ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2887/19
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК - КМК", с. Борівське третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "КУП'ЯНСЬКИЙ МКК", м. Куп'янськ
до Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, с. Борівське
про визнання права власності
за участю представників:

позивача - Леонова Ю.О.

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2019 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-КМК" () з позовом до Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області та з урахуванням уточненої позовної заяви (вх.27940 від 19.11.2019 р.) просить суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-КМК» (63661, Харківська обл., Шевченківський район, селище Борівське, ВУЛ.40 РОКІВ ПЕРЕМОГИ, будинок 6, ідентифікаційний код особи 34172441) право власності на нежитлову будівлю загальною площею 1511,3 кв.м № 25а по вул. 40 років Перемоги в селі Борівське Шевченківського району Харківської області за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що у 2006 році між ТОВ "ВОСТОК-КМК" та ЗАТ "Куп'янський молочноконсервний завод" було укладено договір №9, за яким Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця товар, а саме торгівельний блок з їдальнею та резервуар 75 м куб. На виконання договору між сторонами було підписано договір та акт приймання-передачі без нотаріального посвідчення. Як зазначає позивач, продавець також не був власником будівлі, право власності за ним не було зареєстровано. У 2010 році виконавчий комітет Борівської сільської ради прийняв рішення про видачу свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю виробничого приміщення торгівельного центру в селищі Борівське по вул. 40 років Перемоги, 25 а. На даний час, державний реєстратор речових прав на нерухоме майно відмовив в його реєстрації з посиланням на ст. 220 ЦК України, у зв'язку з недодержанням сторонами про здійсненні купівлі-продажу нотаріального посвідчення. З моменту придбання нежитлової будівлі в 2006 році і по теперішній час ТОВ «ВОСТОК-КМК» фактично відкрито володіє, користується, доглядає за будівлею та утримує її в належному стані за власні кошти, тому позивач просить суд визнати право власності на зазначене нерухоме майно.

Ухвалою суду від 30.09.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 08.10.2019 р., встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

08.10.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 24095), в якому Борівська сільська рада Шевченківського району Харківської області позовну заяву визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою від 08.10.2019 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору було залучено Приватне акціонерне товариство "КУП'ЯНСЬКИЙ МКК" (63702, Харківська обл., місто Куп'янськ, ВУЛИЦЯ ЛОМОНОСОВА, будинок 26, ідентифікаційний код особи 00418142), встановити третій особі, строк для надання пояснень по справі.

28.10.2019 р. від ПрАТ «Куп'янський молочноконсервний комбінат» надійшли письмові пояснення (вх. 25871), в яких третя особа не заперечує проти позовних вимог та просить суд розглядати справу за відсутності її представника.

19.11.2019 р. від позивача надійшла уточнена позовна заява (вх.27940), в якій позивач просить суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-КМК» (63661, Харківська обл., Шевченківський район, селище Борівське, ВУЛ.40 РОКІВ ПЕРЕМОГИ, будинок 6, ідентифікаційний код особи 34172441) право власності на нежитлову будівлю загальною площею 1511,3 кв.м № 25а по вул. 40 років Перемоги в селі Борівське Шевченківського району Харківської області за набувальною давністю.

19.11.2019 р. за вх. 28019 та вх. 27939 відповідачем та третьою особою було подано відзив та письмові пояснення на уточнену позовну заяву позивача.

20.11.2019 р. від третьої особи надійшли додаткові письмові пояснення (вх. 28200) з урахуванням уточненої позовної заяви.

27.11.2019 р. позивачем було надано для долучення до матеріалів справи копію рішення виконавчого комітету Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області №7а від 23.02.2010 р. та фотокопії нерухомого майна.

Надані учасниками справи заяви по суті справи та додані до них документи були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою від 27.11.2019 р. було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.12.2019 р. о 10:30.

Присутній у судовому засіданні 10.12.2019 р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-КМК» право власності на нежитлову будівлю загальною площею 1511,3 кв.м № 25а по вул. 40 років Перемоги в селі Борівське Шевченківського району Харківської області за набувальною давністю.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. В матеріалах справи наявні клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника із зазначенням, що відповідач проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа свого представника у судове засідання також не направила, у письмових поясненнях по справі просила суд розглядати справу без участі її представника, проти позову не заперечувала.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

01.04.2006 року між ТОВ «ВОСТОК-КМК» (Покупець) та ЗАТ «Купянський молочноконсервний комбінат» (Постачальник) було підписано Договір №9 від 01.04.2006 р., за умовами якого яким Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити Товар, найменування, кількість та ціна якого вказані в Додатках, що є невід'ємною частиною до договору. За Накладною № 50 на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 16.06.2006 р. ЗАТ «Купянський молочноконсервний комбінат» передав, а ТОВ «ВОСТОК-КМК» прийняв резервуар 75 куб.м та Торгівельний блок з їдальнею. Про передачу резервуару та торгівельного блоку з їдальнею було підписано Акт приймання-передачі за накладною № 50 від 16.06.2006 р., за яким ТОВ «ВОСТОК-КМК» було прийнято зазначене майно. Однак, даний договір не був нотаріально посвідчений та не була проведена його державна реєстрація, тобто, як зазначав позивач, договір був укладений в простій письмовій формі.

Комунальним підприємством «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю по вул. 40 років Перемоги, 25а, с.Борівське, Шевченківський район, Харківська область. В технічному паспорті власник будівлі не зазначений, оскільки, як зазначав позивач, при зверненні до бюро технічної інвентаризації виявилося, що власник нежитлової будівлі по вул. 40 років Перемоги, 25а, в с.Борівське відсутній, право власності на будівлю не зареєстроване (довідка КП «Шевченківське БТІ» від 23.07.2019 № 76), технічна документація на зазначену будівлю виготовлена 25.06.2018 р. на замовлення ТОВ «ВОСТОК-КМК». ЗАТ «Купянський молочноконсервний комбінат» не був власником зазначеної нежитлової будівлі, право власності ані за ним, ані за будь-якою іншою юридичною чи фізичною особою не було зареєстровано.

Рішенням виконавчого комітету Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 23.02.2010 №8 було вирішено видати свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю виробничого приміщення торговельного центру в селищі Борівське по вулиці 40 років Перемоги, 25а та просити КП «Шевченківське БТІ» видати свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю ТОВ «ВОСТОК-КМК». Однак, КП «Шевченківським БТІ» було відмовлено у реєстрації права власності на нежитлову будівлю, оскільки повноваження реєстраторів бюро технічної інвентаризації щодо проведення державної реєстрації закінчились 31.12.2012, про що ТОВ «ВОСТОК- КМК» було повідомлено листом від 23.07.2019 № 76.

Звернувшись до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно з метою реєстрації права власності на нежитлову будівлю, підприємству було відмовлено у реєстрації права власності на будівлю (Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 44132413 від 20.11.2018 р.).

Позивач наголошував, що з моменту придбання нежитлової будівлі в 2006 році і по теперішній час ТОВ «ВОСТОК-КМК» фактично відкрито володіє, користується, доглядає за будівлею та утримує її в належному стані за власні кошти на земельній ділянці, що необхідна для обслуговування цих будівель, але не може належним чином оформити документи на право власності на приміщення, у зв'язку із чим порушуються його законні права та інтереси, оскільки у нього відсутня можливість розпорядитися майном.

Позивач стверджував, що факт користування нежитловою будівлею по вул. 40 років Перемоги, 25а в с.Борівське, в якій розташована діюча їдальня ТОВ «ВОСТОК-КМК» з 2006 року підтверджується:

- договором на постачання електроенергії ТОВ «ВОСТОК-КМК», де в додатку 6 до вказаного договору зазначено об'єктом постачання їдальню;

- договором підряду від 06.09.2012 на ремонт м'якої покрівлі будівлі їдальні в торгівельному комплексі;

- договором оренди об'єкта нерухомості № 1 від 05.06.2009 між ТОВ «ВОСТОК- КМК» та Фізичною особою-підприємцем Шкрябіль Рітою Михайлівною щодо передачі в оренду частини приміщень нежитлової будівлі під розташування кафе-магазину «Валерія»;

- договором поставки № 48 від 05.05.2016;

- договором про надання послуг №Р-27/19.1 від 31.01.2018, договором про надання послуг № Р-42/19.1 від 30.03.2017, договором про надання послуг № 27/19.1 від 28.01.2016 на лабораторні дослідження та дезінсекції в приміщенні їдальні ТОВ «ВОСТОК-КМК»;

- податковими накладними на комплексні обіди працівникам ТОВ «ВОСТОК-КМК» за 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки;

- нарядами на відправну роботу в їдальні за 2008 рік;

- табелями обліку використання робочого часу працівниками їдальні за 2009, 2010, 2016, 2017, 2018, 2019 рок;

- зверненням Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області до підприємства з вимогою оформити право на земельну ділянку під нежитловою будівлею, в чому підприємству було відмовлено згідно з рішенням XXXIX сесії VII скликання Борівської сільської ради через відсутність правовстановлюючих документів на нежитлову будівлю, а також актом Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 09.07.2019;

- довідкою ТОВ «ВОСТОК-КМК» про перебування будівлі на балансі підприємства;

- технічним звітом про стан будівлі;

- договорами на постачання води до їдальні за 2012 - 2018 роки;

- договором № 25 від 03.01.2018 на приймання сміття на звалище на утилізацію.

Зазначені документи, за твердженням позивача, підтверджують факт відкритого володіння та користування нежитловою будівлею № 25а в с.Борівське Шевченківського району Харківської області, в якій розташована їдальня підприємства, а також передачу в оренду частини приміщень нежитлової будівлі для розташування кафе-магазину «Валерія», яке працює з червня 2009 до теперішнього часу.

З врахуванням того, що відповідно до ч.3 ст. 640 та ст. 657 Цивільного кодексу України саме з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації правочину договір купівлі-продажу нерухомого майна є укладеним, договір № 9 від 01.04.2006 р. не створив юридичних наслідків для його сторін, та у ТОВ "ВОСТОК- КМК" право власності на спірну нежитлову будівлю не виникло. Проте, ТОВ «ВОСТОК-КМК» з моменту підписання договору та вчинення фактичних дій щодо передачі нерухомого майна (16.06.2006 р.) та по теперішній час безперервно та відкрито користується спірним нерухомим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Враховуючи наведене, а саме: факт добросовісного заволодіння майном (чужим - про що свідчить відсутність оформленого на таке права власності), фактичне відкрите, добросовісне та безперервне користування майном більше десяти років (з 2006 р.), на думку позивача є підстави для визнання за ТОВ «ВОСТОК-КМК» права власності на нежитлову будівлю № 25а по вулиці 40 років Перемоги в селі Борівське за набувальною давністю.

У відзиві на позовну заяву Борівська сільська рада Шевченківського району Харківської області позовну заяву визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач вказував, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-КМК» з 2006 року по теперішній час здійснює користування нежитловою будівлею торгівельного блоку з їдальнею за адресою: вул. 40 років Перемоги. 25а, с.Борівське, Шевченківський район, Харківська область. Рішенням виконавчого комітету Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 23.02.2010 №8 було вирішено видати свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю виробничого приміщення торгівельного центру в селищі Борівське по вулиці 40 років Перемоги, 25а та просити КП «Шевченківське БТІ» видати свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю ТОВ «ВОСТОК-КМК». Повноваження реєстраторів бюро технічної інвентаризації щодо проведення державної реєстрації та видачі свідоцтв про право власності сільськими радами закінчились 31.12.2012, тому на даний час виконати рішення виконавчого комітету Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 23.02.2010 № 8 та видати свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю ТОВ «ВОСТОК-КМК» в адміністративному порядку неможливо.

Відповідач підтверджував, що з 2006 року і по теперішній час ТОВ «ВОСТОК-КМК» фактично відкрито володіє, користується, доглядає за будівлею та утримує її в належному стані за власні кошти на земельній ділянці, що необхідна для обслуговування цих будівель, проводить поточні ремонти приміщень будівлі, благоустрій території, проте Борівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, на території якої розташована нежитлова будівля, право власності ТОВ «ВОСТОК-КМК» не може бути визнане через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, зокрема свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю або відповідного рішення суду.

Комісією, створеною Борівською сільською радою, було встановлено, що з червня 2006 року ТОВ «ВОСТОК-КМК» використовує нежитлове приміщення будівлі торгового центру загальною площею 1169 кв.м для виробничих потреб підприємства, а саме:

- в приміщені торгового центру, на першому поверсі розташована діюча їдальня ТОВ «ВОСТОК - КМК»;

- ТОВ «ВОСТОК-КМК» надається в оренду приміщення на першому поверсі для розташування кафе «Валерія».

Також, відповідач зазначав, що з 2006 року ТОВ «ВОСТОК-КМК» щорічно проводяться ремонтні роботи по збереженню даної будівлі в належному стані для запобігання руйнування зовнішніх стін та несучих конструкцій та постійно навколо будівлі проводиться благоустрій, підприємством здійснюється догляд та підтримання в належному стані підвалу будівлі площею 328,4 кв.м. Всього підприємством використовується з 2006 року приміщення нежитлової будівлі № 25а по вул. 40 років Перемоги в с.Борівське Шевченківського району Харківської області загальною площею 1511,3 кв.м., яке з 2006 року перебуває у нього на балансі. Борівська сільська рада Шевченківського району Харківської області не заперечує та підтверджує факт володіння та користування ТОВ «ВОСТОК-КМК» нежитловою будівлею № 25а по вул. 40 років Перемоги в с.Борівське Шевченківського району Харківської області загальною площею 1511,3 кв.м.

Після отримання позовної заяви ТОВ «ВОСТОК-КМК» та ухвали Господарського суду Харківської області від 30.09.2019 про відкриття провадження у справі №922/2887/19, питання щодо правової позиції Борівської сільської ради було винесено на розгляд депутатів Борівської сільської ради на XLII сесію VII скликання Борівської сільської ради. Обговоривши вказане питання, розглянувши позовну заяву ТОВ «ВОСТОК-КМК» рішенням XLII сесії VII скликання Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 03.10.2019 було прийнято рішення (а.с. 54, том 1) не заперечувати проти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-КМК» () щодо визнання права власності на нежитлову будівлю № 25а по вулиці 40 років Перемоги в сел. Борівське Шевченківського району Харківської області площею 1511,3 кв.м.

Борівська сільська рада Шевченківського району Харківської області не заперечує проти задоволення позовних вимог ТОВ «ВОСТОК-КМК» в повному обсязі, що не порушить прав третіх осіб, держави чи територіальної громади, а навпаки дозволить зареєструвати підприємству право власності на нежитлову будівлю, що більше 13 років перебуває в його фактичному володінні та користуванні, та оформити права на земельну ділянку під будівлею, а також сплачувати земельний податок за користування нею, що, за твердження відповідача, суттєво збільшить наповнення бюджету територіальної громади Борівської сільської ради та дозволить спрямувати ці кошти на її розвиток.

ПрАТ «Куп'янський молочноконсервний комбінат» у письмових поясненнях по справі підтверджувало обставини передачі майна позивачу за договором №9 від 01.04.2006 р. та не заперечувало проти позовних вимог.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.316 Цивільного кодексу правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 цього кодексу визначено зміст права власності, який полягає в тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 41 Конституції України визначає, що право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном».

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

З наявних в матеріалах справи документів та пояснень учасників справи вбачається, що ТОВ «ВОСТОК-КМК» з 2006 року фактично відкрито володіє і користується нерухомим майном, що розташовано вул.40 років Перемоги, 25а в с.Борівське, право власності на яке не зареєстровано за жодним іншим учасником цивільних правовідносин (згідно довідки КП «Шевченківське БТІ» від 23.07.2019 №76). Зокрема, це підтверджується:

- Рішенням виконавчого комітету Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 23.02.2010 №8, яким було вирішено видати свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю виробничого приміщення торгівельного центру в селищі Борівське по вулиці 40 років Перемоги, 25а та просити КП «Шевченківське БТІ» видати свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю ТОВ «ВОСТОК-КМК»;

- письмовими поясненнями Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, згідно з якими з 2006 року і по теперішній час ТОВ «ВОСТОК-КМК» фактично відкрито володіє, користується, доглядає за будівлею та утримує її в належному стані за власні кошти на земельній ділянці, що необхідна для обслуговування цих будівель, проводить поточні ремонти приміщень будівлі, благоустрій території. За твердженням відповідача, комісією, створеною Борівською сільською радою, було встановлено, що з червня 2006 року ТОВ «ВОСТОК-КМК» використовує нежитлове приміщення будівлі торгового центру для виробничих потреб підприємства;

- Рішенням XLII сесії VII скликання Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 03.10.2019 р.;

- письмовими поясненнями Приватного акціонерного товариства "КУП'ЯНСЬКИЙ МКК", щодо передачі майна позивачу 01.04.2006 р.;

- довідкою ТОВ «ВОСТОК-КМК» про перебування будівлі на балансі підприємства.

Окрім того, факт використання позивачем зазначеного майна та догляду за ним додатково підтверджується: договором на постачання електроенергії ТОВ «ВОСТОК-КМК», де в додатку 6 до вказаного договору зазначено об'єктом постачання їдальню; договором підряду від 06.09.2012 на ремонт м'якої покрівлі будівлі їдальні в торгівельному комплексі; договором оренди об'єкта нерухомості № 1 від 05.06.2009 між ТОВ «ВОСТОК-КМК» та Фізичною-особою-підприємцем Шкрябіль Рітою Михайлівною щодо передачі в оренду частини приміщень нежитлової будівлі під розташування кафе-магазину «Валерія».

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності свідчать у даному випадку про наявність суб`єкта, здатного набути у власність нерухоме майно; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння таким майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння та відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю на такий об'єкт права власності.

До регламентованих ЦК способів захисту права власності належать: визнання права власності (ст.392); витребування майна із чужого незаконного володіння, у тому числі від добросовісного набувача (стст.387, 388); усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст.391); заборона вчинення дій, які порушують право власності, або вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст.386); визнання незаконним правового акта, що порушує права власника (ст.393);

Відповідно до п.1 ст.16 Цивільного кодексу України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

З урахуванням зазначених положень діючого законодавства України та встановлених судом обставин справи, які підтверджують факт відкритого і безперервного володіння та користування позивачем нежитловою будівлею № 25а в с.Борівське Шевченківського району Харківської області протягом більше як десяти років, а враховуючи факт добросовісного заволодіння майном, право власності на яке ніким юридично не оформлено, фактичне відкрите, добросовісне та безперервне володіння таким майном більше десяти років, відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю на такий об'єкт права власності - наявні всі підстави для реалізації ТОВ «ВОСТОК-КМК» своїх прав на визнання права власності на нежитлову будівлю № 25а по вулиці 40 років Перемоги в селі Борівське за набувальною давністю у відповідності до положень ст. 344 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-КМК» (63661, Харківська обл., Шевченківський район, селище Борівське, ВУЛ.40 РОКІВ ПЕРЕМОГИ, будинок 6, ідентифікаційний код особи 34172441) право власності на нежитлову будівлю загальною площею 1511,3 кв.м № 25а по вул. 40 років Перемоги в селі Борівське Шевченківського району Харківської області за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "16" грудня 2019 р.

Суддя Л.С. Лаврова