ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Черкаси справа № 925/1070/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участі представників сторін: позивача - адвоката Пахомової О.А., відповідача - не з`явились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз" до товариства з обмеженою відповідальністю "Кролікофф" про стягнення 40 962 грн. 98 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Кролікофф" (далі-відповідач) про стягнення, на підставі типового договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.12.2011 року №13-80408/12, 34846 грн. 90 коп. заборгованості, 5389 грн. 45 коп. пені, 462 грн. 16 коп. 3% річних, 264 грн. 47 коп. інфляційних втрат, що разом складає 40 962 грн. 98 коп. та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем свого обов`язку з оплати наданих йому позивачем послуг з транспортування газу за типовим договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №13-80408/12 від 01.12.2011 року.

Ухвалою суду від 09.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1070/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 08.10.2019 року.

Відповідач в особі свого представника подав 18.09.2019 року відзив на позовну заяву (вх. № 28633/19, а.с. 19), яким повідомив про сплату позивачеві 12.09.2019 року основного боргу в розмірі 34846 грн. 90 коп., на підставі платіжного доручення № 3903. Суми нарахованих 3% річних, інфляційних втрат та пені відповідач не визнав з підстав скрутного матеріального становища та просив суд відмовити у задоволенні позову щодо їх стягнення, а в частині стягнення основного боргу просив закрити провадження.

02.10.2019 року позивач в особі представника подав відповідь на відзив (вх. № 30021/19, а.с. 26-27), якою не погодився з відповідачем щодо необхідності відмови в стягненні нарахованих сум 3% річних, інфляційних втрат та пені, оскільки відповідач порушив зобов`язання з оплати послуг у встановлені договором строки, тому вимоги позивача є законними та такими, що відповідають умовам договору і діючому законодавству України.

Ухвалою суду від 08.10.2019 року розгляд справи по суті відкладено на 12.11.2019 року.

В судове засідання відповідач явку свого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в частині стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних, в частині стягнення основного боргу просила провадження закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними для спрощеного провадження.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з наступних підстав.

01.12.2011 року позивач - акціонерне товариство "Укртрансгаз", як газотранспортне підприємство, та відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Кролікофф", як замовник, уклали типовий договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 13-80408/12 (далі - Договір, а.с. 12-14), за умовами п. 1.1. якого газотранспортне підприємство зобов`язалося надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов`язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Сторони погодили усі істотні умови Договору, і зокрема, домовилися про таке:

п. 1.2. - річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 160 тис. куб. м. у тому числі по місяцях: у січні-лютому по 30 тис. куб. м., у березні - 15 тис. куб. м, у квітні - 10 тис. куб. м, у жовтні - 15 тис. куб. м, у листопаді - 30 тис. куб. м, у грудні - 30 тис. куб. м.;

п. 2.4. - газотранспортне підприємство приймає газ від замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі;

п. 3.1. - послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

п. 3.2 - газотранспортне підприємство до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства;

п. 3.3. - замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг.

п. 3.4. - акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством;

п. 5.1. - розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлені національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

п. 5.4. - вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг;

п. 5.5. - оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним , відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів;

п.п. 6.3.1., 6.3.2. - замовник зобов`язується виконувати умови договору, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг;

п. 7.3. - у разі порушення замовником строків оплати , передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України , що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу;

п. 11.1. - цей договір набирає чинності з 01.01.2012 року і діє в частині надання послуг по транспортуванню газу до 31.12.2012 року, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений їхніми печатками.

Сторони відповідно до п. 11.1. Договору не заявляли одне одному про припинення дії типового договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 13-80408/12 від 01.12.2011 року або перегляд його умов, тому Договір є чинним та діє до 31.12.2019 року.

Із актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами: № 01-19-13-80408/12 від 31.01.2019 року на суму 214155 грн.78 коп. за 67,718 тис. куб. м газу; № 02-19-13-80408/12 від 28.02.2019 року на суму 10741 грн. 31 коп. за 51,384 тис. куб. м газу; № 03-19-13-80408/12 від 31.03.2019 року на суму 8566 грн. 46 коп. за 40,980 тис. куб. м газу; № 04-19-13-80408/12 від 30.04.2019 року на суму 3224 грн. 65 коп. за 15,426 тис. куб. м газу (а.с. 15-16) вбачається, що позивачем були надані відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у січні - квітні 2019 року на загальну суму 36688 грн. 20 коп., а відповідачем такі послуги прийняті в повному обсязі без зауважень, про що свідчать підписи його представника та печатки юридичної особи.

Відповідач 05.04.2019 року частково оплатив надані позивачем послуги за Договором в сумі 1841 грн. 31 коп.

За розрахунком позивача борг відповідача за період січень - квітень 2019 року складає 34846 грн. 90 коп.

12.09.2019 року відповідачем на підставі платіжного доручення № 3903 сплачено 34846 грн. 89 коп. основного боргу на користь позивача, тобто після відкриття провадження у справі № 925/1070/19 відповідач добровільно частково сплатив позивачу суму спірної основної заборгованості у розмірі 34846 грн. 89 коп.

Відповідно до розрахунку позивача та враховуючи часткову добровільну сплату заборгованості відповідачем після відкриття провадження у справі, станом на день прийняття рішення у даній справі, вимога про стягнення 5 389 грн. 45 коп. пені, 462 грн. 16 коп. 3% річних, 264 грн. 47 коп. інфляційних втрат є предметом позову у даній справі.

Таким чином, спірні правовідносини сторін виникли із типового договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №13-80408/12 від 01.12.2011 року, вимоги позивача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань послуг, загальні положення про послуги визначені главою 63, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

З урахуванням виду послуг, які є предметом типового договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №13-80408/12 від 01.12.2011 року, спірні правовідносини також перебувають у сфері регулювання Закону України «Про ринок природного газу» № 329Л/ІІІ від 09.04.2015 р., Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП України № 2493 від 30.09.2015 (Кодекс ГТС), Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП України № 2494 від 30.09.2015 (Кодекс ГРС), Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП України № 2496 від 30.09.2016.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903, ч. 1 ст. 905 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором; якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором; строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свій обов`язок за типовим договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №13-80408/12 від 01.12.2011 року в повному обсязі, факт надання послуг та їх несплати в строк відповідачем на суму 34846 грн. 90 коп. матеріалами справи підтверджено, відповідачем визнано.

Також, матеріалами справи підтверджено сплату відповідачем основної заборгованості у розмірі 34846 грн. 89 коп. після відкриття провадження та до прийняття рішення у даній справі.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення 34846 грн. 90 коп. основної заборгованості підлягає закриттю.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем строків оплати наданих позивачем послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача 5 389 грн. 45 коп. пені, 462 грн. 16 коп. 3% річних за період з 20.02.2019 року по 04.09.2019 року, 264 грн. 47 коп. інфляційних втрат за період з березня по липень 2019 року за надані послуги у січні 20109 року та за період з квітня по липень 2019 року за надані послуги у лютому 2019 року.

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобов`язання, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 7.3. Договору визначено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України , що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

При вирішенні спору в частині стягнення спірних сум пені, інфляційних втрат і 3% річних суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614, 625 ЦК України, статтями 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» N 14 від 17.12.2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладені обставини справи, враховуючи попередній висновок суду про часткове задоволення позову, судом перевірено обрахунки заявлених позивачем до стягнення сум пені, 3% річних, інфляційних втрат за період прострочення, визнано їх методологічно і арифметично правильними, тому вимоги позивача і в цій частині позову підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами (ч. 1 ст. 229 ГК України).

Відтак, доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, щодо звільнення його від відповідальності у виді сплати пені, 3% річних, інфляційних втрат за порушення порядку і строків виконання договірного грошового зобов`язання з підстав скрутного матеріального становища товариства, суд визнає необґрунтованими і їх відхиляє.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь якій стадії судового процесу;

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і задовольняє в частині вимог про стягнення 5 389 грн. 45 коп. пені, 462 грн. 16 коп. 3% річних, 264 грн. 47 коп. інфляційних втрат.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 185, 191, 231, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження в частині вимог про стягнення 34846 грн. 90 коп. основного боргу.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Кролікофф", ідентифікаційний код юридичної особи 36778301, місцезнаходження: 20132 Черкаська область, Маньківський р-н, с. Іваньки, вул. Ігоря Щербини, 1-Б на користь акціонерного товариства «Укртрансгаз», ідентифікаційний код юридичної особи 30019801, місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1 - 5 389 грн. 45 коп. пені, 462 грн. 16 коп. 3% річних, 264 грн. 47 коп. інфляційних втрат, 1921 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 13.11.2019 року.

Суддя В.М. Грачов