протирадіаційного укриття) № 197/01 (м. Новоселиця, вул. вул. Комарова, 7/1) та його обладнання, не забезпечив схоронності майна, чим завдав збитки в сумі 1237,00 грн.

За таких обставин справи позов підлягає задоволенню.

Судові витрати віднести на відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 238-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях м. Івано-Франківськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Припрутська пересувана механізована колона № 152» м. Новоселиця про стягнення 1237,00 грн. збитків задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Припрутська пересувана механізована колона № 152», , вул. Комарова, 7, м. Новоселиця на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, , вул. Васілянок, 48, м. Івано-Франківськ 1237,00 грн. збитків та 1921,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.12.2019 р.

Суддя А.А. Бутирський