ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2870/19

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судді Кришталі Д.І.,

Розглянувши справу №916/2870/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (вул.Транспортна, 20/1, м. Чорноморськ, Одеська область, 68000, )

до відповідача: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (вул.Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, )

про визнання продовженим, визнання договору укладеним

Представники сторін:

Від позивача: Коротков С.О.; Розенбойм Ю.О.;

Від відповідача: Ільченко К.Р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про визнання договору укладеним.

30.09.2019 позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 02.10.2019 від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій виправлено недоліки. Ухвалою від 04.10.2019 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.11.2019.

16.10.2019 позивачем подано уточнену позовну заяву (вх.№2-5037/19), в якій позивач просить визнати продовженим договір оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором; визнати укладеним договір оренди на умовах, викладених у Договорі оренди, направленому орендодавцю з листом від 25.09.2019 за вих.№530/09; застосувати умови Договору оренди, направленого листом від 25.09.2019 за вих.№530/09 до відносин між сторонами, які виникли з 02.10.2019. Вказану заяву прийнято до розгляду, враховуючи наявність у позивача права до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви відповідно до ч.3 ст. 46 ГПК України, про вказане зазначено у тексті ухвали суду від 17.10.2019.

Також 16.10.2019 до суду надійшла заява про забезпечення позову (вх.№2-5035/19).

Ухвалою від 17.10.2019 заяву ТОВ «Транс-Сервіс» про забезпечення позову (вх.№2-5035/19 від 16.10.2019) задоволено; заборонено Державному підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ» вилучати, забирати рухоме майно, яке перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс", а саме: - портальний кран «Кондор» (портовий № 16, інв.. № 3851), рік випуску 1983; - портальний кран «Кондор» (портовий № 19, інв.. № 3827), рік випуску 1977; - портальний кран «Кондор» (портовий № 57, інв. № 3859), рік випуску 1985; - портальний кран «Кондор» (портовий № 114, інв.. № 3863), рік випуску 1986; - портальний кран «Кондор» (портовий № 115, інв.. № 3445), рік випуску 1978, та заборонити чинити перешкоди у користуванні вказаним майном до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Також ухвалою було встановлено зустрічне забезпечення шляхом встановлення обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" щомісячно, починаючи із жовтня 2019 року перераховувати на поточний рахунок Відповідача плату за користування майном у розмірі запропонованої орендної плати - 1 076 721,27 гривень, безготівковими платежами не пізніше 15-го числа місяця наступного за звітним, із застосуванням коригування платежів за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, та нараховувати ПДВ на суму платежу у порядку, визначеному законодавством.

04.11.2019 від відповідача надійшло клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву (вх.№22674/19). Вказує, що уточнену позовну заяву отримано 18.10.2019, ухвалу від 17.10.2019, з якої вбачається прийняття судом зміни предмету позову, отримано відповідачем 25.10.2019. Вказує, що строк на надання відзиву не може становити менше 15 днів, про предмет позову, який було уточнено, відповідач дізнався лише 25.10.2019.

04.11.2019 протокольно встановлено відповідачеві строк для надання відзиву до 11.11.2019. Відкладено підготовче засідання на 18.11.2019.

11.11.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

18.11.2019 відкладено підготовче засідання на 27.11.2019.

20.11.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив.

27.11.2019 оголошено перерву до 02.12.2019.

02.12.2019 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення на позовну заяву.

02.12.2019 відповідачем також подано заперечення на відповідь на відзив.

02.12.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 05.12.2019.

05.12.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позову з урахуванням уточнень, позивач вказує, що 01.10.2014 між сторонами було укладено договір оренди рухомого майна (5 портальних кранів). Договір укладено строком на 5 років, тому він діє до 01.10.2019 року включно. Порядок продовження дії договору, збільшення його строку у Договорі не врегульовано.

У березні 2018 року позивач (орендар) звертався до відповідача із проханням погодити продовження строку дії договору оренди на 5 років до 01.10.2024 року із посиланням на ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (переважне право орендаря, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін). Лист також містив пропозицію замовити незалежну оцінку вартості орендованого майна, яку оплатить орендар. Вказує, що відповідь на лист не було отримано.

У січні 2019 року було повторно направлено лист зі змістом, аналогічним попередньому, просив погодити продовження строку договору на 10 років до 01.10.2029 включно. На початку лютого було отримано відповідь, в якій відповідачем повідомлено, що для вирішення питання пролонгації необхідно провести оцінку майна з метою визначення орендної ставки, орендодавець просив замовити таку оцінку, надати примірник звіту із рецензією.

Позивач вказує, що ним було виконано умови вказаного листа, у квітні 2019 направлено відповідачеві звіт про оцінку, а також рецензію на звіт. У листі від 11.04.2019 позивач також просив внести зміни до договору відносно строку оренди, а також розміру орендної плати.

У листі від 25.04.2019 позивач зазначив, що проект змін до договору від порту не отримано.

Посилається на ст.188 ГК України, ст. 654 ЦК України, вказує, що 25.04.2019 направив порту договір про внесення змін до договору оренди із відповідними додатками, просив розглянути та підписати договір. Відповідь на лист від 25.04.2019 не було отримано.

Наприкінці серпня 2019 року позивачем було направлено відповідачеві лист-повідомлення, де зазначено, що орендар, належно виконуючи умови договору, має намір та господарський інтерес у пролонгації орендних відносин шляхом укладення договору оренди на новий строк і на тих самих умовах.

Посилається на те, що відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч.4 ст. 284 ГК України у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Крім того, згідно з ст. 285 ГК України, ст. 777 ЦК України орендар має переважне право на продовження строку дії договору оренди, про що наймач має повідомити наймодавця до спливу строку договору у розумний строк, якщо інший строк не передбачений договором.

Посилається також на ч.3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якої після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Вказує, що відповідачем було направлено лист від 02.09.2019 про те, що орендодавець має намір використовувати майно для власних потреб, тобто лист був оформлений менше, ніж за місяць до закінчення строку договору.

Вказує, що 23.09.2019 та 25.09.2019 направляв відповідачеві листи з підтвердженням наміру укласти договір на новий строк, п.8.1. проекту договору, наданого для погодження, встановлено, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли з 02.10.2019.

Наголошує, що між сторонами відсутні суперечки щодо умов договору.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін дії договору визначається за погодженням сторін. Вказує, що відповідно до приписів Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зазначено, що зі змісту статей 759,763 і 764 ЦК України, ч.2 ст. 291 ГК України, ч.2 ст.17 та ч.2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється у будь-якому випадку.

Вказує, що умовами договору не передбачена наявність у орендаря переважного права на укладення договору оренди на новий строк, у тексті договору відсутні норми щодо встановлення строку повідомлення орендаря про намір орендодавця використовувати предмет оренди у власних цілях. Можливість використання переважного права орендаря на пролонгацію договору залежить від відсутності заперечень орендодавця продовжувати договір на новий строк, зокрема, у зв`язку із наміром використовувати орендоване майно для власних потреб. Водночас, орендодавець чітко висловився щодо своїх намірів використовувати портальні крани для власних потреб.

Крім того, посилається на принцип свободи договору, зміна та розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законодавством.

Для укладення договору оренди державного майна необхідно вчинити дії, передбачені Законом України «Про оренду державного та комунального майна», укладенню договору оренди повинна передувати процедура отримання погодження від контролюючих органів та проведення конкурсу серед заявників (ст. 9 Закону).

Як вбачається із позовної заяви, дії позивача були спрямовані на укладення договору із новими істотними умовами щодо строку оренди на десять років, та щодо орендної плати. Договір вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Вказує, що враховуючи нездійснення відповідних дій, передбачених ст.9 Закону, а сторонами не було досягнуто домовленостей щодо всіх істотних умов договору, відсутні правові підстави для визнання договору оренди укладеним.

Зазначає, що ч.3 ст. 17 Закону та ст. 777 ЦК України є застосовними лише у випадку, якщо майно знов передається в оренду та всі потенційні орендарі пропонують рівні умови.

Ч.2 ст. 17 Закону є диспозитивною, оскільки не вказує на те, що відповідна вимога про припинення договору оренди має називатися виключно заявою, а може бути викладена у будь-якому вигляді, істотне значення має сам зміст такої заяви.

У відповіді на відзив позивачем вказано, що відзив Порту підписано першим заступником директора ДП «МТП «Чорноморськ» С.А. Сєчкіним на підставі п.8.2. Статуту. Цим пунктом Статуту передбачено, що на час відсутності директора (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність) його обов`язки виконує перший заступник директора. Вказує, що С. ОСОБА_1 на посаду першого заступника директора порта було призначено 05.09.2017, з 12.09.2017 покладено виконання обов`язків директора на період до відповідного рішення уповноваженим органом управління, тобто, починаючи з того часу на посаду директору порту нікого призначено на було. 30.09.2019 було видано наказ, яким Сєчкіна ОСОБА_2 з 01.10.2019 увільнено від виконання обов`язків директора підприємства, при цьому на посаду директора чи виконуючого обов`язки директора порту нікого призначено не було.

Вказує, що відзив від 11.11.2019 підписаний особою, що не є директором та не є виконуючим обов`язки директора ДП «МТП «Чорноморськ», проте таку форму відсутності директора, за якої його обов`язки виконує перший заступник директора, п.8.2. Статуту не передбачено. Крім того, зазначає, що позивачеві відомо, що 11.11.2019 Міністерством інфраструктури України видано наказ про призначення нового виконуючого обов`язки директора О ОСОБА_3 . З огляду на вказане, зазначає, що у позивача є обгрунтовані сумніви у тому, що відзив подано особою, яка мала право його підписувати, а тому існують також сумніви у можливості його прийняття до розгляду судом.

Позивач наголошує на тому, що ч.3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлений обов`язок письмово попередити про намір використовувати майно для власних потреб не пізніше, ніж за три місяці до закінчення терміну договору. При цьому Орендодавець виражав намір продовжити дію договору, повідомивши, що для вирішення питання щодо пролонгації строком до 01.10.2029 договору, необхідно замовити проведення незалежної оцінки орендованого майна з метою визначення орендної ставки відповідно до вимог чинного законодавства. Станом на 16.04.2019 сторони виконали всі передбачені Законом України «Про оренду державного та комунального майна» дії для внесення змін до договору оренди, було направлено звіт про незалежну оцінку, а також рецензію на звіт. Однак, майже через сім місяців відповідач відмовив у продовженні дії договору оренди. З листа порту від 02.09.2019 не вбачається обґрунтування мети, цілей та способу використання об`єкту оренди для власних потреб. При цьому, спочатку у листі від 05.02.2019 відповідач не заперечував проти продовження дії Договору, а у листі від 02.09.2019 відповідач не вказує про причини та мотиви прийнятого ним рішення. Порушення орендодавцем тримісячного терміну, встановленого ч.3 ст. 17 Закону, є очевидним.

Договором не врегульовано порядок продовження його дії, збільшення його строку, однак, відповідно до п.9.1. Договору взаємовідносини сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України.

Також позивач вказує, що у ч.2 ст. 17 Закону мова йде про місячний термін після закінчення терміну дії договору, отже, надіслана заява не може вважатися заявою однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди.

Щодо підписання актів приймання-передачі 15.10.2019 вказує, що представник ТОВ «Транс-Сервіс» вимушений був відмовитися від їх підписання, оскільки у тексті актів були відсутні істотні умови: дата акту, дата передачі майна, крім того, відсутній супровідний лист із мотивуванням підстав та причин вручення актів. Крім того, акти підписані С.А. Сєчкіним як першим заступником директора порту, з приводу чого вказує, що у позивача наявні сумніви щодо наявності у підписанта відповідних повноважень. Крім того, станом на момент отримання листа 17.10.2019, яким поштою було направлено акти, набула чинності ухвала суду про забезпечення позову, якою відповідачеві заборонено забирати відповідне майно, чинити перешкоди у користуванні вказаним майном.

Також, позивач вказує, що 12.11.2019 отримав від відповідача рахунок від 31.10.2019 за оренду рухомого майна портальних кранів за жовтень 2019, розрахунок у сумі 1 296278,60 грн. зроблено на підставі п.п.3.1-3.3. договору оренди. Враховуючи, що 04.11.2019 портом було отримано лист орендаря від 01.11.2019 про повернення свого листа від 16.11.2019 із доданими документами без розгляду (повернення непідписаними актів приймання-передачі майна із оренди), позивач вказує, що він вважає виставлення портом вказаного рахунку згодою приймати плату за користування майном, тобто продовжувати договірні відносини із орендарем. Крім того, вказана дія відбулася після спливу місячного строку після закінчення терміну дії договору, на думку позивача, така дія свідчить про прийняття пропозиції укласти договір у розумінні с.2 ст. 642 ЦК України. Вказує, що у свою чергу позивачем на виконання ухвали про забезпечення позову щодо зустрічного забезпечення перераховано на поточний рахунок відповідача плату за користування майном за жовтень 2019 у розмірі 1 301 109,99 грн.

У додаткових письмових поясненнях Порт вказує, що необхідно у сукупності враховувати положення ст.ст. 759, 763, 764 ЦК України, ч.2 ст. 291 ГК України, ч.2 ст. 17, ч.2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Вказує, що власник чітко висловився щодо намірів використовувати портальні крани для власних потреб. Для виникнення у добросовісного орендаря переважного права необхідні у сукупності наявність інших зацікавлених осіб на укладення договору оренди цього майна та волі і бажання орендодавця передати даний предмет в оренду.

У зв`язку з тим, що порт висловився щодо наміру використовувати портальні крани для власних потреб, він не може нести тягар доведення зазначених обставин, оскільки саме позивач має довести, що відповідач має намір передати або передав в оренду майно іншим особам. Посилається на право володіти своїм майном. Право вибору власника є повним, безумовним та необмеженим.

Вказує, що у разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється. Позивач декілька разів звертався з пропозицією укласти договір оренди на новий строк з істотними умовами, які відрізнялися від тих, що були передбачені у договорі оренди, однак відповідач не погоджував з позивачем жодних істотних умов договору оренди.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує, що відповідно до ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. ОСОБА_4 є першим заступником директора Порту, на нього було покладено обов`язок виконання повноважень директора, надалі від виконання обов`язків директора підприємства ОСОБА_4 було увільнено, проте не звільнено. ОСОБА_5 як виконуючий обов`язки директора приступив до роботи з 14.11.2019, тобто, до 13.11.2019 повноваження директора виконував його перший заступник ОСОБА_4 . Посилання позивача на те, що відповідач у листі не вказав мету, ціль та спосіб використання об`єкту оренди для власних потреб, є такими, які не заслуговують на увагу, жодний нормативний акт не містить відповідних вимог. Направлення Портом орендарю листів про повернення майна цілком узгоджується із приписами ч.2 ст. 17 Закону.

Вказує, що останній день повернення майна сплинув 03.10.2019, саме тому Портом було направлено лист із проханням підписати акт приймання-передачі майна. Орендар досі не повернув об`єкт оренди.

Щодо посилання на ухвалу про забезпечення позову, вказує, що не погоджується із нею, повідомляє про подання апеляційної скарги на вказану ухвалу.

Щодо посилання на виставлення рахунку, вказує, що п.3.11. Договору визначено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Предметом доказування у даній справі є наявність підстав для визнання продовженим договору оренди рухомого майна, укладеного 01.10.2014 між позивачем та відповідачем, на той самий термін і на тих самих умовах, наявність підстав для визнання укладеним договору оренди між позивачем та відповідачем, на умовах, викладених в Договорі оренди рухомого майна, направленого листом від 25.09.2019 та застосування умов цього договору до відносин, які виникли між сторонами з 02.10.2019.

01.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» (Орендар) та Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» (Орендодавець) (надалі найменування змінено на Державне підприємство«Морський торговельний порт «Чорноморськ») укладено Договір оренди рухомого майна №347-О (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене рухоме майно (далі Майно), що знаходиться на балансі Орендодавця, вартість якого визначена згідно з звітом про оцінку і становить за незалежною оцінкою 54 316 424,00 грн. П.1.2. Договору встановлено, що найменування, характеристика, кількість, вартість, стан та іншу інформацію про Майно зазначено у Переліку майна, який є додатком №1 до цього Договору та невід`ємною його частиною. Майно передається в оренду з метою виконання Орендарем вантажних операцій (п.1.3. Договору).

Згідно з п.1.2. Договору сторонами підписано додаток №1 до Договору (Перелік майна, що передається в оренду), відповідно до якого передано наступне Майно:

- портальний кран «Кондор» (портовий № 16, інв.. № 3851), рік випуску 1983, стан - задовільний;

- портальний кран «Кондор» (портовий № 19, інв.. № 3827), рік випуску 1977, стан - задовільний;

- портальний кран «Кондор» (портовий № 57, інв. № 3859), рік випуску 1985, стан - добрий;

- портальний кран «Кондор» (портовий № 114, інв.. № 3863), рік випуску 1986, стан - добрий;

- портальний кран «Кондор» (портовий № 115, інв.. № 3445), рік випуску 1978, стан - добрий.

Відповідно до п.2.1. Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном в термін, зазначений у цьому Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно з п.3.1. Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786, і становить 463000,00 грн. без ПДВ за базовий місяць оренди (липень 2014 р.).

П.8.1. Договору встановлено, що цей Договір укладено строком на 5 років, і діє з дня його підписання та скріплення печатками сторін, але регулює відносини між сторонами з дня підписання Акту прийому-передачі. Згідно з п.8.3. Договору зміни і доповнення або розірвання цього Договору допускаються за взаємної згоди Сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Відповідно до п.8.6. Договору чинність цього Договору припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- приватизації орендованого майна Орендарем;

- загибелі орендованого Майна;

- достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням арбітражного суду;

- банкрутства Орендаря;

- ліквідації Орендаря юридичної особи.

01.10.2014 Сторонами було підписано Акт приймання-передачі майна до Договору, Орендарем прийнято Майно в користування на умовах укладеного Договору.

Орендарем було направлено лист Орендодавцеві від 21.03.2018 за вих.№136/03 (отриманий 23.03.2018) (т.1 а.с.20), відповідно до якого зазначено, що протягом дії Договору ТОВ «Транс-Сервіс» належним чином виконує обов`язки орендаря, за весь час оренди (з жовтня 2014 по березень 2018) сплачено орендної плати на суму 38 млн. 111 тис. грн., місячна орендна плата протягом 2017-2018 років в середньому складає понад 1 млн. 100 тис. грн., страхування майна 108 тис. грн. на рік, витрати на ремонт майна понад 8 млн. Посилається на ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відносно переважного права орендаря, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін. У листі також зазначено про те, що згідно з вимогами ст.11 вказаного Закону у разі, якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш ніж як три роки тому, для продовження договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди. Просили погодити продовження строку дії Договору на п`ять років до 01.10.2024 року включно, а також просили замовити незалежну оцінку вартості орендованого майна, а Орендар зі свого боку гарантував оплату її виконання.

Надалі, Орендарем було направлено лист Орендодавцеві від 16.01.2019 за вих.№28/01 (отриманий 17.01.2019) (т.1 а.с.21), відповідно до якого зазначено, що протягом дії Договору ТОВ «Транс-Сервіс» належним чином виконує обов`язки орендаря, посилається на ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відносно переважного права орендаря, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін. Просили погодити продовження строку дії Договору на десять років до 01.10.2029 року включно, а також просили замовити незалежну оцінку вартості орендованого майна, а Орендар зі свого боку гарантував оплату її виконання.

05.02.2019 Орендарем було отримано лист Орендодавця від 05.02.2019 за №79/12.5-20291 (т.1 а.с.22) у відповідь на лист від 16.01.2019. Орендодавець просив для вирішення питання щодо пролонгації строком до 01.10.2029 замовити проведення незалежної оцінки орендованого майна з метою визначення орендної ставки.

На лист Орендодавця від 16.01.2019 Орендарем було надано відповідь (лист від 11.04.2019 за вих.№235/04 (т.1 а.с.23), відмітка про отримання портом 12.04.2019), до якої додано звіт №2027 про незалежну оцінку вартості портового обладнання (портальних кранів у кількості 5 од.) станом на 28.02.2019, копію рецензії на звіт. У зв`язку із вказаним просили укласти договір про внесення змін до Договору оренди про збільшення строку оренди на десять років до 01.10.2029 включно, а також відповідних змін розміру орендної плати із врахуванням висновків про вартість майна.

25.04.2019 за вих.№ 275/04 Орендарем направлено лист Орендодавцеві (отримано 26.04.2019) (т.1 а.с.37), у листі вказано, що раніше направлявся лист від 11.04.2019, на додаток направлено завірену копію рецензії на звіт, яку виконано Запорізьким відділенням Дніпропетровського НДІСЕ Мінюсту України, вказано, що проект змін до договору від порту не отримано. Посилаючись на ст.ст. 181, 188 ГК України, ст. 654 ЦК України, Орендар направив Порту Договір про внесення змін до Договору оренди рухомого майна із додатками для погодження та підписання.

Орендарем направлено лист-повідомлення від 28.08.2019 за вих. №487/08 Порту (отримано 02.09.2019) (т.1 а.с.51), в якому зазначено, що строк дії Договору спливає 01.10.2019, у свою чергу, ТОВ «Транс-Сервіс», належно виконуючи умови Договору оренди, має намір та господарський інтерес у пролонгації орендних правовідносин шляхом укладення нового договору оренди майна на новий строк на тих же самих умовах. Посилається на ст. 777 ЦК України, ч.3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» з метою повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк.

02.09.2019 Орендарем отримано від Орендодавця лист за вих.№879/06-23 (т.1 а.с.52), в якому вказано, що Порт має намір використовувати об`єкти оренди за цим договором для власних потреб, що виключає пролонгацію орендних відносин та укладання договору оренди на новий строк.

23.09.2019 за вих. №526/09 ТОВ «Транс-Сервіс» направило Порту лист (отримано 23.09.2019) (т.1 а.с.53), в якому вказує, що у доповнення до листа-повідомлення від 28.08.2019 підтверджує свій намір укласти на новий строк договір оренди рухомого майна, користуючись переважним правом на його укладання та направлено Договір оренди рухомого майна із відповідними додатками для розгляду та підписання (т.1 а.с.54-62).

25.09.2019 за вих.№530/09 ТОВ «Транс-Сервіс» Порту направлено лист (отримано 25.09.2019) (т.1 а.с.63) у доповнення до листа від 23.09.2019 №526/09 повторно направлено договір оренди рухомого майна із додатками (т.1 а.с. 64-72).

Листом від 16.10.2019 за вих.№44/01-08 Порт повідомив Орендаря про те, що у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди Орендар має повернути майно протягом трьох робочих днів, обов`язок по складанню акта приймання-передачі (повернення) майна покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору, до цього часу акт Орендарем не було надано. Вказано, що 15.10.2019 представники Орендодавця прибули в офіс Орендаря з оригіналом акту приймання-передачі майна для його підписання, але представник Орендаря відмовився приймати акт для підписання, у зв`язку з чим до листа надано 2 примірники акта приймання-передачі майна. Направлення такого листа підтверджується накладною служби кур`єрської доставки, отримано 17.10.2019 (вх.№337).

Відповідачем надано копію акту, складаного представниками Порту, в якому вказано, що 15.10.2019 представник ТОВ «Транс-Сервіс» Романченко В.А. відмовився приймати Акти приймання-передачі (повернення) майна до договору оренди.

Крім того, 15.10.2019 складено акт про те, що портальні крани є в наявності, знаходяться на причалах №12, №14, акт приймання-передачі орендарем не надано (т.2 а.с. 129).

За ухвалою суду від 17.10.2019 про забезпечення позову було відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження №60371667 від 22.10.2019.

31.10.2019 Портом виставлено рахунок №А/11 984 Орендарю на суму 1 296278,60 грн., зазначено підставу: договір/лист 347-о від 01.10.2014, призначення: оренда портальних кранів «Кондор» за жовтень 2019 р. (відмітка про отримання 12.11.2019).

Листом від 01.11.2019 на лист Порту Орендарем надано відповідь за вих.№570/11 від 01.11.2019 (направлення підтверджується накладною служби кур`єрської доставки, отримано 01.11.2019). У вказаному листі зазначено, що Орендар змушений відмовитися від отримання актів, оскільки в їх тексті були відсутні істотні умови: дата самого акту та окремо визначена в тексті дата передачі майна, крім того, був відсутній супровідний лист із мотивуванням підстав та причин вручення цих актів. Вказує, що у подальшому 17.10.2019 такий лист та акти було отримано кур`єрською поштою. У даному листі Орендарем висловлено сумніви у юридичній силі вказаних актів з огляду на їх підписання Сєчкіним С.А. Крім того, у листі повідомляє про набрання чинності ухвалою господарського суду Одеської області у цій справі про забезпечення позову. Повідомляє про відкриття виконавчого провадження за ухвалою про забезпечення позову 22.10.2019. У листі вказує про повернення листа від 16.10.2019 за вих.№44/01-08 та просить вважати інцидент вичерпаним.

15.11.2019 позивачем було сплачено 1301109,98 грн. (т.2 а.с. 59), у призначенні платежу (платіжне доручення №12678) вказано: плата за користув. рух. майном, ухвала Господ. суду Од. обл. від 17.10.2019, справа №916/2870/19, рах№А/11984 від 311019р.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Положеннями частини 1 статті 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно з положеннями частини 2 статті 291 ГК України та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

У статті 764 ЦК України передбачено, що, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до частини 4 статті 284 ГК України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку орендодавець заперечив щодо поновлення договору, то такий договір припиняється. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 914/433/16, від 09.04.2019 у справі № 904/3415/18, від 03.12.2019 у справі № 910/5868/18.

Як свідчать матеріали справи, Договір від 01.10.2014 (п.8.1 Договору) укладено строком на 5 років.

02.09.2019 Орендарем отримано від Орендодавця лист за вих.№879/06-23 (т.1 а.с.52), в якому вказано, що Порт має намір використовувати об`єкти оренди за цим договором для власних потреб, що виключає пролонгацію орендних відносин та укладання договору оренди на новий строк. Вказаний лист отримано Орендарем 02.09.2019 та зареєстровано за вхідним номером 285, про що свідчить вхідний штамп ТОВ «Транс-Сервіс». Зазначена обставина не заперечується сторонами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Орендодавець належним чином повідомив Орендаря про припинення дії спірного договору, направивши відповідну заяву.

Ч.2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"не встановлює форму заяви про припинення договору оренди. Така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вимога обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та її направлення у межах строку встановленого законом.

Отже, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 906/742/18, постанові Верховного Суду від 03.10.2019 по справі № 914/120/19, постанові Верховного Суду від 21.10.2019 по справі № 902/862/15.

Зі змісту частини другої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що вимога про припинення дії договору має надійти не пізніше одного місяця до закінчення строку дії договору, проте закон не забороняє орендодавцю вчинити таку дію у більш ранній строк.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про визнання продовженим Договору оренди рухомого майна від 01.10.2014 №347-О на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Стосовно позовної вимоги визнати укладеним договір оренди на умовах, викладених в Договорі оренди рухомого майна, направленому орендодавцю ТОВ «Транс-Сервіс» з листом від 25.09.2019 за вих.№530/09, суд вказує наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Як встановлено судом, Договором оренди, укладеним між сторонами, не встановлено строк, в який Орендар має повідомити Орендодавця про намір скористатися переважним правом. Орендарем на виконання вказаних вимогнаправлено лист-повідомлення від 28.08.2019 за вих. №487/08 Порту (отримано 02.09.2019) (т.1 а.с.51), з якого вбачається намір Орендаря скористатися переважним правом на укладення договору оренди.

Втім, 02.09.2019 Орендарем отримано від Орендодавця лист за вих.№879/06-23 (т.1 а.с.52), в якому вказано, що Порт має намір використовувати об`єкти оренди за цим договором для власних потреб, що виключає пролонгацію орендних відносин та укладання договору оренди на новий строк.

Сутністю ж переважного права є укладення договору найму на новий строк зі встановленням умов за домовленістю сторін, а не його автоматичне поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» поняття переважного права орендаря означає надання йому переваги орендодавцем у разі наявності пропозицій інших господарюючих суб`єктів, що містять умови, рівні з умовами особи, яка наділена переважним правом. Натомість намір власника використовувати орендоване майно для власних потреб означає відсутність інших претендентів на отримання в оренду майна, а отже і повну відсутність, як такого, переважного права у попереднього наймача перед такими претендентами (зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у Постанові від 03.10.2019 по справі № 914/120/19)

Необхідною умовою реалізації переважного права орендаря на укладення договору на новий термін є наявність у орендодавця (власника майна) наміру продовжувати орендні правовідносини щодо переданого в оренду майна.

Однак такий намір у власника майна був відсутній, і відповідачем завчасно попереджено Орендаря про намір використовувати майно для власних потреб.

Відповідач вказує, що дії позивача були спрямовані на укладення договору із новими істотними умовами щодо строку оренди на десять років, та щодо орендної плати. Зазначає, що враховуючи нездійснення позивачем відповідних дій, передбачених ст.9 Закону, а також те, що сторонами не було досягнуто домовленостей щодо всіх істотних умов договору, відсутні правові підстави для визнання договору оренди укладеним.

Щодо вказаного суд зазначає наступне. Статтею 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі - матеріали), відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону. Наказом Фонду державного майна України від 15.02.2013 №201 встановлено, що разом із заявою про оренду іншого, крім нерухомого, окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває на балансі підприємства (установи, організації), господарського товариства (заява подається в довільній формі, при цьому резидентами в ній зазначаються ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України для юридичних осіб/реєстраційний номер облікової картки платника податків для фізичних осіб (крім тих, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті)) подаються такі документи:

проект договору оренди об`єкта;

звіт про незалежну оцінку іншого, крім нерухомого, окремого індивідуально визначеного майна з висновком про вартість об`єкта оренди (у разі якщо майно знаходиться на балансі господарського товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), але не увійшло до його статутного (складеного) капіталу, звіт про незалежну оцінку не подається);

копії установчих документів орендаря/копії сторінок паспорта для фізичної особи (сторінки 1, 2 та сторінка із зазначенням останнього місця проживання) (легалізовані та перекладені - для нерезидентів);

інформація про відсутність застосування до заявника санкцій відповідно до законодавства (у довільній формі за підписом керівника).

Ч.3 ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п`ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди.

Ч.4 цієї статті встановлено, що орендодавець протягом п`яти днів після погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти відповідним майном (у випадках, передбачених цим Законом, - органом Антимонопольного комітету України), а в разі якщо заява про оренду майна не потребує узгодження (щодо оренди окремого індивідуально визначеного майна, крім нерухомого), протягом 15 днів після дати її реєстрації розміщує в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду або відмовляє в укладенні договору оренди і повідомляє про це заявника.

З огляду на вказане, враховуючи відсутність наміру у відповідача передавати майно в оренду та наявність використовувати рухоме майно для власних цілей, суд вбачає недоречним посилання відповідача на недотримання відповідного порядку укладання договору оренди.

Щодо порушення тримісячного строку попередження відносно наміру використовувати майно для власних потреб, суд вказує, що безпосередньою та первісною передумовою виникнення переважного права на укладення договору оренди на новий строк є втілення наміру Орендодавцем щодо передання майна в оренду після закінчення строку договору оренди.

Як вже зазначено вище, передбачене положеннями ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" переважне право наукладення договору оренди на новий строк має місце, коли є інші особи, які також виражають намір укласти договір оренди. Оскільки встановленим судом обставинами підтверджується наявність у балансоутримувача наміру використовувати предмет договору оренди для власних потреб, у орендаря відсутнє будь-яке право на укладення/продовження дії договору оренди поза волею володільця майна.

Порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, може мати місце при укладенні договору оренди:

- з новим орендарем - при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об`єкт оренди для власних потреб.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2019 по справі № 923/759/18.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити про те, що намір власника використовувати орендоване майно для власних потреб означає відсутність інших претендентів на отримання в оренду майна, а, отже, і повну відсутність, як такого, переважного права у попереднього наймача перед такими претендентами.

Оцінюючи аргументи сторін, суд виходить з того, що автономія волі сторін є ключовою рисою цивільного права та знаходить своє втілення у принципі свободи договору.

Відповідно до частин 1, 3 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Ч.1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Зміст договору становлять умови як ті, що погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові на підставі чинного законодавства.

Сутність свободи договору розкривається насамперед через співвідношення актів цивільного законодавства і договору: сторони мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обов`язковість положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами. Свобода договору полягає передусім у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

Згідно з частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, поряд з принципом свободи цивільно-правого договору (стаття 627 ЦК України) законодавцем передбачено імперативну вимогу щодо укладення господарських договорів у разі, якщо існує пряма вказівка закону на вчинення такого правочину його сторонами, виходячи з їх правового статусу чи компетенції відповідного органу.

Водночас, як вже зазначено вище, в силу приписів частини третьої статті 17Закону України "Про оренду державного та комунального майна" переважне право, і, відповідно, кореспондуючий йому обов`язок укладення договору оренди на новий строк має місце, коли є інші особи, які також виражають намір укласти договір оренди.

Посилання позивача на те, що з листа порту від 02.09.2019 не вбачається обґрунтування мети, цілей та способу використання об`єкту оренди для власних потреб, не впливає на сутність правовідносин, які виникли між сторонами, оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачений обов`язок Орендодавця обґрунтовувати власнімотиви щодо прийняття такого рішення.

Щодо виставлення відповідачем рахунку на оплату орендної плати, з огляду на посилання позивача на ст. 642 ЦК України, суд вказує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У той же час, відповідно до п.3.11 Договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі.

Матеріали справи не містять доказів повернення майна за актом приймання-передавання, більше того, у межах розгляду справи було постановлено ухвалу про забезпечення позову від 17.10.2019, якою заборонено Державному підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ» вилучати, забирати рухоме майно, яке перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс"та заборонено чинити перешкоди у користуванні вказаним майном до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

З огляду на зазначене, суд не вбачає у діях відповідача з виставлення рахунку згоду на укладення договору та прийняття пропозиції на укладення такого договору.

Більше того, п.8.3. Договору встановлено, що зміни і доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Оскільки позивач просить визнати укладеним договір оренди на умовах, викладених у договорі оренди, направленому листом від 25.09.2019 року, а рахунок виставлений 31.10.2019, а отриманий позивачем 12.11.2019, такі дії відбулися поза межами місячного строку, встановленого договором.

Оцінка іншим обставинам підписання актів приймання-передачі майна судом не надається з огляду на те, що у контексті заявлених позовних вимог повернення майна з оренди не є предметом розгляду даної справи.

Суд зазначає, що право вибору володільця здавати майно в оренду чи використовувати для власних потреб є повним, безумовним та необмеженим.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про визнання укладеним договору оренди між орендодавцем та орендарем на умовах, викладених у Договорі оренди рухомого майна, направленому Орендодавцю ТОВ «Транс-Сервіс» з листом від 25.09.2019.

Враховуючи вказане, задоволенню не підлягає також і вимога про застосування умов Договору оренди до відносин між сторонами, які виникли з 02.10.2019 року, оскільки така вимога є похідною та безпосередньо пов`язаною із вимогою про визнання договору укладеним.

Щодо повноважень Сєчкіна С.А. суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Відповідно до п.8.2. Статуту відповідача (т.1 а.с. 206) на час відсутності Директора (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність) його обов`язки виконує перший заступник Директора. У разі відсутності Директора та першого заступника Директора обов`язки Директора виконує інший заступник Директора.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.11.2019 у розділі «Прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» зазначено: «Сєчкін Сергій Анатолійович, 12.09.2017 (виконуючий обов`язки директора) керівник».

Сєчкін С.А. прийнятий на роботу відповідно до Наказу №396-О/1 від 05.09.2017 на посаду першого заступника директора (т.2 а.с. 134).

Як вбачається із Наказу Міністерства інфраструктури України від 11.09.2017 №101-О (т.2, а.с. 30-31) на ОСОБА_6 , першого заступника директора державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» покладено виконання обов`язків директора державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» з 12.09.2017 на період до прийняття відповідного рішення уповноваженим органом управління.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 30.09.2019 №3-Ос (т.2 а.с.32) встановлено увільнити ОСОБА_4 , першого заступника директора державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», від виконання обов`язків директора цього підприємства 01.10.2019.

Втім, як вбачається із вказаного, ОСОБА_4 не було звільнено з посади першого заступника директора державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України №32-Ос від 11.11.2019 (т.2 а.с. 138), виконуючим обов`язки директора з 13.11.2019 було призначено ОСОБА_5 , який приступив до роботи з 14.11.2019 відповідно до Наказу №417 від 14.11.2019 (т.2 а.с. 139).

Таким чином, згідно з п.8.2. Статуту у зв`язку із відсутністю (непризначенням) директора, повноваження директора з 02.10.2019 по 12.11.2019 за своєю посадою виконував перший заступник директора Сєчкін С.А. Доказів протилежного, а саме призначення директора відповідача, або призначення виконуючого обов`язки директора у строк до 13.11.2019 у матеріалах справи не міститься.

Відповідно до ч.9 ст. 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою 17.12.2019.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Керуючись зазначеним вище, відповідно до ст.ст. 9, 17, 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 6, 627, 642, 763, 777 ЦК України, ст.ст. 179, 291 ГК України, ст.ст. 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 145, 232, 233, 236, 238, 240, 241, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (вул.Транспортна, 20/1, м. Чорноморськ, Одеська область, 68000, ) до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (вул.Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) про визнання продовженим Договору оренди рухомого майна від 01.10.2014 №347-О, визнання укладеним договору оренди на умовах, викладених в Договорі оренди рухомого майна, направленому орендодавцю ТОВ «Транс-Сервіс» з листом від 25.09.2019 за вих.№530/09, про застосування умов Договору оренди рухомого майна, направленого орендодавцю ТОВ «Транс-Сервіс» листом від 25.09.2019 за вих.№530/09, до відносин між сторонами, які виникли з 02.10.2019 відмовити.

2. Скасувати забезпечення позову про заборону Державному підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ» вилучати, забирати рухоме майно, яке перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс", а саме: - портальний кран «Кондор» (портовий № 16, інв.. № 3851), рік випуску 1983; - портальний кран «Кондор» (портовий № 19, інв.. № 3827), рік випуску 1977; - портальний кран «Кондор» (портовий № 57, інв. № 3859), рік випуску 1985; - портальний кран «Кондор» (портовий № 114, інв.. № 3863), рік випуску 1986; - портальний кран «Кондор» (портовий № 115, інв.. № 3445), рік випуску 1978, та заборонити чинити перешкоди у користуванні вказаним майном, - накладене ухвалою господарського суду Одеської області від 17.10.2019 у справі №916/2870/19.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 05.12.2019. У зв`язку із перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному з 09.12.2019 по 16.12.2019 повний текст рішення складений та підписаний 17 грудня 2019 р.

Суддя Р.В. Волков