ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/3092/19

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву Приватного підприємства «Приватне виробничо-комерційне підприємство «Агродеталь» (36002, Полтавська обл., м. Полтава, Октябрський р-н, вул. Олени Пчілки, буд. 23, код 32142111) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос» (09051, Київська область, Сквирський р-н, с. Пустоварівка, площа Ватутіна, 18-А, код 03754120) заборгованості за договором купівлі-продажу № 041702 від 17.04.2019 р. у сумі 51137,46 грн., з яких: 34670,42 грн. боргу та 16467,04 грн. неустойки (штрафу).

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Приватне виробничо-комерційне підприємство «Агродеталь» звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос» 51137,46 грн., з яких: 34670,42 грн. боргу та 16467,04 грн. неустойки (штрафу).

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос» неустойки (штрафу) у сумі 16467,04 грн., судом встановлено наступне.

Згідно з ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, сума заборгованості складається з боргу у сумі 34670,42 грн. та неустойки (штрафу) у сумі 16467,04 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Таким чином, неустойка (штраф) не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією за порушення виконання взятого на себе зобов`язання за договором, вимога про сплату неустойки (штрафу) за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, відтак, вимога про стягнення неустойки (штрафу) в сумі 16467,04 грн. не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника неустойки (штрафу) в сумі 16467,04 грн. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, п. 3 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Приватному підприємству «Приватне виробничо-комерційне підприємство «Агродеталь» (36002, Полтавська обл., м. Полтава, Октябрський р-н, вул. Олени Пчілки, буд. 23, код 32142111) у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос» (09051, Київська область, Сквирський р-н, с. Пустоварівка, площа Ватутіна, 18-А, код 03754120) 16467,04 грн. неустойки (штрафу).

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева