ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Справа№ 910/3540/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Калатай Н.Ф.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019

у справі № 910/3540/19 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс інвест"

2) Приватного нотаріуса Незнайка Євгена Вікторовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_1

про визнання документів недійсними та зобов`язання вчинити дії

за участю представників учасників справи:

від позивача: Любченко А.В., довіреність № б/н від 01.03.19

від відповідача-1: не з`явились

від відповідача-2: Різник О.О., ордер серія КВ №824459 від 06.12.19

від третьої особи: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс інвест", приватного нотаріуса Незнайка Є.В. про визнання недійсними документів та зобов`язання вчинити дії.

Заявою б/н від 03.04.2019 позивач уточнив позовні вимоги та просив: 1) визнати недійсними документи, подані ТОВ "Укртранс інвест" для державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТОВ "Укртранс інвест" (зміна складу засновників) та включення до складу її засновників ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА": Заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ "Укртранс інвест"; Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Укртранс інвест" від 09 листопада 2016 року; Протокол № 09.11.16 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс інвест" від 09 листопада 2016 року; Протокол №7/5-1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" від 07 листопада 2016; Статут ТОВ "Укртранс інвест" (нова редакція); 2) зобов`язати приватного нотаріуса Незнайка Є.В. скасувати реєстраційну дію від 14.11.2016 № 6057014 та запис в ЄДР щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТОВ "Укртранс інвест" (зміна складу засновників) та включення до складу її засновників ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підписи директора ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" ОСОБА_9 (змінено прізвище на Кампуіс) та керівника Приватного товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМ БОСМАН ХОЛДИНГ Б.В.» (наразі змінено назву на ПТОВ "МЕЙНФРЕЙТ Україна Б.В.") ОСОБА_2 на протоколі № 7/5-1 загальних зборів ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" від 07.11.2016, були підроблені, печатка товариства знаходиться у позивача і ніколи не передавалась третім особам.

Щодо позовних вимог про зобов`язання вчинити дії позивач вказував на те, що приватним нотаріусом в порушення вимог чинного законодавства не було належним чином перевірено документи та протиправно внесено реєстраційний запис до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 у справі № 910/3540/19 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши недоведення позивачем наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання договору недійсним, дійшов висновку про необґрунтованість даної частини позовних вимог. Щодо вимог про визнання недійсним заяви про державну реєстрацію, протоколу №09.11.16 загальних зборів ТОВ "Укртранс інвест" від 09.11.2016, протоколу №7/5-1 загальних зборів ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" від 07.11.2016 судом констатовано невідповідність обраного позивачем способу захисту. В частині вимог про визнання статуту недійсним, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не наведено обґрунтованих обставин, які у відповідності до норм чинного законодавства є підставою для визнання недійсним статуту. Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог до відповідача-2, оскільки позивачем не доведено того, що приватний нотаріус під час вчинення оспорюваної нотаріальної дії діяв в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 у справі № 910/3540/19 та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи з порушенням норм матеріального права. Позивач вказує на неможливість подання ним до суду першої інстанції заяви свідка, оформленої у відповідності до вимог чинного процесуального права з підстав того, що ОСОБА_3 постійно проживає за кордоном та могла прибути в Україну лише в жовтні 2019. Також позивач стверджує, що місцевим господарським судом в порушення вимог процесуального закону не було надано належної правової оцінки листам приватного нотаріуса Архіпової П.І. та приватного нотаріуса Павелка Б.І., якими підтверджено факт підробки підпису та печатки нотаріусів, вчинених на оспорюваних документах. Щодо вимог про зобов`язання вчинити дії, скаржник наполягає на тому, що відповідач-2 не здійснив належної перевірки документів, які були подані йому для вчинення реєстраційної дії № 6057014.

04.11.2019 від апелянта надійшли доповнення до апеляційної скарги, до яких приєднано нотаріально посвідчену заяву свідка - ОСОБА_4 .

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019, справа № 910/3540/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), судді Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 у справі № 910/3540/19. Встановлено учасникам справи процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв клопотань, а також запропоновано надати свої міркування та заперечення щодо заявлених позивачем клопотання про призначення експертизи, заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 розгляд справи призначено на 10.12.2019.

09.12.2019 від Приватного нотаріуса Незнайка Є.В. надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта відповідач-2 вказує на те, що приватним нотаріусом було вчинено всі необхідні дії для перевірки поданих йому на реєстрацію документів, а встановлення факту підробки підписів та фальсифікації документів не віднесено до його компетенції. Крім того, відповідач-2 зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні надано оцінку поданим позивачем документам у повному обсязі, зокрема, листам приватних нотаріусів. Також відповідач-2 зауважив, що позивачем жодними доводами та доказами не було доведено порушення його прав за захистом якого було пред`явлено позов у даній справі.

Відповідач-1 та третя особа не скористались своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, та не подали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представники відповідача-1 та третьої особи в судове засідання 10.12.2019 не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому чинним процесуальним законодавством порядку.

Зі статусу рекомендованого поштового відправлення, надісланого на адресу третьої особи, розміщеного на сайті Укрпошти за місцем виконання операції відділенням зв`язку 54038, м. Миколаїв зареєстровано інформацію про невдалу спробу вручення поштового відправлення 25.11.2019.

Рекомендована кореспонденція, що була надіслана на адресу відповідача-1, що міститься у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою: «фірма не зареєстрована».

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

При цьому, надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи (Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 911/3309/17; від 18.01.2019 у справі № 921/396/17-г).

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 про відкриття апеляційного провадження та від 20.11.2019 про призначення справи до розгляду були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua), тобто усі учасники справи користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до реєстру мали можливість ознайомитися зі змістом вказаної ухвали.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (п.п. 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищенаведене, судова колегія, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, унормованих ст. 273 ГПК України, а також з врахуванням того, що явка представників учасників справи судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони та третьої особи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача-1 та третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні 10.12.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 10.12.2019 заперечив проти доводів апелянта в частині позовних вимог про зобов`язання вчинити дії та просив рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що у відповідності до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс інвест" (відповілач-1 у справі) є Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" (позивач у справі) та ОСОБА_1 (третя особа у справі).

Державна реєстрація змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс інвест" щодо зміни складу або інформації про засновників була здійснена 14.11.2016 приватним нотаріусом Незнайком Є.В за № 6057014 на підставі наступних документів: заяви про державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ "Укртранс інвест "; договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Укртранс інвест" від 09 листопада 2016 року; протоколу № 09.11.16 загальних зборів учасників ТОВ "Укртранс інвест" від 09 листопада 2016 року; протоколу №7/5-1 загальних зборів учасників ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" від 07 листопада 2016; Статуту ТОВ "Укртранс інвест" (нова редакція).

Згідно долученої до матеріалів справи копії протоколу №7/5-1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" від 07 листопада 2016 рішенням зборів учасника товариства, яким є Приватне товариство з обмеженою відповідальністю «ВІМ БОСМАН ХОЛДИНГ Б.В.» (наразі змінено назву на ПТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА Б.В.") та володіє 100% частки в статутному капіталі товариства, надано директору ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" Мурашко І.Г . усі необхідні повноваження для представництва інтересів товариства для купівлі частки у статутному капіталі ТОВ "Укртранс інвест" у тому числі з правом підпису договору купівлі-продажу частки статутного капіталу та установчих документів ТОВ "Укртранс інвест". Вказаний протокол містить підпис генерального директора ТОВ «ВІМ БОСМАН ХОЛДИНГ Б.В. » ОСОБА_7 та посвідчувальний напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Павелко Б.О. з реєстрацією в реєстрі за № 2014 (а.с. 49-51 том І).

Рішенням загальних зборів ТОВ "Укртранс інвест", оформленим протоколом № 09.11.16 від 09.11.2016, погоджено передачу частини частки, що належить ОСОБА_8 у розмірі 980,00 грн та складає 98% статутного капіталу ТОВ "Укртранс інвест" на користь ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА". Вказаний протокол містить підпис директора ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" ОСОБА_9 , відбиток печатки товариства, справжність підпису якої згідно напису на вказаному документі засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Архіповою П.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2223 (а.с. 40-41 том І).

Крім того, вищенаведеним рішенням загальних зборів було затверджено новий склад учасників ТОВ "Укртранс інвест" та нову редакцію Статуту товариства (п. 2, п. 3 порядку денного).

09.11.2016 між ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА", в особі директора ОСОБА_12 (позивач у справі) та ОСОБА_10 (третя особа у справі) укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Укртранс інвест", згідно умов якого третя особа передала у власність позивача частину частки у статутному капіталі відповідача-1 в розмірі 98 %, а покупець приймає частку та сплачує за неї грошову суму в розмірі і порядку, визначеному цим договором. Вказаний договір, зокрема, містить підпис директора ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" директора ОСОБА_9 та відбиток печатки товариства (а.с. 38-39 том І).

Також в матеріалах справи міститься копія Статуту ТОВ "Укртранс інвест", затвердженого рішенням загальних зборів учасників (протокол № 09.11.16 від 09.11.2016), згідно якої учасниками товариства є позивач та третя особа. Вказаний Статут містить підписи учасників товариства та відбитків печаток, а також справжність підписів засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Архиповою П.І. та зареєстровано в реєстрі за № 3224 (а.с. 42-47 том І).

Позивач, вказуючи на підробку підпису директора та печатки ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" заперечує підписання товариством будь-яких договорів, протоколів, статутів та будь-яких інших документів щодо набуття частки у статутному капіталі ТОВ "Укртранс інвест", звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом до ТОВ "Укртранс інвест", приватного нотаріуса Незнайка Є.В. про визнавання недійсним документів та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 ГПК України унормовано, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, до господарського суду вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, при цьому має бути визначено які права позивача порушені відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

В силу наведених законодавчих норм, завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому, вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Водночас, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 Цивільного кодексу України, за приписами якої способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем заявлено вимогу про визнання недійсною заяви про державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ "Укртранс інвест", яка була подана приватному нотаріусу для вчинення ним реєстраційних дій.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців визначаються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Відповідно до ст. 25 названого Закону (в редакції на час проведення реєстраційної дії) державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться, зокрема, на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації.

Частина 4 статті 17 цього Закону визначає перелік документів, що подаються державному реєстратору для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу.

Таким чином, проведення держаної реєстраційної дії з внесення змін до відомостей державного реєстру здійснюється на підставі поданих заявником документів із заповненням форми заяви про державну реєстрацію. Тобто вказана заява лише є формою волевиявлення заявника на проведення відповідної дії та не породжує виникнення будь-яких прав та обов`язків. Більше того, у випадку ненадання визначеного законом переліку документів за умови наявності формалізованої заяви реєстратором може бути відмовлено у проведені відповідної реєстраційної зміни.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заява про державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ "Укртранс інвест" не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, а відтак не може бути визнана в судовому порядку недійсною. Такими чином, предмет позову в даній частині позовних вимог не відповідає встановленим законом способам захисту прав та інтересів особи та не призводить до поновлення порушених прав та інтересів позивача, тому не є ефективним засобом захисту, не забезпечує захисту та відновлення прав позивача. Висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсною заяви про державну реєстрацію змін є правомірними, підстав для скасування рішення в означеній частині не вбачається.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Укртранс інвест" Північний апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, підлягає встановленню наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, за результатами вирішення спору в судовому рішенні вказується в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, в силу припису зазначеної статті, правомірність правочину презюмується і обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Обґрунтовуючи відсутність волевиявлення на укладення оспорюваного правочину, позивач вказує на те, що договір зі сторони ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" підписаний не його директором, а іншою особою. В підтвердження зазначеного позивач в суді першої інстанції надав висновок експертного дослідження №9312 від 07.06.2019, складений експертом Незалежного інституту судових експертиз.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, таким засобом доказування як висновок експертів.

Висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 98 ГПК України). Загальні вимоги до висновку експерта унормовані приписами ч. ч. 6, 7 ст. 98 ГПК Україні.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 ГПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У відповідності до положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).

Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

З урахуванням вищевикладених норм, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що поданий позивачем висновок експерта не може бути належним і допустимим доказом у даній справі, оскільки експертиза проводилась за замовленням позивача на підставі електрофотокопій документів, наданих на дослідження (договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Укртранс інвест" від 09.11.2016, протоколу №7/5-1, Статуту), відсутні експериментальні зразки підписів, до висновку не додано вільних та умовно-вільних зразків.

Отже, місцевий господарський суд надав вірну юридичну оцінку представленому позивачем доказу та вмотивовано відхилив його. Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови суду в прийнятті висновку експерта не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, а відтак не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Посилання апелянта на заяву свідка, яка була оформлена у відповідності до норм чинного процесуального законодавства лише в суді апеляційної інстанції, не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору у зв`язку із підробкою підпису особи, яка його підписала, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. При цьому, встановлення обставин підробки та фальсифікації підпису належить до повноважень експерта, який володіє спеціальними знаннями у відповідній галузі досліджень. Заява свідка про те, що підпис особи є підробленим не є належним і достатнім доказом в розумінні приписів ст. ст. 76, 79 ГПК України для спростування презумпції правомірності правочину, унормованої ст. 204 ЦК України.

Інших доказів в обґрунтування обставин підроблення підпису вчиненого на договорі купівлі-продажу позивачем не надано.

Поряд з цим, місцевим господарським судом було підставно зауважено, що звертаючись з позовом у даній справі, зокрема, з вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, який укладений між ТОВ "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" та ОСОБА_10 , позивачем не було визначено співвідповідачем іншу сторону оспорюваного правочину - ОСОБА_11 . Натомість за змістом ст. 48 ГПК України суд позбавлений процесуальної можливості здійснити залучення співвідповідача за відсутності відповідного клопотання позивача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами в порядку ст. 74 ГПК України не було доведено обставин з якими закон пов`язує визнання недійсним оспорюваного договору, а відтак висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в означеній частині є вірним.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про визнання недійсним протоколу № 09.11.16 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс інвест " від 09.11.2016 року; протоколу №7/5-1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" від 07.11.2016, оскільки протокол є документом, який фіксує факт прийняття рішення загальними зборами, і не є актом в розумінні приписів ст. 20 ГК України, а відтак не може бути визнаний недійсним в судовому порядку. Апеляційна скарга позивача не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в даній частині.

Беручи до уваги те, що рішення загальних зборів ТОВ "Укртранс інвест", оформлене протоколом № 09.11.16 від 09.11.2016, у встановленому законом порядку не визнано недійсним, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову щодо визнання недійсним нової редакції Статуту товариства відсутні. Крім того, апеляційна інстанція погоджується з правовою позицією суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем обставин невідповідності положень Статуту ТОВ "Укртранс інвест" (в новій редакції) вимогам закону, як необхідної передумови для визнання його недійсним.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом належної правої оцінки представленим позивачем доказам (листам приватних нотаріусів) не заслуговують уваги, оскільки наведене спростовується змістом оскаржуваного рішення. Водночас, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що листи приватних нотаріусів про підробку їх печатки і підпису не є достатнім доказом в контексті ст. 79 ГПК України для підтвердження вказаних обставин.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В. скасувати реєстраційну дію від 14.11.2016 № 6057014, колегія суддів зазначає таке.

Спірні реєстраційні дії є похідними від рішень загальних зборів ТОВ "Укртранс інвест", оформлених протоколом № 09.11.16 від 09.11.2016, недійсність яких не встановлено у встановленому законом порядку.

Однак, позивач, посилаючись на приписи ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в апеляційній скарзі наполягав на тому, що під час здійснення вказаної реєстраційної дії приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Незнайком Є.В. не було здійснено дій щодо перевірки поданих на реєстрацію документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 названого Закону у разі якщо під час прийому документів для державної реєстрації або проведення реєстраційних дій у суб`єкта державної реєстрації, державного реєстратора виникає сумнів щодо справжності поданих документів, вони негайно повідомляють про це відповідні правоохоронні органи для вжиття необхідних заходів. Повідомлення правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів не є підставою для зупинення розгляду документів або відмови у державній реєстрації.

Як свідчать матеріали справи, заявником для проведення реєстраційних дій відповідачу-2 було надано, зокрема, договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Укртранс інвест" від 09 листопада 2016 року; протокол № 09.11.16 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс інвест " від 09 листопада 2016 року; протокол №7/5-1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" від 07 листопада 2016; Статут ТОВ "Укртранс інвест" (нова редакція). Справжність підписів, в тому числі й директора позивача, була засвідчена в порядку, встановленому чинним законодавством України приватними нотаріусами.

Беручи до уваги те, що передані на реєстрацію документи містили нотаріальне засвідчення підписантів приватними нотаріусами, а встановлення обставин фальсифікації підписів віднесено до компетенції експертів в галузі почеркознавчих досліджень, судова колегія вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем-2 вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», оскільки приватний нотаріус діючи як реєстратор в силу прямої вказівки закону позбавлений можливості витребовувати у заявника додаткові документи, що не передбачені його положеннями. До того ж, приписами ст. 28 названого Закону визначено чіткий перелік підстав для відмови у проведені державної реєстрації, а повідомлення до правохоронних органів не віднесено до вказаних випадків.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку, що позивачем ані в суді першої інстанції, ані під час перегляду справи в апеляційному порядку належними і допустимими доказами обставин порушення відповідачем-2 вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» не доведено, а тому Господарським судом міста Києва цілком правомірно було відмовлено і у задоволенні даної частини позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо прийняття місцевим господарським судом оскаржуваного рішення при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи з порушенням норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку Північним апеляційним господарським судом.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 у справі № 910/3540/19 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙНФРЕЙТ УКРАЇНА" на рішення Господарського суду міста Києва 04.09.2019 у справі №910/3540/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 у справі №910/3540/19 залишити без змін.

3. Справу №910/3540/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, встановленому ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

Н.Ф. Калатай

Повний текст постанови складено 13.12.2019