ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2909/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С.Граматик

за участю представників:

від позивача Сузанська Л.М.,

від відповідача Димовчі М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства Одесаобленерго до Товариства з обмеженою відповідальністю Романов про стягнення заборгованості в загальній сумі 122309,41 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Одесаобленерго звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Романов про стягнення заборгованості в загальній сумі 122022,57 грн., у т.ч.: основного боргу за спожиту активну електричну енергію 96051,75 грн., пені за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії 16955,11 грн., 3% річних за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії 2676,29 грн., інфляційних втрат за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії 6339,42 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Між ВАТ ЕК Одесаобленерго (нове найменування АТ Одесаобленерго) та ТОВ Романов було укладено договір про постачання електричної енергії № И1203 від 26.03.2006 р., за умовами якого АТ Одесаобленерго продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а відповідач оплачує АТ Одесаобленерго вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Як вказує позивач, згідно п. 9.4. договору останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2006 р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до п. 2.2. договору АТ Одесаобленерго зобов`язується постачати електричну енергію відповідачу в обсягах визначених договором умов, а останній зобов`язується дотримуватися режиму споживання електричної енергії, визначеного договором, щомісячно своєчасно здійснювати оплату відпущеної йому електроенергії та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 1. додатку № 2 Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії до договору покази засобів обліку відповідно до додатку Перелік об`єктів споживача фіксуються 16 числа кожного місяця.

В п. 2 додатку № 2 Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії до договору передбачено, що споживач зобов`язаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, оформити Акт про обсяги спожитої електричної енергії у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, і в перший день наступного розрахункового періоду надати нарочно постачальнику.

Однак, як вказує позивач, відповідачем не виконувались належним чином зобов`язання, передбачені додатком № 2 до договору, оскільки останній акт про обсяги спожитої електричної енергії відповідачем було надано ще у листопаді 2017 року, згідно якого покази приладу обліку № 63023783 - 544,403. Так, позивач зазначає, що, починаючи з листопада 2017 року відповідач не виконував свої обов`язки щодо зняття показань приладів обліку та перешкоджав представникам позивача здійснювати таке зняття самостійно, тільки 27.09.2018 р. представники отримали доступ до приладу обліку відповідача № 63023783 та зняли покази з останнього, що підтверджується актом технічної перевірки № 4052309 від 27.09.2018 р., згідно якого покази приладу обліку № 63023783 - 724,085.

Таким чином, за ствердженнями позивача, для визначення обсягу спожитої електричної енергії відповідачем від показів приладу обліку, зафіксованих актом технічної перевірки від 27.10.2018 року (724,085), віднято покази, відображені в акту про обсяги спожитої електричної у листопаді 2017 року (544,403), та помножено цю величину на коефіцієнт трансформації - 200:(724,085 - 544,403) х 200 = 35936 кВ.

Крім того, додатком № 3 до договору визначено порядок розрахунку втрат, які компенсуються відповідачем.

Наразі позивач зауважує, що за жовтень 2018 року відповідачу було розраховано втрати у трансформаторах у розмірі - 3715 кВ та в лініях електропередач (ЛЕП) -1433 кВ. Таким чином, загальна кількість спожитої відповідачем активної електричної енергії у жовтні 2018 року склала - 41084 кВ (35936 кВ + 3715 кВ + 1433 кВ) на загальну суму 108335,05 грн.

Відповідно до умов додатку № 5, що є невід`ємною частиною договору, та додаткової угоди до договору розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії приймається місяць з 16 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця.

Відповідно до абз. 2 п. 2 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору, оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, нарахувань по протоколах порушень при користування, електричною енергією, рахунків за перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами цього договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Однак, позивач вказує, що відповідач ухиляється як від своєчасного надання обсягів спожитої електроенергії, так і від отримання рахунків на оплату останньої.

З огляду на вказане, позивач зазначає, що оплату за спожиту активну електричну енергію згідно рахунку-фактури № 1203/1 від 18.10.2018 року (який був направлений відповідачу поштою) останнім проведено не було.

В той же час позивач додає, що на момент виникнення заборгованості у відповідача існувала переплата у розмірі 12283,30 грн.

Таким чином, позивач вказує, що заборгованість відповідача за спожиту активну електричну енергію складає 96051,75 грн. (108335,05 - 12283,30 = 97731,46).

Крім того, позивач посилається на положення п. 4.2.1 договору, згідно якого за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3, 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком Порядок розрахунків, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Також позивач вказує, що за положеннями п. 7 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені.

Відповідно до вказаних положень договору та ст. 549 ЦК України позивачем здійснено нарахування відповідачу пені за порушення термінів проведення оплат за спожиту активну електричну енергію у період з 01.04.2019 р. по 30.09.2019 р. в розмірі 16955,11 грн.

Поряд з цим, враховуючи те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання по оплаті вартості спожитої активної електроенергії, позивач вважає, що згідно ст. 625 ЦК України сума боргу за спожиту активну електричну енергію підлягає індексації і відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми. Так, за розрахунком позивача, в результаті порушення термінів сплати заборгованості за спожиту активну електричну енергію в період з 26.10.2018 р. по 30.09.2019 р. 3% річних склали в сумі 2676,29 грн. Крім того, позивач вказує, що відповідач зобов`язаний сплатити АТ Одесаобленерго суму нарахувань із застосуванням індексу інфляції за порушення зобов`язання щодо сплати заборгованості за спожиту активну електричну енергію в період з листопада 2018 р. по травень 2019 р., що складають 6339,42 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.10.2019 р. позов АТ Одесаобленерго прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2909/19 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.10.2019 р.

24.10.2019 р. позивачем подано до господарського суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 122309,41 грн., у т.ч.: основний борг за спожиту активну електричну енергію в сумі 96051,75 грн., пеню за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії за період з 26.10.2018 р. по 25.04.2019 р. в розмірі 17241,95 грн., 3% річних за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в сумі 2676,29 грн., інфляційні втрати за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в розмірі 6339,42 грн. Вказана заява обґрунтована допущення позивачем арифметичної помилки під час розрахунку пені.

Вказану заяву про збільшення позовних вимог судом прийнято до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.10.2019 р. розгляд справи № 916/2909/19 відкладено на 26 листопада 2019 р.

26.11.2019 р. відповідачем подано до господарського суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень відповідач вказує, що 08.10.2001 р. Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради (на даний час Чорноморської міської ради) Одеської області було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю Романов? та видане відповідне свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО № 274188 від 08.10.2001 р. Так, відповідач зазначає, що ТОВ Романов? на підставі свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомості, виданого виконавчим комітетом Іллічівської міської ради 07.10.2004 року за № 1540, зареєстрованого в КП Бюро технічної інвентаризації? м. Іллічівська 14.10.2004 року у реєстрову книгу № ГН З за реєстровим № 235 сторінка № 51 (реєстраційне посвідчення від 14.10.2004 року № 12225) належить лікеро-горілчаний завод, розташований за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Малодолинське, вул. Заводська, № 5 (п`ять), розташований на земельній ділянці комунальної власності, загальною площею 2,1446 га (кадастровий номер: :03:002:0011). Наразі відповідач зауважує, що земельна ділянка, на якій розташований вказаний вище об`єкт нерухомості, знаходиться в оренді ТОВ Романов? строком до 12.09.2054 року згідно договору оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 12.09.2005 року, укладеного між ТОВ Романов? та Іллічівською міською радою Одеської області, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Котик Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5911, зареєстрованого у Одеській регіональній філії ДП Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах? 20.09.2005 року за № 49. При цьому відповідач додає, що 17.11.2017 р. лікеро-горілчаний завод ТОВ Романов? був захоплений озброєними особами, які встановили цілодобову охорону та розмістили прапор полку Азов? та повідомили керівництво заводу про те, що цей завод тепер вже є власністю Народу України?, а напередодні захоплення заводу незаконно було зареєстровано право власності на завод за громадянами Республіки ОСОБА_1 ОСОБА_2 з 1/3 часткою майна та ОСОБА_3 з 2/3 часткою майна. З того часу, як стверджує відповідач, ТОВ Романов? не контролює завод і не може здійснювати господарську діяльність та отримувати з нього дохід, з якого сплачувати орендну плату за землю в місцевий бюджет Чорноморської міської ради та господарська діяльність заводу повністю паралізована. Також відповідач додає, що за даним фактом слідчим ОСОБА_4 . Управління СБУ в Одеській області проводиться досудове розслідування в КП № 0000080 від 17.04.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України.

Водночас відповідач вказує, що лікеро-горілчаний завод, розташований за адресою: 68000, Одеська область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Заводська, 5 вибув з-під володіння ТОВ Романов? поза його волею та незаконним шляхом на підставі підробленого рішення суду і в подальшому було відчужене громадянам Молдови ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Тому відповідач стверджує, що на теперішній час, незважаючи на те, що між ТОВ Романов?, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не існує жодних юридичних відносин, спірне майно знаходиться у незаконному володінні останніх. Також відповідач додає, що основний судовий спір, в якому вирішується спір з відновлення права власності на даний час триває в Іллічівському районному суді Одеської області і знаходиться на стадії розгляду справи по суті позовних вимог. Умовами п. 4.3.2. розділу 4 договору про постачання електричної енергії № И1203 від 28.03.2006 р. встановлено, що випадками форс-мажору є обставини нездоланної сили, а також протизаконні дії третіх осіб, з настанням яких, за правилами п. 4.3.1. договору, сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань. Належним доказом наявності вказаних обставин та їх тривалості будуть довідки, письмові документи, що видаються компетентними органами, які відають контролем за виникненням таких обставин, а також закони та інші правові акти. Як зазначає відповідач, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 р., по адміністративній справі № 815/759/18 та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 р., залишеного без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 р., по адміністративній справі № 815/5319/17 підтверджено факт протиправного рішення та реєстраційних дій державного реєстратора Євдакімової А.С. Біляївської районної адміністрації Одеської області та рішення державного реєстратора Іскрова О.І. Одеської обласної філії КП Центр державної реєстрації?, які потягли за собою ланцюг послідовних незаконних відчужень нерухомого майна лікеро-горілчаного заводу, який повинен належати на праві власності ТОВ Романов?. Зважаючи на вказані обставини, що мають важливе юридичне значення, відповідач повідомляє про виникнення форс-мажорних обставин, починаючи з 27.07.2017 року, що тривають досі, а днем закінчення зазначених форс-мажорних обставин буде вважатися день відновлення права власності ТОВ Романов? на лікеро-горілчаний завод в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Поряд з вказаним відповідач вказує, що позивач в позові не наводить жодного правового обґрунтування застосування коефіцієнту трансформації 200, чому ним збільшено обсяги спожитої електроенергії в 200 разів, що потягло відповідне збільшення заборгованості та безпідставного нарахування неустойки та інфляційних витрат.

26.11.2019 р. відповідачем подано до господарського суду клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з неможливістю представника з`явитись в судове засідання, оскільки 26.11.2019 р. о 10 год. 20 хв. прийматиме участь в іншому судовому засіданні в Суворовському районному суді м. Одеси

Так, у судовому засіданні господарського суду 26 листопада 2019 року по справі № 916/2909/19 було протокольно оголошено перерву до 03 грудня 2019 року, про що під розписку повідомлено представника позивача.

02.12.2019 р. позивачем подано до господарського суду відповідь на відзив, в якому позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та додатково вказує, що відповідно до п. 2.2 договору АТ Одесаобленерго зобов`язалось постачати електричну енергію відповідачу в обсягах визначених договором, а останній зобов`язався дотримуватись режиму споживання електричної енергії, визначеної договором, щомісячно своєчасно здійснювати оплату відпущеної йому електричної енергії та виконувати інші умови договору. Так, позивач зазначає, що на день подачі 24.10.2019 р. позовної заяви АТ Одесаобленерго не було повідомлено (проінформовано) відповідачем та не мало жодної інформації щодо викладених у відзиві на позов обставин. Відповідно до п. 2.1 договору під час виконання умов цього договору з питань, що необумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (надалі - ПКЕЕ). Наразі позивач зауважив, що, виходячи з викладеної у відзиві інформації, протизаконні дії третіх осіб по відношенню до об`єкту нерухомості виникли ще в листопаді 2017 року. Відповідно до п. 4.3.4 договору, сторона, для якої неможливим стало виконання зобов`язань, за цим договором, повинна не пізніше ніж через 5 календарних днів сповістити іншу сторону (письмово чи через засоби масової інформації) про виникнення обставин, що перешкоджають виконанню зобов`язань та повідомити іншу сторону про початок, тривалість та вірогідну дату припинення дії обставин непереборної сили. Належним доказом наявності вказаних обставин та їх тривалість будуть довідки, письмові документи, що видаються компетентними органами, які відають контролем за виникненням таких обставин, а також закони та інші правові акти. Крім того, відповідно п. 6.18 ПКЕЕ, що діяли на момент виникнення вказаної у відзиві ситуації, у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів. Щодо необґрунтованості застосування формули помноження показів спожитої електричної енергії на коефіцієнт трансформації 200 позивач зазначає, що в п. 9 договору від 28.03.2006 р. № И1203 зазначені невід`ємні додатки до вказаного договору, серед яких є додаток 10 Перелік об`єктів споживача. Так, за ствердженнями позивача, відповідно до вищевказаного додатку 10 зазначені трансформатори струму 1000/5 та розрахунковий коефіцієнт 200 та розрахунковий коефіцієнт 200 утворюється шляхом ділення 1000:5, де 1000 - це номінальний струм трансформаторів струму, через який підключено лічильник, а 5 - це номінальний струм вторинних ланцюгів, до яких приєднано лічильник. Таким чином, як вказує позивач, зазначення на приладі обліку 1кВт фактично дорівнює споживанню електричної енергії обсягом 200 кВт, оскільки прилад обліку споживача підключений не на пряму до лінії живлення, а через трансформатор струму 1000/5. Отже, як стверджує позивач, згідно розшифровки нарахувань за жовтень 2018 року, що була надана до суду разом з позовною заявою, для визначення обсягу спожитої електричної енергії відповідачем, необхідно було відняти від показів приладу обліку, зафіксованих актом технічної перевірки від 27.10.2018 р. (покази лічильника 724,085), покази, відображені в акті про обсяги спожитої електричної енергії у листопаді 2017 року (покази лічильника 544,403), та помножити цю величину на коефіцієнт трансформації 200.

Так, у судовому засіданні господарського суду 03 грудня 2019 року по справі № 916/2909/19 було протокольно оголошено перерву до 10 грудня 2019 року, про що під розписку повідомлено представників сторін.

09.12.2019 р. позивачем подано до суду клопотання про залучення доказів (вх. № 25328/19), відповідно до якого позивачем надано для залучення до матеріалів справи копії актів про обсяги спожитої електричної енергії з січня 2017 року по жовтень 2017 року та рахунки-фактури №1203/1 за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року, в яких обсяг спожитої електроенергії, яка вже сплачена, визначався аналогічної із застосуванням коефіцієнту трансформації 200.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

28.03.2006 року між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Одесаобленерго, правонаступником якого є ПАТ ЕК Одесаобленерго, що перейменовано у АТ Одесаобленерго, (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Романов (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № И1203, відповідно до р. 1 якого позивач як постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а відповідач як споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатком Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін між постачальником та споживачем або інша межа обумовлена окремим додатком до договору.

Пунктом 2.1 договору № И1203 від 28.03.2006 р. сторони передбачили, що під час виконання умов цього договору з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ).

Згідно п. 2.2 договору № И 1203 від 28.03.2006 р. постачальник зобов`язується виконувати умови цього договору; постачати споживачу електричну енергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умову розділу 6 до цього договору (додаток Обсяги постачання електричної енергії споживачу); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання, визначених додатком Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності для кожної з площадок вимірювання, погодженої сторонами в додатку Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; повідомляти споживача про всі зміни тарифів на електричну енергію письмово або через засоби масової інформації за п`ять днів до введення їх у дію.

Відповідно до п. 2.3 п. п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.5 договору № И1203 від 28.03.2006 р. споживач зобов`язується виконувати умови цього договору; дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановки; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків Порядок розрахунків та Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників постачальника електричної енергії за пред`явленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії.

Пунктом 4.2.1. договору № И1203 від 28.03.2006 р. зазначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком Порядок розрахунків, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремими рядком.

Відповідно до п. 5.1 договору № И1203 від 28.03.2006 р. для визначення договірних величин споживання електричної енергії на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (по формі додатку Обсяги постачання електричної енергії та потужності). У разі ненадання споживачем зазначених відомостей про розмір очікуваного обсягу споживання електричної енергії на наступний рік до 01 листопада поточного року, а також неузгодження між сторонами обсягів електричної енергії на наступний рік по формі додатку Обсяги постачання електричної енергії та потужності діючий додаток 1 на поточний рік до договору вважається продовженим на наступний рік, тобто помісячні обсяги споживання електричної енергії зазначені у діючому додатку 1 до договору є договірними величинами на наступний рік, до укладання сторонами нового додатку 1 до договору.

Згідно п. 9.1 договору № И1203 від 28.03.2006 р. додатки до цього договору є невід`ємними частинами цього договору.

За положеннями п. 9.4 договору № И 1203 від 28.03.2006 р. цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2006 р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

13.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Романов (споживач) було укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № И 1203 від 28.03.2006 р., згідно п. 1 якої сторони виклали додаток № 2 в новій редакції, що додається.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, укладений між сторонами по справі договір, за яким позивач здійснював постачання електроенергії відповідачу, є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як випливає зі змісту вищевказаного договору № И1203, позивач взяв на себе зобов`язання постачати споживачеві електроенергію в обсягах та з врахуванням визначених договором умов, натомість відповідач як споживач згідно з договором зобов`язався самостійно здійснювати зняття показів розрахункових засобів обліку та оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків до договору.

Також сторонами до договору про постачання електричної енергії від 28.03.2006 р. № И 1203 було складено та підписано додаток № 2 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п. 1 додатку № 2 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії покази засобів обліку відповідно до додатку Перелік об`єктів Споживача фіксуються 16 числа кожного місяця о 12-00 годині.

Згідно п. 2 додатку № 2 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії споживач зобов`язаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, оформити Акт про обсяги спожитої електричної енергії у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, і в перший день наступного розрахункового періоду надати нарочно постачальнику за адресою: м. Іллічівськ, вул. Леніна, 41.

В п. 3 додатку № 2 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії передбачено, що у випадку, коли розрахунковий засіб обліку електричної енергії споживача встановлений в підстанції постачальника, покази розрахункових засобів обліку знімаються уповноваженим представником постачальника.

Положеннями п. 4 додатку № 2 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії встановлено, що у випадку ненадання даних про спожиту електроенергію в зазначений строк, визначення використаної електроенергії здійснюється за середньодобовим споживанням за попередній період. Примітка: період розрахунку за середньодобовим споживанням електроенергії не повинен перевищувати один місяць, після чого розрахунок споживаної електроенергії здійснюється постачальником за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та числом годин їх використання до передачі показів електролічильників без наступного перерахунку.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем не виконувались належним чином зобов`язання, передбачені додатком № 2 до договору, оскільки останній Акт про обсяги спожитої електричної енергії відповідачем було надано у листопаді 2017 року, згідно якого покази приладу обліку № 63023783 - 544,403. З листопада 2017 року відповідач не виконував свої обов`язки щодо зняття показань приладів обліку, адже доказів самостійного здійснення споживачем зняття показів розрахункових засобів обліку шляхом оформлення актів про обсяги спожитої електричної енергії та їх подальше надання постачальнику, як передбачено сторонами в п. 2 додатку № 2 до договору № И 1203, за період з грудня 2017 р. по вересень 2018 р. включно матеріали справи не містять. При цьому, за ствердженням позивача, відповідач перешкоджав представникам позивача здійснювати таке зняття показів самостійно.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 27.09.2018 р. представниками ПАТ Одесаобленерго? здійснено технічну перевірку розрахункового вимірювального комплексу електричної енергії за об`єктом споживача ТОВ Романов, в ході якої отримано доступ до розрахункових засобів обліку електричної енергії № 63023783 та встановлено їх покази 724,085, про що складено акт технічної перевірки № 4052309 від 27.09.2019 р. Наразі в акті зазначено, що споживач відмовився від його підписання.

З огляду на невиконання ТОВ Романов своїх зобов`язань за договором щодо зняття показань приладів обліку, позивачем самостійно визначено обсяг спожитої електричної енергії відповідачем наступним чином: від показів приладу обліку, зафіксованих актом технічної перевірки від 27.09.2018 року (724,085), віднято покази, відображені в акті про обсяги спожитої електричної у листопаді 2017 року (544,403), отриману величину помножено на коефіцієнт трансформації - 200:(724,085 - 544,403) х 200 = 35936 кВ. При цьому за жовтень 2018 року відповідачу було розраховано втрати у трансформаторах у розмірі - 3715 кВ та в лініях електропередач (ЛЕП) - 1433 кВ., у зв`язку з чим загальна кількість спожитої відповідачем активної електричної енергії у жовтні 2018 року склала - 41084 кВ (35936 кВ + 3715 кВ + 1433 кВ) на загальну суму 108335,05 грн.

Між тим відповідно до п. 1 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 28.03.2006 р. розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електроенергії приймається місяць з 16 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття розрахунковий період та календарний місяць вважати прирівняними. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії або дата внесення споживачем готівки в касу постачальника. В примітці зазначено, що платіжні доручення або/чи інші платіжні (розрахункові) документи повинні обов`язково містити наступні реквізити: назву товару (активна, реактивна електроенергія) або вид іншого платежу (пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші нарахування), номер і дату договору, за яким здійснюються платежі.

Згідно п. 2 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 28.03.2006 р. споживач здійснює оплату за електроенергію самостійно авансовими платежами в наступні терміни: до 16 числа, що передує розрахунковому 100% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору Обсяги постачання електричної енергії споживачу?, або вартості величини очікуваного споживання при значному відхиленні споживання електроенергії в розрахунковому періоді. Розмір суми платежу розраховується споживачем самостійно як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу на очікуваний обсяг споживання електричної енергії, визначених на поточний розрахунковий період. Остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції та інші платежі, згідно з умовами цього договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Примітка: у разі відсутності інформації про рівень тарифів на наступний розрахунковий період до дня здійснення попередньої оплати, споживач розраховує суму платежу за тарифами, що діють у поточному розрахунковому періоді.

Пунктом 3 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 28.03.2006 р. встановлено, що обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі

балансової належності електромереж, визначається за Актом про обсяги спожитої електроенергії за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показів. Акт про обсяги переданої субспоживачу електричної енергії узгоджується з Основним споживачем. При відсутності представника постачальника на обумовлену Графіком зняття показів засобів обліку дату споживач самостійно проводить зняття показів розрахункових приладів обліку, оформлює Акт про обсяги спожитої електричної енергії та надає його постачальнику не пізніше наступного робочого дня. Якщо постачальник електричної енергії не отримав у зазначений термін даних про обсяги спожитої електричної енергії, визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. Період розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати один місяць, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. Відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Положеннями п. 4 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 28.03.2006 р. передбачено, що розмір коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого споживачем Акту про обсяги спожитої електроенергії як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу, який діяв на кінець розрахункового періоду на обсяг спожитої в розрахунковому періоді електроенергії.

Положеннями п. 6 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 28.03.2006 р. передбачено, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним Порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Пеня та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках.

Відтак, із умов додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 28.03.2006 р. вбачається, що відповідач зобов`язався самостійно здійснювати авансовий платіж в термін до 16 числа, що передує розрахунковому, а саме 100% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору Обсяги постачання електричної енергії споживачу?, а вже остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється споживачем протягом 5-ти операційних днів з дня отримання рахунку.

Як з`ясовано судом, позивачем було направлено на юридичну адресу відповідача рахунок-фактуру № 1203/1 від 18.10.2018 р. за спожиту електричну енергію за жовтень 2018 р. на суму 108335,05 грн. (в т.ч. ПДВ 18055,84 грн.), який був повернутий до позивача без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, копія якого містяться в матеріалах справи, з позначкою за закінченням терміну.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, постачання позивачем відповідачу електроенергії та прийняття цієї електроенергії відповідачем є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити спожиту електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства шляхом здійснення авансового платежу в термін до 16 числа, що передує розрахунковому, а саме 100% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору Обсяги постачання електричної енергії споживачу?, а також подальше здійснення остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію протягом 5-ти операційних днів з дня отримання рахунку.

У відповідності до ст. 26 Закону України Про електроенергетику (в редакції, чинній на момент виникнення договірних правовідносин) споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов`язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Пунктом 1.1. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України № 28 від 31.07.1996 р., передбачає, що електрична енергія (активна) - енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару. Електрична енергія (реактивна) - технологічно шкідлива циркуляція електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму, викликана електромагнітною незбалансованістю електроустановок.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 8.1. Правил постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України; на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України.

Згідно п. 10.2. Правил споживач зобов`язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; у встановлені договором терміни надавати постачальнику електричної енергії графіки споживання електричної енергії та величини потужності.

Відповідно до п. 2 додатку № 5 до договору Порядок розрахунків, що є невід`ємною частиною договору, споживач здійснює оплату за електроенергію самостійно авансовими платежами в наступні терміни: до 16 числа, що передує розрахунковому 100% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору Обсяги постачання електричної енергії споживачу?, або вартості величини очікуваного споживання при значному відхиленні споживання електроенергії в розрахунковому періоді. Розмір суми платежу розраховується споживачем самостійно як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу на очікуваний обсяг споживання електричної енергії, визначених на поточний розрахунковий період. Остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції та інші платежі, згідно з умовами цього договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Примітка: у разі відсутності інформації про рівень тарифів на наступний розрахунковий період до дня здійснення попередньої оплати, споживач розраховує суму платежу за тарифами, що діють у поточному розрахунковому періоді.

Як встановлено судом, відповідач не здійснив оплату за електроенергію за жовтень 2018 р. самостійно авансовим платежем в термін до 16 числа, що передує розрахунковому, а саме 100% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору Обсяги постачання електричної енергії споживачу?, а також не здійснив остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію за жовтень 2018 р. у розмірі 108335,05 грн. В той же час з огляду на існування у відповідача переплати в розмірі 12283,30 грн., сума заборгованості відповідача за вказаний період на день розгляду справи складає 96051,75 грн., наявність якої відповідачем не спростована. Доказів вчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію за жовтень 2018 р. ТОВ Романов матеріали справи не містять. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Доводи відповідача щодо відсутності у позові правового обґрунтування стосовно застосування позивачем для розрахунку обсягу спожитої електроенергії коефіцієнту трансформації 200 суд вважає безпідставними з огляду на таке. В п. 9 договору від 28.03.2006 р. № И1203 вказані невід`ємні додатки до вказаного договору, серед яких є додаток 10 Перелік об`єктів споживача, в якому зазначені трансформатори струму 1000/5 та розрахунковий коефіцієнт 200, який утворюється шляхом ділення 1000:5, де 1000 - це номінальний струм трансформаторів струму, через який підключено лічильник, а 5 - це номінальний струм вторинних ланцюгів, до яких приєднано лічильник. Таким чином, за твердженнями позивача, зазначення на приладі обліку 1кВт фактично дорівнює споживанню електричної енергії обсягом 200 кВт, оскільки прилад обліку споживача підключений не на пряму до лінії живлення, а через трансформатор струму 1000/5. Наведені доводи позивача відповідачем не спростовані. Тим більш з наявних в матеріалах справи копій актів про обсяги спожитої електричної енергії за період з січня 2017 року по вересень 2017 року (а.с. 150-158) вбачається, що на виконання п. 2 додатку № 2 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії споживачем ТОВ Романов самостійно здійснювалось зняття показів розрахункових засобів обліку з оформленням актів про обсяги спожитої електричної енергії, які нарочно надавались постачальнику електричної енергії. При цьому у вказаних актах відповідач самостійно вказував у відповідних колонках лічильника показання наступні, показання попередні, різницю та коефіцієнт трансформації (200), тому з урахуванням наданих споживачем даних постачальником електричної енергії оформлювалися рахунки на оплату вартості спожитої електроенергії з урахуванням вказаного коефіцієнту трансформації. До того ж споживачем була здійснена оплата вартості спожитої у вказаний період електроенергії без зауважень. Відтак, з урахуванням наведеного та підтвердження сплати спожитої електроенергії за минулі періоди з помноженням показів спожитої електроенергії на коефіцієнт трансформації 200, суд вважає безпідставними доводи відповідача про необґрунтованість визначення позивачем обсягу спожитої електроенергії за спірний період.

Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача в обґрунтування заперечень на позов щодо зайняття третіми особами об`єкту нерухомості, на який постачалась електроенергія. Адже відповідно до п. 4.3.4 договору сторона, для якої неможливим стало виконання зобов`язань, за цим договором, повинна не пізніше ніж через 5 календарних днів сповістити іншу сторону (письмово чи через засоби масової інформації) про виникнення обставин, що перешкоджають виконанню зобов`язань та повідомити іншу сторону про початок, тривалість та вірогідну дату припинення дії обставин непереборної сили. Належним доказом наявності вказаних обставин та їх тривалість будуть довідки, письмові документи, що видаються компетентними органами, які відають контролем за виникненням таких обставин, а також закони та інші правові акти. Крім того, відповідно п. 6.18 ПКЕЕ, що діяли на момент існування вказаних відповідачем обставин, у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів. Між тим в матеріалах справи відсутні повідомлення з боку відповідача на адресу позивача щодо виникнення обставин заволодіння об`єкту нерухомості третіми особами, щодо припинення постачання електроенергії або відмови від укладеного з позивачем спірного договору.

Враховуючи те, що відповідачем не надано належних доказів оплати спожитої електричної енергії за жовтень 2018 р. за договором про постачання електричної енергії № И 1203 від 28.03.2006 р. на спірну суму коштів та доказів відсутності обов`язку сплачувати за споживання електроенергії, суд погоджується з доводами позивача про існування у відповідача невиконаного зобов`язання з оплати поставленої електричної енергії.

Наразі несплатою позивачу вищевказаної суми заборгованості за спожиту активну електроенергію за договором № И 1203 від 28.03.2006 р. відповідач порушив умови вказаного договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Відтак, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми заборгованості в розмірі 96051,75 грн.

Так, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень частини 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання, незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, п. 4.2.1. договору № И 1203 від 28.03.2006 р. передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком Порядок розрахунків, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремими рядком.

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов`язання за договором № И 1203 щодо здійснення повної та своєчасної оплати вартості спожитої активної електроенергії за період за жовтень 2018 р., а також те, що сторонами у п. 4.2.1 договору погоджено нарахування пені за несвоєчасну оплату платежів, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, виходячи з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення. Дослідивши та перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми пені в розмірі 17241,95 грн., судом встановлено, що вказаний розрахунок пені був здійснений позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорено.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості спожитої активної електроенергії за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в розмірі 2676,79 грн., судом встановлено, що розрахунок 3% річних було здійснено позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 2676,79 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

Враховуючи викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електроенергії в розмірі 6339,42 грн., наразі встановлено, що розрахунки інфляційних втрат були здійснені позивачем невірно у зв`язку обранням невірного сукупного індексу інфляції. У зв`язку з цим судом здійснено перерахунок нарахованих інфляційних втрат з урахуванням встановленого судом сукупного індексу інфляції:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період Інфляційне збільшення суми боргу
01.11.2018 - 31.05.201996051.751.0656243.36

Отже, загальний розмір інфляційних збитків у зв`язку з простроченням відповідачем оплати за договором № И1203 по зобов`язанням за жовтень 2018 року складає 6243,36 грн. ((96051,75 грн. х 1,065) 96051,75 грн.), які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства Одесаобленерго обґрунтовані частково, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, проте підлягають частковому задоволенню з огляду на помилки в розрахунку інфляційних втрат.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, що складають 1919,49 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Акціонерного товариства Одесаобленерго до Товариства з обмеженою відповідальністю Романов про стягнення заборгованості в загальній сумі 122309,41 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю Романов (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, с. Малодолинське, вул. Заводська, 5; ) на користь Акціонерного товариства Одесаобленерго (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, б. 28„Б; ) заборгованість за спожиту активну електричну енергію в сумі 96051/дев`яносто шість тисяч п`ятдесят одна/грн. 75 коп.; пеню за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в сумі 17241/сімнадцять тисяч двісті сорок одна/грн. 95 коп.; 3% річних за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в сумі 2676/дві тисячі шістсот сімдесят шість/грн. 29 коп.; інфляційні втрати за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в сумі 6243/шість тисяч двісті сорок три/грн. 36 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1919/одна тисяча дев`ятсот дев`ятнадцять/грн. 49 коп.

3. В задоволенні решти частини позовних вимог Акціонерного товариства Одесаобленерго до Товариства з обмеженою відповідальністю Романов відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 16 грудня 2019 р.

Суддя В.С. Петров