ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1315/19

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В. за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К., розглянувши справу в судовому засіданні

За позовом Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Львівській області

до Спільного австрійсько-українського підприємства з іноземними інвестиціями у

формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бітунова Україна"

про стягнення 36 227,03 грн.

Учасники судового процесу:

прокурор: Заєць Ю.О.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Закордонець М.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Львівській області звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Спільного австрійсько-українського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бітунова Україна" про стягнення 36 227,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при здійсненні посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Львівській області габарітно-вагового контролю транспортного засобу, який належить відповідачу, було виявлено факт перевищення нормативних вагових параметрів зазначеного транспортного засобу, на підставі чого було здійснено розрахунок плати за проїзд автомобільними дорогами України у загальному розмірі 1 145,70 євро (36 227,03 грн.).

Ухвалою Господарського суду Київської області у справі № 911/1315/19 від 29.05.2019 року позовну заяву Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Львівській області залишено без руху.

10.06.2019 від позивача надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 29.05.2019.

Ухвалою суду від 18.06.2019 було відкрито провадження у справі № 911/1315/19. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив, судове засідання призначено на 17.07.2019.

17.07.2019 в судовому засіданні прокурор та представник відповідача надали усні пояснення по справі.

Представник позивача в дане судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

17.07.2019 в судовому засіданні суд оголосив ухвалу про відкладення судового засідання на 07.08.2019, яка занесена до протоколу судового засідання.

06.08.2019 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позовних вимог.

07.08.2019 в судовому засіданні прокурор та представник відповідача надали усні пояснення по справі.

Представник позивача в друге в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 07.08.2019 вирішено здійснювати розгляд справи № 911/1315/19 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 05.09.2019, визнано явку позивача обов`язковою; запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання зазначеної ухвали подати до суду відзив на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; докази направлення відзиву позивачу.

09.08.2019 до канцелярії суду надійшла від прокуратури відповідь на відзив на позов.

20.08.2019 відповідачем подано до суду відзив на позов.

05.09.2019 представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про дату, час та місце проведення був повідомлений належним чином.

05.06.2019 в судовому засіданні судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 09.10.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

05.09.2019 судом, з метою повідомлення позивача про наступне судове засідання, складено та направлено останньому ухвалу-повідомлення.

Зазначену ухвалу-повідомлення від 05.09.2019 позивачем отримано 13.09.2019, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення за № 074.

09.10.2019 представник позивача повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про дату, час та місце проведення був повідомлений належним чином.

Прокурор, в судовому засіданні 09.10.2019 завив усне клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, яке судом розглянуто та задоволено.

09.10.2019 в судовому засіданні судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 06.11.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

17.10.2019 судом, з метою повідомлення позивача про наступне судове засідання, складено та направлено останньому ухвалу-повідомлення.

Ухвалою суду від 17.10.2019 з метою всебічного та об`єктивного розгляду господарської справи № 911/1315/19, повного з`ясування обставин зазначеної справи, зобов`язано Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області та Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Львівській області надати до суду оригінали документів: -акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 086669 від 21.08.2018; - сертифікату від 06.12.2017 та додатку до цього сертифікату. Визнано явку Броварської місцевої прокуратури Київської області та Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Львівській області обов`язковою.

Зазначену ухвалу суду отримано всіма учасниками справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

04.11.2019 від прокуратури надійшли письмові пояснення по справі.

06.11.2019 в судове засідання з`явився представник позивача, надав для огляду суду оригінали, долучених до позовної заяви в копіях документів, а також подав клопотання про долучення до матеріалів справи копій доказів по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання, яке судом розглянуто та відхилено, з огляду на те, що строк проведення підготовчого провадження з урахуванням продовження на 30 днів закінчується в даному судовому засіданні, а також з урахуванням того, що у суду наявні всі необхідні докази по справи для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 06.11.2019 судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження по справі та призначення розгляду справи по суті на 21.11.2019, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 21.11.2019 прокурор надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити повністю, з огляду на наступне. Прокурор стверджує, що посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Львівській області при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належить відповідачу, було виявлено факт перевищення нормативних вагових параметрів зазначеного транспортного засобу, на підставі чого було здійснено розрахунок плати за проїзд автомобільними дорогами України у загальному розмірі 1 145,70 євро (36 227,03 грн.).

Представник позивача також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити повністю.

В свою чергу, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, посилаючись на наступне.

Відповідач стверджує, що у прокурора відсутні правові підстави для звернення прокуратури з даним позовом, оскільки останнім, на його думку, не наведено у позовній заяві обставини, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання позивачем своїх функцій із захисту інтересів держави; відповідач вважає також, що прокурор не навів в чому саме полягає порушення інтересів держави. Одночасно, відповідачем наголошено, що прокуратурою не додано до позовної заяви належним чином завірені документи повірки та справності приладів вимірювання габаритно-вагового контролю. Щодо суті спору, то відповідач стверджує, що загальна маса транспортного засобу, який йому належить, разом із грузом, який перевозив відповідач становить 36 343 кг, а ні 42 000 кг, як встановлено при зваженні.

Згідно частини другої статті 216 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених Господарським процесуальним кодексом України строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

В судовому засіданні 21.11.2019, відповідно до приписів частини другої статті 216 та частини п`ятої статті 233 Господарського процесуального кодексу України, перед судовими дебатами, судом оголошено протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 04.12.2019.

04.12.2019 в судовому засіданні судом заслухано прокурора та відповідача в судових дебатах.

Представник позивача в дане судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що учасники справи скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 04.12.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2018 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Львівській області під час здійснення габаритно-вагового контролю, згідно Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 (далі - Порядок), проведено зважування транспортного засобу з напівпричепом, які на праві приватної власності належать відповідачу, що підтверджується свідоцтвами про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 та напівпричепу серії НОМЕР_2 .

Під час проведеного документального габаритно-вагового контролю посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Львівській області на автомобільній дорозі Київ - Чоп 503 км, встановлено факт перевезення автомобілем марки Mercedes-Bens Actros, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом типу EMBL державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належать відповідачеві, вантажу із перевищенням вагових обмежень, визначених Правилами дорожнього руху України, без дозволу або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, а саме встановлено перевищення нормативних вагових параметрів на 1,2 т., оскільки нормативно допустима вага на транспортний засіб даного типу становить 40,80 т, тоді як фактична - 42,00 т, чим порушено ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт".

За результатами зважування, 21.08.2018 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Львівській області складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № , довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 21.08.2019 та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за № 0018492 від 21.08.2018.

На підставі зазначених документів, з урахуванням свідоцтв про реєстрацію, за яких власником є саме відповідач, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Львівській області проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № /06/04/ від 21.08.2018 та нараховано плату за проїзд на загальну суму 1 245,70 Євро,

Згідно інформації з офіційного веб-сайту Національного банку України, станом на 21.08.2018 офіційний курс гривні відносно Євро складав 3162,9609 гривень за 100 Євро.

Отже, загальний розмір плати за проїзд, нарахованої відповідачеві, становить 36 227,03 гривень.

Таким чином, з огляду на виявлені вище органами Укртрансбезпеки порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення вантажів автомобільними дорогами загального користування, відповідачеві нараховано плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів на загальну суму 36 227,03 грн. у гривневому еквіваленті.

Дії Управління Укртрансбезпеки у Львівській області щодо фіксування правопорушення та нарахування сум плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 36 227,03 грн. у гривневому еквіваленті, нарахованої згідно з актом № 0018492 від 21.08.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідачем в адміністративному і судовому порядку не оскаржувались.

Зазначений акт разом із розрахунком № /06/04/ від 21.08.2018, в якому зазначено необхідні реквізити для оплати за проїзд, отримано нарочно водієм відповідача, що підтверджується записом на акті та розрахунку, а також не заперечується відповідачем. Разом із тим, визначена сума в добровільному порядку відповідачем сплачена не була.

Наведене стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі позивача з позовом про стягнення з відповідача в судовому порядку в дохід Державного бюджету України 36 227,03 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, у гривневому еквіваленті.

Господарським судом Київської області, під час розгляду справи, досліджені посилання відповідача про безпідставність, на його думку, звернення прокурора до суду в інтересах позивача, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У відповідності до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі № 3-рн/99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення, Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізовує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 зазначеного Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 8 Положення).

Отже, нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17 звертає увагу на те, що повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати.

При цьому за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідно до наданих повноважень, Державна служба України з безпеки на транспорті та її територіальні органи є належним позивачем в даних правовідносинах.

Відповідно до частини третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України, до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Проте внаслідок нестачі коштів на сплату судового збору, позивач самостійно не в змозі звернутися до суду за захистом своїх прав, у зв`язку з чим позивач листом вх.. № 3259 вх-19 від 24.04.2019 звернувся до органів прокуратури для представництва інтересів держави в особі позивача з огляду на відсутність належного фінансування щодо сплати судового збору.

Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні є джерелом формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів.

Внаслідок несплати відповідачем плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яка по суті є матеріальними збитками, завданими державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, державний бюджет України, а саме державний дорожній фонд у його складі, недоотримує значну суму коштів, які є необхідними для фінансування ремонту автомобільних доріг загального користування та реалізації Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення на 2018 - 2022 роки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 21.03.2018.

На виконання вимог частини четвертої Київською місцевою прокуратурою листом від 22.04.2019 № 3023вих-19 повідомлено позивача про звернення до суду з позовом.

Порушення інтересів держави у спірних правовідносинах та необхідність їх захисту обґрунтована прокурором в позовній заяві посиланням на частину другу статті 29 Бюджетного кодексу України, за якою плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, включена до складу загального фонду Державного бюджету України. Надходження плати за проїзд автомобільними дорогами являє публічний інтерес, оскільки від повноти та своєчасності її зарахування до бюджету залежить ефективність і результативність виконання останнього, можливість запровадження і реалізації програм економічного і соціального розвитку країни, що свою чергу, надає державі можливість виконувати гарантовані Конституцією України зобов`язання перед її народом.

При зверненні з позовом до суду прокурор зазначив в чому полягає порушення інтересів держави, зокрема прокурор зазначає, що несплата суб`єктами господарювання плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави.

З урахуванням вказаних обставин, прокурором із належним обґрунтуванням інтересів держави та зазначенням даних про неналежне здійснення позивачем своїх повноважень щодо захисту інтересів держави (із документальним підтвердженням), прокурором у відповідності до статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» до Господарського суду Київської області подано позовну заяву до відповідача про стягнення відповідних коштів до державного бюджету.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги Закону України «Про прокуратуру», Господарського процесуального кодексу України при зверненні з позовом до суду прокурором дотримані.

З огляду на наведене, посилання відповідача про безпідставність звернення прокурора до суду в інтересах позивача є безпідставним та необґрунтованим.

Яку встановлено судом та зазначено вище, позовні вимоги обґрунтовані тим, що при здійсненні посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Львівській області габарітно-вагового контролю транспортного засобу, який належить відповідачу, було виявлено факт перевищення нормативних вагових параметрів зазначеного транспортного засобу, на підставі чого було здійснено розрахунок плати за проїзд автомобільними дорогами України у загальному розмірі 1 145,70 євро (36 227,03 грн.).

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Такого висновку щодо застосування норм права прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду також дійшла висновку щодо застосування норм права про те, що вимоги про відшкодування такої шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до частини першої статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є шкода, вина та протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

В статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частина друга статті 29 Закону України «Про дорожній рух» зазначає, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 з наступними змінами, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за № 1567 (із внесеними до нього змінами), зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів (далі - транспортний засіб), під час проведення рейдових перевірок здійснюється посадовою особою Укртрансбезпеки або її територіального органу (далі - посадова особа) у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла).

Пунктами 3, 6 вказаного Порядку передбачено, що зупинення транспортного засобу здійснюється для проведення рейдової перевірки посадовою особою в будь-який час на маршруті руху, а у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідачем порушено вимоги вказаних вище нормативних актів, що встановлено складеним позивачем актом № 0018492 від 21.08.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідкою № 0002992 від 21.08.2018 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, чеком про зважування від 21.08.2018.

Відповідач не заперечує, що ним не було отримано у встановленому порядку дозволу на участь у дорожньому русі належних йому транспортних засобів, загальна вага та навантаження на осі яких перевищували нормативні параметри.

За таких обставин, відповідачем вчинене правопорушення, яке має своїм наслідком спричинення державі збитків у вигляді некомпенсованого руйнування автомобільних доріг.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 за № 879 (далі - Порядок № 879).

Зазначений нормативно-правовий акт встановлює порядок обчислення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, яка за своїм правовим змістом є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з частиною третьою пункту 2 Порядку № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

За приписами пункту 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

За приписами пункту 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз наведених норм говорить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568), перевізником є фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Як було встановлено судом, перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобам автомобілем марки Mercedes-Bens Actros, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом типу EMBL державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , які відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 належать відповідачу - Приватному Спільному австрійсько-українському підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бітунова Україна".

У матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком № 879 документи, зокрема актом № 0018492 від 21.08.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідкою № 0002992 від 21.08.2018 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, чеком про зважування від 21.08.2018, які були складені працівниками Укртрансбезпеки у Львівській області 21.08.2018, у зв`язку з виявленням під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу відповідачем.

Розмір плати за проїзд визначено позивачем у відповідності до вимог зазначених вище норм Порядку № 879 та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879).

Відповідно до пункту 26 Порядку № 879, кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Крім того, пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Оскільки відповідачем не здійснено оплату нарахованої суми відшкодування, позивачем здійснено її розрахунок в гривнях, за офіційним курсом гривні до євро станом на момент вчинення правопорушення (тобто, станом на 21.08.2018), що в загальній сумі складає 36 227,03 грн.

Відповідно до пунктів 37, 41 Порядку № 879 учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством; дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Слід зазначити, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що всі твердження відповідача у відзиві спростовуються вищенаведеним, а також наявними матеріалами справи.

Заперечення відповідача щодо того, що вага, яку перевозив автомобіль відповідача у напівпричепі не може бути такою, яку визначено позивачем при здійсненні зважування на рівні 42,00 т., оскільки відповідно до накладної № 2008/01 від 20.08.2018(копія наявна у матеріалах справи) відповідачем здійснювалось перевезення 220 дорожніх бордюрів, вага кожного становить 90 кг, що разом із вагою напівпричепу загалом складає 36 343,00 кг., про що зазначено водієм у розділі пояснень до акту № 0018492 від 21.08.2018, господарським судом досліджено та відхилено, з огляду на наступне. Відповідачем не доведено того, що в напівпричепі не міг знаходитись інший вантаж, окрім зазначеного у накладній № 2008/01 від 20.08.2018, працівниками Укртрансбезпеки у Львівській області огляд та перевірка вмісту напівпричепу не проводилось.

Крім того, відповідач мав право звернутися з заявою про повірку приладів вимірювання габаритно-вагового контролю або оскаржити акт № 0018492 від 21.08.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, проте зазначені дії з боку відповідача вчинені не були.

Щодо заперечень відповідача стосовно відсутності в матеріалах справи доказів повірки та справності приладів вимірювання габаритно-вагового контролю, то господарський суд зауважує, що в процесі розгляду справи прокурором долучено до матеріалів справи копії сертифікату відповідності від 06.12.2017, сертифікату перевірки типу від 27.11.2017, додатку до сертифікату відповідності від 06.12.2017, а також декларації про відповідність № 4, які повністю спростовують заперечення відповідача. Окремо слід зазначити, що зазначені докази були долучені прокурором до позовної заяви, проте в поганій якості.

Крім того, відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

Враховуючи встановлені судом обставини, оскільки відповідач не вніс плату у строк, визначений пункті 31-1 Порядку № 879, і вона набула статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги прокурора щодо стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України 36 227,03 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Всі інші клопотання, заяви, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 8 296,09 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Австрійсько-українського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бітунова Україна" (місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Симоненка Василя, 4; ) в дохід Державного бюджету України (отримувач: УДК у Шевченківському р-ні м. Львова ГУ ДКСУ у Львівській обл., р/р 0007, МФО 825014; ) плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 36 227,03 грн.

3. Стягнути з Австрійсько-українського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бітунова Україна" (місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Симоненка Василя, 4; ) на користь Прокуратури Київської області (місцезнаходження: 01601, м. Київ, б-р Лесі Українки; ) 1 921,00 грн. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.12.2019.

Суддя Л.В. Сокуренко