ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Справа№ 911/1408/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Кубей В.І.

представники сторін не з`явились

розглянувши матеріали апеляційної скарги Дочірнього підприємства «Рітейл Центр»

на рішення Господарського суду Київської області

від 22.08.2019 (повний текст складено 05.09.2019)

у справі № 911/1408/19 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Північно-західна торгівельна група»

до Дочірнього підприємства «Рітейл Центр»

про стягнення 145 177,24 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Північно-західна торгівельна група» (далі - ТОВ позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Дочірнього підприємства «Рітейл Центр» (далі - ДП «Рітейл Центр», відповідач) про стягнення 145 177,24 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором № РЦ035386 від 07.02.2017 в частині оплати поставленого товару, відтак просило стягнути з відповідача 145 177,24 грн. заборгованості.

Заперечуючи проти позову, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказував на відсутність належних доказів здійснення поставки товару з огляду на неналежне оформлення видаткових накладних, наслідком чого, відповідно до п. 7.10 Договору, є право відповідача затримати рахунки за Договором до надання належно оформленої супровідної документації, передбаченої п. 3.6 вказаного Договору. Крім цього, відповідач посилаючись на п. 7.9 Договору, зазначив, що за відсутності реалізації товару у відповідача не виникло обов`язку з його оплати. На переконання відповідача, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними, оскільки справа нескладна, ціна позову невелика, документів подано мало (тобто обсяг опрацьованих адвокатом матеріалів незначний та часу витрачено ним мало) та не підлягають задоволенню, а при умові задоволення позову, не мають перевищувати суму в розмірі 500,00 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.08.2019 у справі №911/1408/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства «Рітейл Центр» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-західна торгівельна група» 145 177,24 грн. боргу, 8 000,00 грн. витрат на правничу допомогу та 2 177,66 грн. судового збору.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, Дочірнє підприємство «Рітейл Центр» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «Північно-західна торгівельна група». В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду, викладених в рішенні встановленим обставинам справи. За твердженнями апелянта, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що обов`язковим реквізитом видаткової накладної є саме зазначення посади та прізвища особа, відповідальної за здійснення даної господарської операції. Оскільки складені безпосередньо позивачем видаткові накладні оформлені неналежним чином, у відповідача були всі підстави для затримання розрахунків за укладеним між сторонами Договором (п. 7.10 Договору) до моменту надання позивачем відповідачу належним чином оформлених накладних. Крім цього, апелянт стверджував про ненадання позивачем відповідачу іншої, окрім видаткових накладних, документації згідно п. 3.6 Договору, що також надає відповідачу право затримати здійснення оплати за Договором. Також апелянт звертав увагу суду на те, що його обов`язок оплатити переданий позивачем товар виникає після його реалізації, однак судом першої інстанції цього не враховано, отже ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заявленої позивачем заборгованості. При цьому, позивач жодного разу не звертався до відповідача з вимогами (проханнями) провести інвентаризацію товару, що не реалізовано, доказів проведення такої інвентаризації матеріали справи не містять, що в свою чергу свідчить про не доведення позивачем обов`язку відповідача оплатити згаданий товар тощо.

Враховуючи ціну позову у даній справі (145 177,24 грн.), яка становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відсутність клопотань учасників справи про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з їх повідомленням (викликом), апеляційний суд дійшов висновку, що дана апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Разом з цим, за клопотанням Дочірнього підприємства «Рітейл Центр» про відкладення розгляду справи розгляд апеляційної скарги Дочірнього підприємства «Рітейл Центр» на рішення Господарського суду Київської області від 22.08.2019 у справі № 911/1408/19 відкладалось на 10.12.2019.

Ооскільки в судове засідання апеляційної інстанції 10.12.2019 представники сторін не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення їм відповідної ухвали про відкладення розгляду справи, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, відтак апеляційний суд вважав за доцільне справу розглядати за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 07.02.2017 між ТОВ «Північно-західна торгівельна група» (позивач, постачальник за договором) та ДП «Рітейл Центр» (відповідач, покупець за договором) було укладено Договір № РЦ035386 (далі Договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених Договором, та відповідно до замовлення покупця поставити товар, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених Договором прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в Специфікації. Поставка товару постачальником здійснюється з метою його оптово/роздрібної реалізації покупцем через мережу магазинів «Фуршет».

Положеннями п. 3.6 Договору сторони погодили, що постачальник при поставці відповідної партії товару передає покупцю наступну супровідну документацію: накладні, в яких повинно бути чітко зазначено кількість відвантаженого товару, ціна за одиницю товару без ПДВ, вартість без ПДВ, сума ПДВ, загальна вартість з ПДВ, а також номер податкової накладної, сформованої на дану поставку; товарно-транспортні накладні; належним чином засвідчені копії посвідчення якості, ветеринарних свідоцтв чи довідок (для товарів тваринного походження), сертифікатів відповідності, в разі необхідності сертифікат про визнання іноземного сертифікату, гігієнічні висновки (для товарів, що не підлягають обов`язковій сертифікації), інструкції з використання, гарантійні сертифікати, технічні паспорти тощо, що вимагається відповідно до законодавства України для оптової чи роздрібної торгівлі; погоджений з покупцем примірник замовлення. Податкова накладна повинна бути зареєстрована в ЕРПН протягом 15 календарних днів.

За змістом п. 5.1 Договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця.

Відповідно до п. 7.1 Договору покупець оплачує товар, який поставляється за цінами, погодженими сторонами в Специфікації та підтвердженими у накладних.

Оплата за товар згідно п. 7.9 Договору здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника щосереди кожні 14 днів після реалізації товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплати здійснюються найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовилися, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 грн. з кожного магазину.

Сторони погодили (п. 7.10 Договору), що покупець має право затримати розрахунки з постачальником: при несвоєчасній оплаті постачальником товарів, робіт, послуг по іншим договорам, укладеним між постачальником та покупцем; у випадку ненадання/надання неналежно оформленої супровідної документації, передбаченої п. 3.6 Договору до моменту надання в повному обсязі належно оформленої супровідної документації; у випадку невиконання/неналежного виконання п.п. 7.12, 7.13 (із підпунктами) або 7.14 (із підпунктами) цього Договору.

Даний Договір згідно п. 10.1 набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За договором поставки в силу приписів ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 655 ЦК України) одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено матеріалами справи, з урахуванням актів розбіжностей та недостачі товару, станом на 01.01.2018 заборгованість відповідача становила 25 974,97 грн., що підтверджується видатковими накладними за період з 20.03.2017 по 11.04.2017 в кількості 97 шт., банківськими виписками по рахунку позивача, накладними на повернення товару та актами, на підставі яких сторонами було проведено розрахунки шляхом заліку однорідних зустрічних вимог.

Разом з тим, згідно акта зведення взаєморозрахунків по клієнту ДП «Рітейл Центр» за період з 01.12.2017 по 31.12.2017, який підписаний та скріплений печатками сторін, станом на 31.12.2017 кінцеве сальдо за даними позивача становило 25 974,97 грн., а за даними відповідача - 25 974,83 грн., тобто різниця в кінцевих сальдо становила 0,14 коп.

Матеріалами справи також встановлено, що з урахуванням актів розбіжностей та недостачі товару, у 2018 році позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товару на загальну суму 705 609,55 грн., що підтверджується видатковими накладними за період з 19.02.2018 по 30.03.2018 у кількості 101 шт., які скріплені підписами сторін. При цьому, на вказаних видаткових накладних містяться штамп відповідача про отримання товару.

Факт отримання товару на вищезгадану суму відповідачем не заперечувався.

На виконання умов Договору відповідачем сплачено 43 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за 12.03.2018, 02.04.2018, 16.07.2018, 07.09.2018, сформованими 20.09.2018.

Крім цього, відповідачем повернуто поставлений за Договором від 07.02.2017 товар на загальну суму 413 519,59 грн., що підтверджується накладними на повернення товару за період 19.02.2018 по 28.08.2018 у кількості 119 шт.

Місцевим судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір № ВЗ РЦ035386 від 07.02.2017 про надання послуг та Договір № РРЦ037605 від 01.01.2018 про надання рекламних послуг, за умовами яких відповідач зобов`язався надавити позивачу маркетингові та рекламні послуги, а позивач - прийняти такі послуги та оплатити їх згідно за умовами цих договорів.

На їх виконання відповідачем було надано, а позивачем прийнято маркетингові та рекламні послуги на загальну суму 127 238,75 грн., що підтверджується складеними сторонами актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до згаданих договорів, а саме актами № від 30.09.2018 на суму 555,55 грн.; № від 31.07.2018 на суму 333,32 грн.; № від 31.07.2018 на суму 294,32 грн.; № від 30.04.2018 на суму 16055,56 грн.; № 768625 від 15.04.2018 на суму 110000,00 грн., зі змісту яких вбачається, що сторонами погоджено, що вказані акти є підставою проведення розрахунків між сторонами за Договором; розрахунок проводиться шляхом заліку однорідних зустрічних вимог.

Таким чином, шляхом заліку однорідних зустрічних вимог сторонами було зараховано 127 238,75 грн. в рахунок оплати поставленого за договором № РЦ035386 від 07.02.2017 товару.

Крім цього, в позовній заяві позивачем зазначено, що в червні 2018 відповідачем виставлено компенсацію позивачу на суму 2 648,94 грн. з огляду на що решта отриманого товару на суму 145 177,24 грн. залишилась неоплаченою відповідачем.

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За таких обставин, що строк виконання зобов`язання вважається встановленим, коли чітко визначено строк (термін) виконання зобов`язання, або є вказівка на подію, яка неминуче має настати і з якою пов`язане настання такого зобов`язання.

Подія є явищем об`єктивної реальності, яка відбувається незалежно від волі людини (стихійне лихо, народження фізичної особи, її смерть тощо), а під діями розуміють обставини, що виникають за волею людини, тобто вольові акти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями п. 7.9 Договору сторони, зокрема, погодили, що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника щосереди кожні 14 днів після реалізації товару. Сторонами не встановлено в Договорі механізму визначення факту та обсягу реалізації товару та інвентаризації нереалізованих залишків.

Разом з цим, реалізація відповідачем товару, придбаного у позивача, кінцевому споживачу не є подією, що неминуче має настати, адже товар може не бути реалізовано до завершення терміну придатності, або взагалі може не бути реалізовано, бути пошкоджено, втрачено й наведене не залежить від волі сторін Договору.

За умовами укладеного між сторонами Договору, настання строку виконання зобов`язання щодо повної оплати відповідачем поставленого позивачем товару сторони поставили в залежність від його реалізації відповідачем, а не від події, яка має неминуче настати, адже умовами Договору строк реалізації відповідачем товару не встановлено.

Отже, наявність відповідного посилання в Договорі на необхідність реалізації товару відповідачем жодним чином не свідчить про те, що сторони чітко встановили момент, з якого повинен відраховуватися строк виконання зобов`язання щодо повної оплати товару відповідачем. Відповідно доводи відповідача (апелянта) в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, оскільки на підставі ч. 1 ст. 692 ЦК України обов`язок негайного виконання зобов`язання з оплати товару виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, доводи відповідача (апелянта) стосовно того, що строк виконання зобов`язання з оплати отриманого товару не настав, адже товар на даний час не реалізований, правомірно не прийняті судом першої інстанції до уваги як безпідставні та необґрунтовані.

При цьому, факт прийняття товару відповідач не заперечував, лише вказував, що надані позивачем видаткові накладні належним чином не оформлені, адже за їх текстом неможливо встановити повноваження особи, яка отримала товар, а також що позивачем не надано відповідачу належним чином оформлених документів на підставі п. 3.6 Договору, відтак відповідач має право затримати оплату за товар в порядку, визначеному п. 7.10 Договору.

Як вище загадувалось, згідно п. 5.1 Договору перехід права власності на товар від позивача до відповідача здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі відповідача.

За змістом ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, які стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Наведене кореспондується із п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (п. 2.5 вказаного Положення).

Отже, відсутність у видатковій накладній назви посади особи, яка отримала товар за нею, за наявності її підпису у накладній, який засвідчений відтиском печатки/штампу самої юридичної особи, відсутність реквізитів довіреності на цю особу не може свідчити про те, що така особа є неуповноваженою чи що така видаткова накладна є неналежним доказом у справі. При цьому, відтиск печатки/штампу на видатковій накладній є свідченням участі юридичної особи у здійсненні господарської операції за цією накладною.

Таким чином, складені позивачем при поставці товару за умовами Договору видаткові накладі, в розумінні ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ЦК України, є первинними (товаророзпорядчими) документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, засвідчують факт постачання товару.

Водночас, слід зазначити, що будь-яких доказів звернення відповідача до позивача з вимогою надати визначені договорами належним чином оформлені документи, із встановленням розумного строку для їх передання, доказів відмови відповідача від Договору, відповідачем (апелянтом) не надано.

Таким чином, оскільки відповідач з часу отримання товару не скористався наданим йому положеннями ст. 666 ЦК України правом встановити позивачу строк для передачі документів, що стосуються товару, якщо відповідач вважав таку передачу необхідною, а в разі невиконання цих вимог правом відмовитися від Договору та повернути товар, заперечення відповідача (апелянта) щодо належного оформлення видаткових накладних та ненадання позивачем повного переліку документів згідно п. 3.6 Договору, не спростовують наведених вище висновків суду.

З огляду на наведене та те, що сума боргу відповідача, яка складає 145 177,24 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, а відповідачем не надано документів на підтвердження погашення цієї заборгованості перед позивачем, апеляційний суд вважає правомірними висновки місцевого суду щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача 145 177,24 грн., які доведено позивачем належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовано, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.

Положеннями ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядку. Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, передбаченому цим Законом.

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які понесе позивач, судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката складали 10 177,66 грн.

Відповідач заперечував проти заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу вважаючи їх неспівмірними.

Як встановлено матеріалами справи, на підтвердження понесених на професійну правничу допомогу витрат заявник надав копію договору № 15/03/19 від 15.03.2019 про надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням, укладеного між ТОВ «Північно-Західна торгівельна група» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Прищепа та партнери», ордер серії РН-645 № 175 від 30.05.2019 та ордер серії РН-645 № 217 від 30.07.2019, видані Адвокатським об`єднанням «Прищепа і партнери» адвокатам Гуль Н.В. та Луцак І.О. на підставі договору про надання правової допомоги № 15/03/19 від 15.03.2019, копії свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю серії РН № 1421 від 27.07.2018 та № 508 від 19.11.2004, копію акта здачі-приймання наданих послуг № 24/07/19 від 24.07.2019, згідно якого загальна вартість виконаних робіт склала 8 000,00 грн., детальний опис виконаних адвокатом робіт від 25.07.2019, копію рахунку на оплату послуг № 24/07/2019 на суму 8 000,00 грн. та виписку по рахунку Адвокатського об`єднання «Прищепа і Партнери» від 25.07.2019, згідно якої ТОВ «Північно-Західна Торгівельна Група» здійснило оплату за надану професійну правничу допомогу за договором № 15/03/19 від 15.03.2019 та актом 24/07/19 у справі № 911/1408/19 у сумі 8 000,00 грн.

Отже, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу згідно договору № 15/03/19 від 15.03.2019 про надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням на суму 8 000,00 грн. документально підтверджені.

З огляду на наведене, сукупність доказів щодо витраченого адвокатом часу на підготовку матеріалів до судового засідання, участь адвоката у судових засіданнях, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що документально підтверджені витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 8 000, 00 грн. є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг й виконаних робіт та ціною позову, підлягають стягненню в розмірі 8 000, 00 грн.

Доводи апелянта з приводу неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції вимог матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Крім цього, враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Рітейл Центр» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 22.08.2019 у справі № 911/1408/19 - без змін.

Матеріали справи № 911/1408/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.12.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Є.Ю. Пономаренко