ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" грудня 2019 р. Справа № 924/722/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали

за позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький

до Ізяславської виправної колонії №31, м. Ізяслав Хмельницької області

про стягнення 130 654,00 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу

за участю представників:

від позивача: Лаздіна Ю.О. - за довіреністю

від відповідача: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області звернулась до суду з позовом до Ізяславської виправної колонії №31, м. Ізяслав Хмельницької області про стягнення 130 654,00 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу.

В обґрунтування позову вказує на порушення відповідачем вимог ст.ст. 38,39 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 10,11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" в період з 23.09.2014р. по 09.03.2017р. здійснювала викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, у відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Відповідач повноважного представника в засідання не направив, проте у відзиві на позов просить суд відмовити у позовних вимогах.

Звертає увагу на те, що незаконна відмова Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької обласної державної адміністрації щодо видачі Ізяславській виправній колонії №31 дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря призвели до затягування часу на отримання дозвільного документу, що тягне за собою нарахування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності відповідного дозволу.

Вважає, що наданий позивачем розрахунок розмірів відшкодувань збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферу Ізяславською виправною колонією №31 не відповідає дійсності. В розрахунку вказано джерело викидів №1 - димова труба від парового котла ДКВР 6,5-13Гм, яка на балансі не перебуває. Даний об`єкт перебуває на балансі Державного підприємства "Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№31) та на яке видано дозвільний документ. Стверджує, що вказані у розрахунку коефіціенти забруднюючих речовин є невірними при розрахунку на інше стаціонарне джерело.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Ізясласької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області №31, про що складено акт №139/02 від 07.09.2016 р.

В акті зафіксовано, що підприємством укладено договір на розробку документів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (інвентаризації джерел викидів обгрунтовуючих матеріалів для отримання дозволу на викиди) №08-111 від 15.06.2016р.

Перевіркою встановлено, що підприємство здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу на викиди в атмосферне повітря, в порушення вимог ст. ст. 10 (абзац другий частини першої), 11 (частини п`ятої) Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Акт підписаний посадовою особою, що проводила перевірку, та присутніми представниками відповідача (директор, головний інженер) без зауважень.

У матеріалах справи наявне рішення Управління Держпродспоживслужби в Ізяславському районі №541 від 27.12.2016р.щодо можливості видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, договір укладний між Філією «Хмельницький державний випробувальний центр з сертифікації будівельних матеріалів» Державного підприємства «Центр з сертифікації будівельних матеріалів, виробів та контрукцій» та Ізяславська виравна колонія УДПТСУ у Хмельницькій області, згідно якого виконавець зобов`язується скласти звіт по інвентаризації викидів ЗР в атмосферне повітря.

Листом Департаменту екології та природних ресурсів від 10.02.2017р. зазначено, що у звіті по інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в таблиці «Характеристика джерел викиду забруднюючих речовин» відсутні викиди діоксиду вуглецю по якому проведені розрахунки викидів. Звернуто увагу на усунення зауваження і представлення матеріалів на розгляд.

Протоколом №00075 від 07.09.2016р. по адміністративне правопорушення встановлено, що під час перевірки Ізяславської виправної колонії №31 м.Ізяслав вул. Гагаріна,4 в особі в.о. начальника порушено порядок здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме викид в атмосферне повітря здійснюється за відсутності дозволу.

У матеріалах справи наявний лист Ізяславської виправної колонії №31, у якому повідомлено, що за адресою м.Ізяслав вул.Гагаріна,4 зареєстровано дві юридичні особи Державна установа «Ізяславська виправна колонія №31» (код 08594759) та Державне підприємство «Ізяславської виправної колонії №31 (код 08681011).

Дозвіл на викиди забруднючих речовин в атмосферне повітря від 08.06.2015р. був виданий на джерело викидів - димова труба сушарки тирси.

На балансі установи рахується одне стаціонарне джерело забруднення - котельня.

Начальником відділу - старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області відділу екологічного контролю атмосферного повітря та водних ресурсів було виконано розрахунок розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі Ізяславською виправною колонією №31 (вул. Гагаріна, 4, м. Ізяслав, 30300) в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, згідно з яким розмір збитків, які заподіяні державі відповідачем в результаті викидів забруднюючих речовин від джерел викидів за період з 23.09.2014 р. по 09.03. 2017 р. без дозволу на викиди становить 130654,00 грн.

У розрахунку зазначено, що 07 вересня 2016 р. посадовими особами Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Ізяславською виправною колонією №31. В ході перевірки встановлено, що викиди забруднюючих речовин від джерел викидів (джерело викидів №1 - димова труба від парового котла ДКВР 6,5-13ГМ) в період з 23 вересня 2014 року по 09 березня 2017 року здійснювались за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням ст. 10, 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Факт наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря Ізяславською виправною колонією №31 в період з 23.09.2014 року по 09.03.2017 року не підтверджений даними суб`єкта господарювання.

Суб`єктом господарювання отримано дозвіл №-75/28 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 09.03.2017р.

Розрахунок розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі законодавства Ізяславською виправною колонією №31 в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викидів, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснено на підставі "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря" (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 грудня 2008 року № 639, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 січня 2009 року за № 48/16064.

Позивач звернувся до відповідача з листом від 22.01.2018 р. №254/06, в якому повідомив про необхідність виконання зобов`язання по відшкодуванню збитків, заподіяних державі у розмірі 130654,00 грн., у десятиденний термін з дня одержання претензії. До листа було додано копію розрахунку на 1 арк.

Несплата відповідачем в добровільному порядку збитків, заподіяних державі в результаті викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу, в розмірі 130654,00 грн. стала підставою звернення позивача з цим позовом до суду.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

За приписами ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Положення ст. 50 Конституції України гарантують кожному право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Пунктом 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 р. №302 передбачено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

При цьому державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, а також іншими органами виконавчої влади.

За приписами ч. 1 ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.

Відповідно до ст. 34 вказаного Закону завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Згідно ч. 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Як убачається з матеріалів справи, 07.09.2017 р. Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами відповідачем, про що складено акт №139/02. Перевіркою, зокрема встановлено, що відповідач здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу на викиди в атмосферне повітря, в порушення вимог ст. ст. 10 (абзац другий частини першої), 11 (частини п`ятої) Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Статтею 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони атмосферного повітря несуть особи, винні, зокрема, у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону.

Статтею 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" передбачено, що шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, згідно зі статтею 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у період 23.09.2014 р. - 09.03.2017 р. експлуатував обладнання, яке здійснювало викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, за відсутності відповідного дозволу, що підтверджується актом планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №139/02 від 07.09.2016 р., який підписано відповідачем без будь-яких зауважень.

Виходячи з положень ст.ст. 10, 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 р. №302, здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу, є порушенням вимог природоохоронного законодавства, а саме: законодавства про охорону атмосферного повітря, за яке передбачено відповідальність, в тому числі шляхом відшкодування завданої шкоди (ст.66 Конституції України, ст.1166 ЦК України, ст. ст. 41, 68, 69 "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 33, 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря").

В матеріали справи Державною установою «Ізяславська виправна колонія №31» надано довідку №2399 від 22.08.2019р. в якій зазначено, що згідно даних бухгалтерського обліку паровий котел ДКВР 6,5-13 ГМ на балансі установи не рахується.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надано доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення шкоди.

Отже, враховуючи наведені вище обставини справи та норми законодавства, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку із відмовою у позові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

У позові Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький до Ізяславської виправної колонії №31, м. Ізяслав Хмельницької області про стягнення 130 654,00 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 16.12.2019 р.

Суддя І.В. Грамчук

Віддруковано 3 прим.: 1 - у справу, 2 - позивачу (вул. Івана Франка, 2/2, м. Хмельницький, 29000) 3 - відповідачу (вул. Гагаріна, 4, м. Ізяслав, Хмельницька обл., 30300) всім реком. листом з повідомл. про вруч.