ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.12.19 Справа № 917/2182/19

м. Полтава

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С., розглянувши

заяву Фермерського господарства "Фортуна", вул. Молодіжна, буд. 26, с. Полив`яне, Миргородський район, Полтавська область, 37663

про забезпечення позову по справі № 917/2182/19

за позовною заявою Фермерського господарства "Фортуна", вул. Молодіжна, буд. 26, с. Полив`яне, Миргородський район, Полтавська область, 37663

до ФОП Шарая В`ячеслава Миколайовича, АДРЕСА_1

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2019 від позивача надійшов позов та заява про забезпечення позову від 13.12.2019.

Позивач у заяві про забезпечення позову зазначає, що з 24.02.2019 відповідач фактично привласнив кошти позивача та безпідставно ними користується, ігноруючи права власника цих коштів, та не вказуючи підставу невиконання своїх зобов`язань, у зв`язку з цим у позивача є підстави "побоюватися", що відповідач з метою ухилення від виконання зобов`язання має наміри списати кошти на банківських рахунках, які йому належать. В зв`язку з цим, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, наявні на всіх рахунках ФОП Шарая В`ячеслава Миколайовича у розмірі ціни позову 1288000,00 грн. та сплаченого позивачем судового збору у розмірі 19320,00 грн., всього на загальну суму 1307320,00 грн.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, крім іншого, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Окрім того, відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 139 ГПК України заявник повинен обґрунтувати необхідність забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

За змістом цієї норми, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Всупереч наведеним нормам, заявник у поданій заяві не зазначив обставин та доказів, що можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, позивач не надав жодних обґрунтувань та доказів, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись на момент виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач не надав суду належних обґрунтувань, а також належних та допустимих доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки заява Фермерського господарства "Фортуна" про забезпечення позову по справі № 917/2182/19 подана без додержання вимог п. п. 3, 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, вказана заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 139, ч. 7 ст. 140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Фермерського господарства "Фортуна" про забезпечення позову по справі № 917/2182/19 з доданими до неї матеріалами повернути заявнику.

Додаток: заява Фермерського господарства "Фортуна" про забезпечення позову з додатками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст. 235, 255-256 ГПК України). Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О. С. Семчук