ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Справа № 915/1273/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.

представника прокуратури: Григорян Е.Р. - посвідчення №035059 від 13.08.2015,

представника позивача: Галицького С.О.- дов.№7896/9.1.4/22-19 від 23.09.2019,

представника відповідача-1: Сафронова Ю.І. - ордер серія МК №139916 від 26.06.2019,

представника відповідача-2: Сафронова Ю.І. - ордер серія МК №139917 від 26.06.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Прокурора Миколаївської області (54030, м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.28) в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (01008, м.Київ, вул.Грушевського, буд.12/2),

до відповідачів:

1) Державного підприємства "Володимирівське лісове господарство"

(56065, Миколаївська обл., Казанківський р-н, с.Володимирівка, вул.Центральна, буд.108);

2) Фізичної особи - підприємця Новгородської Ірини Володимирівни

( АДРЕСА_1 ),

про: визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и в:

25.04.2019 Прокурор Миколаївської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №05/2-403вих19 від 24.04.2019 (вх.№6910/19), в якій просить:

- визнати недійсним Договір №65 про спільну діяльність, укладений 13.11.2018 Державним підприємством "Володимирівське лісове господарство" з Фізичною особою-підприємцем Новгородською Іриною Володимирівною;

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Новгородську Ірину Володимирівну повернути у розпорядження держави в особі Кабінету Міністрів України, з правом постійного користування Державним підприємством "Володимирівське лісове господарство", земельні ділянки державного лісового фонду загальною площею 181,9 га, вартістю 10073637,0 грн, що розташовані в межах території Володимирівської сільської ради Казанківського району (квартал 18 виділ 2 площа 103,9 га, квартал 19 виділ 2 площа 78 га) та використовуються Фізичною особою-підприємцем на підставі Договору №65 про спільну діяльність від 13.11.2018.

В обґрунтування своїх вимог прокуратура у позовній заяві та додаткових поясненнях посилається на те, що Договір №65 про спільну діяльність від 13.11.2018 укладений усупереч вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним з наступних підстав.

Прокуратурою Миколаївської області установлені порушення вимог діючого законодавства при використанні ДП "Володимирівське лісове господарство" земель державного лісового фонду. Так, ДП "Володимирівське лісове господарство" на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №193690, виданого 19.08.2010, використовуються землі площею 655,16 га, що розташовані в межах території Володимирівської сільської ради Казанківського району (за межами населеного пункту). Відповідно до державного акту цільове призначення земельної ділянки - для ведення лісового господарства. ДП "Володимирівське лісове господарство" 13.11.2018 з ФОП Новгородською І.В. укладено Договір №65 про спільну діяльність на строк до 11.11.2019. Посилаючись на умови Договору прокуратура зазначає, що ФОП Новгородська І.В. зобов`язується наявною сільськогосподарською технікою обробити земельні ділянки, що належать державному підприємству, та у відповідності з агротехнічними вимогами виростити на них сільськогосподарські культури (продукцію), забезпечивши їх збір. Сторонами визначено, що обсяг річних інвестицій, що надаються ФОП Новгородською І.В. для виконання спільної мети цього договору, не перевищує 563890,0 грн, який може переглядатись не частіше ніж один раз на рік. За бажанням ДП "Володимирівське лісове господарство" може отримати на зазначену суму або її частку вирощену продукцію за ринковими цінами. Майно, створене за рахунок внесків учасників договору, перебуває на балансі ФОП Новгородської І.В. Посилаючись на п.п.3.2., 3.3. Договору прокуратура вказує на те, що фактично Договором визначено розмір плати за використання земель державного підприємства із розрахунку 3100,0 грн за 1 га на рік, що становить загальну суму 563890,0 грн на рік за використання 181,9 га земель (563890,0 грн : 181,9 га = 3100,0 грн). Факт використання ФОП Новгородською І.В. спірних земельних ділянок площею 181,9 га підтверджується наданими ДП "Володимирівське лісове господарство" копіями двох актів передачі-приймання виконаних робіт від 14.11.2018, відповідно до яких ФОП Новгородська І.В. на земельних ділянках площею 103,9 га та 78 га провела роботи з коткування катком КП-6-560П. Посилаючись на ч.1 ст.13 Конституції України, ч.ч.1, 8 ст.93 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України "Про оренду землі" прокуратура зазначає, що оскаржуваним Договором ДП "Володимирівське лісове господарство" фактично передало в оренду ФОП Новгородській І.В. земельні ділянки загальною площею 181,9 га для вирощування сільськогосподарських культур за умови сплати останньою фіксованої орендної плати за використання земель упродовж року. Окрім формальних обов`язків державного підприємства щодо підготовки земель для виконання сільськогосподарських робіт, створення належних умов для їх виконання та сплати земельного податку, договір не містить будь-яких фактичних обов`язків державного підприємства щодо здійснення господарської діяльності на спірних земельних ділянках з вирощування сільськогосподарських культур або ведення лісомисливського господарства. Аналогічно не відповідає дійсності визначена п.1.3. мета Договору - отримання прибутку для ведення та розвитку лісового господарства. Так, відповідно до ст.3 Статуту ДП "Володимирівське лісове господарство", затвердженого наказом Держлісагентства України від 30.12.2016 №480, основною метою діяльності державного підприємства є ведення лісового господарства, що не може залежати від спільної діяльності з іншими особами приватного права. При цьому, згідно інформації з ЄДРЮОФОП у ФОП Новгородської І.В. взагалі відсутні види діяльності, пов`язані з веденням лісового господарства. Таким чином, визначені у Договорі формальні обов`язки сторін щодо спільної діяльності, а також відсутність, на перший погляд, істотних умов договору оренди землі та підписаного між сторонами акту приймання-передачі земельної ділянки необхідно розцінювати як неналежне оформлення відносин оренди земельної ділянки і є лише способом, завдяки якому досягається мета передачі в оренду ФОП Новгородській І.В. спірних земельних ділянок. Аналогічна позиція викладена у рішенні Верховного суду від 10.05.2018 у справі №924/263/17, предметом розгляду якого також була земельна ділянка, що використовувалася приватним підприємством на підставі удаваного правочину. Прокуратура вказує, що за своїм змістом зазначений Договір фактично є договором передачі у платне користування земельної ділянки, тобто договором оренди землі, оскільки він відповідає вимогам ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" в частині визначення істотних умов договору оренди землі. Зокрема, в Договорі зазначено об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельних ділянок), в строк дії договору оренди (з можливістю його пролонгації) та відомості про орендну плату із зазначенням її розміру, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення. Посилаючись на ст.ст.83, 203, 215, 235, 317, 1212 ЦК України, ст.ст.55, 57, 96, 122, 124, 149, 152 ЗК України, ст.202 ГК України та абз.4 п.3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" прокуратура зазначає, що між ДП "Володимирівське лісове господарство" та ФОП Новгородською І.В. фактично укладено договір оренди землі, застосуванню підлягають відповідні положення земельного законодавства України, які регулюють питання надання земель у користування. Органом, уповноваженим на передачу спірної земельної ділянки у користування третім особам для сільськогосподарських потреб є Кабінет Міністрів України. Таким чином, ДП "Володимирівське лісове господарство" при укладанні оскаржуваного Договору розпорядилося землями держлісфонду поза межами своїх повноважень. Прокуратура також зазначає, що використання земельної ділянки, наданої ДП "Володимирівське лісове господарство" для ведення лісового господарства (згідно цільового призначення, вказаного в державних актах) для сільгоспвиробництва, порушує принцип цільового використання землі. Згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №193690 ДП "Володимирівське лісове господарство" надано в постійне користування землі із цільовим призначенням - для ведення лісового господарства, отже, вони повинні використовуватися державним підприємством виключно для вказаних цілей. Втім земельні ділянки, з огляду на умови спірного Договору, фактично використовуються ФОП Новгородською І.В. для товарного сільськогосподарського виробництва (вирощування сільськогосподарської продукції), тобто не за цільовим призначенням. Враховуючи викладене, та те, що ДП "Володимирівське лісове господарство" не будучи власником вказаної земельної ділянки та не маючи права розпоряджатися нею, за спірним Договором незаконно передало у користування ФОП Новгородській І.В. земельні ділянки державного лісового фонду, Договір підлягає визнанню недійсним. Оскільки оскаржуваний Договір підлягає визнанню недійсним, правові підстави використання ФОП Новгородською І.В. спірних земельних ділянок відсутні. Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення ст.1212 ЦК України. Таким чином, ФОП Новгородська І.В., згідно вимог ст.ст.16, 1212 ЦК України, зобов`язана повернути отримані нею земельні ділянки загальною площею 181,9 га у розпорядження держави в особі Кабінету Міністрів України з правом постійного користування ДП "Володимирівське лісове господарство".

Спірні земельні ділянки належать до земель держлісфонду та перебувають у постійному користуванні ДП "Володимирівське лісове господарство", яке засноване на державній власності, належить до сфери управління Кабінету Міністрів України. Посилаючись на п.2) ч.1 ст.20, ст.37 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" прокуратура вказує на те, що саме Кабінет Міністрів України є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Водночас, незважаючи на очевидність порушення інтересів держави, Кабінетом Міністрів України не вжито заходів для їх захисту у суді шляхом пред`явлення позову про повернення спірних земель держлісфонду загальною площею 280,6 га у розпорядження держави, що свідчить про не здійснення ним захисту інтересів держави. Вказане підтверджується листом секретаріату Кабінету Міністрів України від 13.02.2019 №3229/0/2-19, згідно якого про факт укладання спірного договору секретаріату КМУ стало відомо лише із запиту прокуратури області від 07.02.2019 №05/2-96вих-19, який надіслано Мінюсту, Мінагрополітики, Держгеокадастру та Держлісагенству для розгляду в установленому порядку. Водночас, листом від 11.03.2019 №9414/1991-4-19/9.1.1 Міністерство юстиції України повідомило, що у разі звернення прокуратури області до суду із зазначеним позовом, Міністерством буде забезпечено представництво інтересів КМУ у відповідній судовій справі. Також, листами Держгеокадастру та Держлісагентства від 27.02.2019 №5-28-0.19-1804/2-19 та №21587-61-19 відповідно, повідомлено прокуратуру області, що заходи претензійно-позовного порядку щодо усунення зазначеного порушення не вживались. Зазначене є підставою для захисту прокурором інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України, шляхом пред`явлення даного позову.

Ухвалою суду від 02.05.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 03.06.2019.

24.05.2019 від відповідача-1 - Державного підприємства "Володимирівське лісове господарство" на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д (вх.№8573/19) та 29.05.2019 від відповідача-2 - Фізичної особи - підприємця Новгородської Ірини Володимирівни на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 22.05.2019 (вх.№8930/19), в якому вони просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та посилаючись на умови договору, ч.7 ст.179 ГК України, ст.ст.3, 203, 215, 325, 509, 626, 627, 628, 837, 1130, 1131 ЦК України та ст.ст.1, 15 Закону України "Про оренду землі") зазначають про наступне. Як вбачається із змісту п.1.1. спірного договору, сторонам чітко визначено мету його укладання спільна діяльність по вирощенню сільськогосподарських культур (продукції) на земельних ділянках, які знаходяться в постійному користуванні ДП "Володимирівське лісове господарство". ДП "Володимирівське лісове господарство" (замовник) зобов`язується у визначений строк підготовити: земельні площі для виконання сільськогосподарських робіт і повідомити ФОП Новгородську І.В (виконавець) про їх готовність. В свою чергу, ФОП Новгородська І.В. (виконавець) зобов`язується на власний ризик, із використанням сільськогосподарської техніки (замовника та виконавця) за завданням замовника, обробити земельні ділянки, що належать замовнику, та у відповідності з агротехнічними вимогами виростити на них сільськогосподарські культури (продукцію). Майно, створене в процесі спільної виробничої діяльності, належить учасникам договору на праві спільної часткової власності. Кожна зі сторін вправі розпорядитися своєю часткою. Сільськогосподарські роботи по Договору про спільну діяльність №65 від 13.11.2018 здійснюються для потреб ДП "Володимирівське лісове господарство". Вирощені сільськогосподарські культури (зерно) ДП "Володимирівське лісове господарство" (замовник) використовує для годівлі диких тварин, що мешкають в мисливських угіддях та лісових хащах лісового господарства. Досягнення сторонами мети, зазначеної у п.1.1. Договору підтверджується також змістом інших пунктів договору, які визначають права і обов`язки сторін за цим договором. Земельні ділянки, на яких вирощується сільськогосподарська продукція, залишаються у володінні та користуванні ДП "Володимирівське лісове господарство" (замовника), оброблюються спільними силами та з використанням сільськогосподарської техніки, що належить замовнику і виконавцю. Відповідачі звертають увагу на те, що земельні ділянки, які згідно державних актів знаходяться в постійному користуванні ДП "Володимирівське лісове господарство", в установленому порядку в користування ФОП Новгородська І.В. (виконавця) не передавались, (не складався Акт приймання-передачі землі) їх оброблення здійснювалось спільно, що свідчить про відсутність підстав вважати, що оспорюваний договір є удаваним та вчиненим для приховування іншого правочину, а саме, договору оренди землі, який мав би бути укладений на строк не менше як 7 років (ст.19 Закону України "Про оренду землі"). Отже, з огляду на зміст правовідносин, які випливають із спірного договору, цей договір є змішаним, оскільки за своєю суттю відповідає зобов`язальним правовідносинам, що виникають з: договору підряду (виконання робіт - проведено оранку та коткування катком землі); договору про спільну діяльність - спільне використання сільськогосподарської техніки та інвентарю (об`єднання коштів та майна з метою досягнення спільної мети - виростити сільськогосподарські культури (продукцію). Додаються Акти приймання-передачі додатково виконаних робіт. Відтак спірний договір про спільну діяльність, який укладено на 1 (один) рік відповідає вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, а також його моральним засадам, а особи, які уклали цей договір, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що передбачає виконання вимоги дійсності правочину, передбаченої ч.ч.1, 2 ст.203 ЦК України. Спірний договір не можна вважати удаваним правочином, оскільки, останній укладався задля досягнення тієї мети, яку визначила для себе кожна із його сторін, виходячи із предмету договору, відповідно до вимог ст.ст.627-628 ЦК України та п.4 ст.179 ГК України. Згідно інформації ДП "Баштанське ЛГ" від 22.02.2019 сільськогосподарські роботи по Договору про спільну діяльність №65 від 13.11.2018 здійснюються для потреб ДП "Володимирівське лісове господарство". Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами не підтверджується, а прокурором Миколаївської області, який звернувся з цим позовом не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів недійсності Договору про спільну діяльність №65 від 13.11.2018. При цьому в додатку до позову прокурор додав документи, які не стосуються предмета та підстав позовних вимог. З огляду на відсутність правових підстав для визнання спірного договору недійсним, відсутні й підстави для задоволення вимоги про зобов`язання ФОП Новгородської І.В. повернути земельні ділянки, оскільки земельні ділянки по Договору №65 від 13.11.2018 взагалі не приймались нею в користування. Відповідачі вважають, що представництво прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України у цій справі є неправомочним, оскільки Міністерство юстиції України, в особі заступника Міністра з питань виконавчої служби С.Глущенко, листом від 11.03.2019 повідомило прокуратуру Миколаївській області, що у разі звернення прокуратури Миколаївської області з позовом, Міністерством юстиції України буде забезпечено представництво інтересів Кабінету Міністрів України у цій судовій справі. Оскільки позивачем не було надано належних доказів на підтвердження своєї правової позиції, яка б спростувала вищенаведені доводи відповідачі просять в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

30.05.2019 від прокуратури Миколаївської області на адресу суду надійшла відповідь на відзив ДП "Володимирівське лісове господарство", в якій спростовує доводи викладені відповідачем-1 у відзиві на позовну заяву, та вважає, що позовна заява прокурора є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

У підготовчому засіданні 03.06.2019 розгляд справи було відкладено на 25.06.2019.

У зв`язку з перебуванням судді Мавродієвої М.В. у відрядженні (відповідно до наказу №23-в від 19.06.2019) підготовче засідання, призначене на 25.06.2019 не відбулося, у зв`язку з чим ухвалою суду від 19.06.2019 було відкладено підготовче засідання на 26.06.2019.

26.06.2019 від відповідачів на адресу суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду б/н від 26.06.2019 (вх.№10670/19), в якому вони просять суд залишити позов прокурора Миколаївської області із позовом до ФОП Новгородської І.В. про визнання Договору №65 від 13.11.2018 про спільну діяльність, укладеного строком до 11.11.2019 недійсним та повернення земельних ділянок - без розгляду (т.1 а.с.84-90).

Крім того, того ж дня від відповідачів надійшло клопотання б/н від 26.06.2019 (вх.№10669/19) про долучення до матеріалів справи письмових доказів на підтвердження викладеної відповідачами у відзивах позиції (т.1 а.с.91-118).

26.06.2019 суд ухвалив з власної ініціативи продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні до 10.07.2019.

08.07.2019 від позивача - Кабінету Міністрів України на адресу суду надійшли заперечення на клопотання відповідачів про залишення позовної заяви прокурора без розгляду №7-2.1/7-1-568 від 08.07.2019 (вх.№11460/19), в яких він просить в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду відмовити та вказує на те, що прокурором належним чином обґрунтовано наявність підстав для звернення до суду та дотримано відповідну процедуру погодження такого звернення: прокурор повідомив уповноважений орган державної влади про наявність порушень інтересів держави та запропонував надати позицію щодо необхідності звернення до суду з позовом; уповноважений орган до суду самостійно з відповідним позовом не звернувся; питання подачі позову узгоджено з Генеральною прокуратурою України. Вказані обставини підтверджено прокурором належними та допустимими доказами (копії листів та відповідей на них долучено до матеріалів позовної заяви). Стосовно тверджень відповідачів про те, що в даних правовідносинах уповноваженим органом є Миколаївська обласна державна адміністрація, а не Кабінет Міністрів України, зазначає, що такі твердження не ґрунтуються на нормах закону. В даному випадку спірна земельна ділянка була фактично надана в користування для лісогосподарських потреб, що виключає наявність повноважень Миколаївської обласної державної адміністрації в цій сфері, оскільки відповідні рішення в силу приписів норм ст.ст.8, 27, 57 Лісового кодексу України, ст.ст.122, 124, 149 Земельного кодексу України має право приймати виключно Кабінет Міністрів України.

08.07.2019 від прокуратури Миколаївської області на адресу суду надійшла відповідь на відзив ФОП Новгородської І.В., в якій викладені заперечення на доводи відповідача-2 у відзиві на позовну заяву та вважає, що позовна заява прокурора є обґрунтованою та законною, у зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

08.07.2019 від позивача Кабінету Міністрів України на адресу суду надійшла відповідь на відзив ДП "Володимирівське лісове господарство" №7-2.1/7-1-570 від 08.07.2019 (вх.№11459/19), в яких викладені заперечення на доводи відповідача-1.

09.07.2019 від прокуратури Миколаївської області на адресу суду надійшли заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду №03/1-480вих-19 від 08.07.2019 (вх.№11486/19), у зв`язку з його необґрунтованістю.

10.07.2019 суд ухвалив відкласти розгляд клопотання про залишення позову без розгляду та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 29.07.2019.

19.07.2019 від позивача Кабінету Міністрів України на адресу суду надійшли заперечення проти долучення доказів №7-2.1/7-1-565 від 19.07.2019 (вх.№12139/19), в яких позивач просить суд не долучати до матеріалів справи докази відповідачів поданих разом із клопотанням від 09.07.2019 про долучення доказів під час судового засідання 10.07.2019.

26.07.2019 від прокуратури Миколаївської області №05/1-533вих-19 від 25.07.2019 (вх.№12454/19) на адресу суду надійшли заперечення на клопотання ФОП Новгородської І.В. про долучення доказів, в яких зазначено, що надані відповідачем докази не підтверджують здійснення ними спільної діяльності, оскільки за умовами спірного Договору фактично жодної спільної господарської мети сторони не мали, лише ФОП здійснює господарську діяльність на земельних ділянках, що перебувають у постійному користування ДП, Договором фактично не визначено вклади сторін (їх частки), які вони об`єднують для спільної діяльності, що в силу приписів ст.ст.1137, 1138, 1139 ЦК України є визначальними при розподілі прибутку, спільних витрат, збитків та відповідальності за спільними зобов`язаннями.

26.07.2019 від прокуратури Миколаївської області №05/1-532вих-19 від 24.07.2019 (вх.№12475/19) на адресу суду надійшли заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду (доповнення).

Ухвалою суду від 29.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.08.2019.

15.08.2019 суд ухвалив відкласти судовий розгляд справи на 03.09.2019.

Ухвалою суду від 03.09.2019 було зупинено провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

16.10.2019 ухвалою суду провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання у справі на 04.11.2019.

04.11.2019 суд ухвалив відкласти судовий розгляд справи на 20.11.2019.

Ухвалою суду від 20.11.2019 було закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання ФОП Новгородської І.В. повернути у розпорядження держави в особі Кабінету Міністрів України, з правом постійного користування Державним підприємством "Володимирівське лісове господарство", земельні ділянки державного лісового фонду загальною площею 181,9 га, вартістю 10073637,0 грн, що розташовані в межах території Володимирівської сільської ради Казанківського району (квартал 18 виділ 2 площа 103,9 га, квартал 19 виділ 2 площа 78 га), що використовуються фізичною особою-підприємцем на підставі Договору №65 про спільну діяльність від 13.11.2018.

Прокурор в клопотанні №05/2-2337-19 від 20.11.2019 (вх.№17838/19), підтверджуючи повернення ДП "Володимирівське лісове господарство" спірних земельних ділянок за актом приймання-передачі, просив суд розглянути по суті позовні вимоги в частині визнання недійсним Договору №65 про спільну діяльність від 13.11.2018.

Таким чином, судом розглядаються позовні вимоги в частині визнання недійсним Договору №65 про спільну діяльність від 13.11.2018.

До того ж, 20.11.2019 суд в судовому засіданні оголосив перерву до 02.12.2019.

В ході розгляду справи учасники справи підтримали висловлені позиції та доводи, викладені на їх обґрунтування.

У судовому засіданні 02.12.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників прокуратури та сторін, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступні обставини.

ДП "Володимирівське лісове господарство" на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серії ЯЯ №193690, виданого 19.08.2010, використовуються землі площею 655,1600 га, що розташовані в межах території Володимирівської сільської ради Казанківського району (за межами населеного пункту). Відповідно до державного акту цільове призначення земельної ділянки - для ведення лісового господарства.

13.11.2018 між Державним підприємством "Володимирівське лісове господарство" та Фізичною особою - підприємцем Новгородською Іриною Володимирівною укладено Договір №65 про спільну діяльність (надалі - Договір) на строк до 11.11.2019.

Згідно п.1.1. Договору сторони уклали його з метою обробітку земельних ділянок квартал 18 виділ 2 площа 103,9 га, квартал 19 виділ 2 площа 78 га (Додаток 1) та вирощування на них сільськогосподарських культур (продукції), для досягнення чого зобов`язується спільно й погоджено робити необхідні фактичні і юридичні дії.

У відповідності до п.1.2. Договору учасники договору зобов`язуються робити необхідні дії за спільною згодою для досягнення поставленої мети протягом терміну дії договору (або аж до ухвалення рішення про припинення спільної діяльності).

Відповідно до п.1.4. Договору мета спільної діяльності: отримання прибутку для ведення та розвитку лісового господарства.

Пунктами 2.1., 2.3. Договору ДП "Володимирівське лісове господарство" зобов`язується в строк моменту підписання договору підготовити: земельні площі для виконання сільськогосподарських робіт і повідомити ФОП Новгородська І.В. про їх готовність; створити належні умови для виконання робіт по договору; сплачувати усі необхідні платежі за землю (земельний податок); зобов`язується на вимогу ФОП Новгородська І.В. надавати йому необхідну допомогу при вирощуванні, збору врожаю та по обслуговуванню його сільськогосподарської техніки.

ФОП Новгородська І.В., в свою чергу, зобов`язується наявною сільськогосподарською технікою, обробити земельні ділянки, що належать підприємству, та у відповідності з агротехнічними вимогами виростити на них сільськогосподарські культури (продукцію), забезпечивши їх збір (п.2.2. Договору).

Відповідно п.2.4. Договору сторони погоджують та визнають, що обсяг річних інвестицій, що надаються ФОП для виконання спільної мети цього договору, не перевищують 563890,0 грн на якій було вирощено продукцію. Сторони погоджуються та визнають, що обсяг річних інвестицій може бути переглянутий, з ініціативи будь-якої сторони ніж один раз на рік, про що укладається додаткова угода. За бажанням підприємство може отримати на зазначену грошову суму або її частку - вирощену продукцію за ринковими цінами.

У відповідності до п.2.5. Договору майно, створене за рахунок внесків учасників договору, перебуває на балансі ФОП Новгородська І.В.

Пунктами 3.2., 3.3. Договору передбачено, що майно, створене або придбане за рахунок внесків або в процесі спільної виробничої діяльності, належить учасникам договору на праві спільної часткової власності. Кожна зі сторін вправі розпорядитися своєю часткою. Ведення справ з метою спільної господарської діяльності доручається ФОП Новгородській І.В., яка має право залучати третіх осіб для досягнення спільної мети.

Фактично Договором визначено розмір плати за використання земель державного підприємства із розрахунку 3100,0 грн за 1 га на рік, що становить загальну суму 563890,0 грн на рік за використання 181,9 га земель.

Договір укладений на строк до 11.11.2019, після закінчення якого спільна діяльність припиняється з розподілом доходів і витрат відповідно до його умов (п.6.1. Договору).

Згідно п.7.1. Договору до цього Договору додається Додаток №1 "Схема розташування та характеристика земельних ділянок", що є його невід`ємною частиною.

Зазначеною Схемою передбачено, що земельні ділянки загальною площею 181,9 га, на яких виконуються роботи за Договором, використовуються державним підприємством на підставі державних актів на право постійного користування земельних ділянок серії ЯЯ №193689, серія ЯЯ №193690, відносяться до земель лісогосподарського призначення, нелісових земель, сільськогосподарських угідь, рілля, їх цільове призначення - для ведення лісового господарства.

Факт використання ФОП Новгородською І.В. спірних земельних ділянок площею 181,9 га підтверджується наданими ДП "Володимирівське лісове господарство" копіями двох Актів передачі-приймання виконаних робіт від 14.11.2018, відповідно до яких ФОП Новгородська І.В. на земельних ділянках площею 103,9 га та 78 га провела роботи з коткування катком КП-6-560П.

Відповідно до інформації ДП "Баштанське лісове господарство" №63 від 22.02.2019 зазначені земельні ділянки загальною площею 181,9 га фактично використовуються ФОП Новгородською І.В. на підставі Договору та на цей час знаходяться в обробленому стані (проведено оранку). Упродовж 2019 року ФОП Новгородською І.В. оплата за Договором не проводилась.

Згідно інформації ДП "Баштанське лісове господарство" №142 від 12.04.2019 Договір №65 про спільну діяльність від 13.11.2018 є діючим.

Відповідно до висновків звіту про оціночну (ринкову) вартість земельних ділянок (без урахування ПДВ), проведеного ТОВ "Югземсервіс" на підставі укладеного з прокуратурою Миколаївської області Договору на проведення експертної грошової оцінки №193/0319 від 22.03.2019, вартість земельної ділянки площею 103,9 га становить 5739480,0 грн та земельної ділянки площею 78 га становить 4334157,0 грн.

Таким чином, загальна вартість земель загальною площею 181,9 га становить 10073637,0 грн (5739480,0 грн + 4334157,0 грн).

Зазначений Договір №65 про спільну діяльність від 13.11.2018 укладено усупереч вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор зокрема зазначив, що вказаний договір є удаваним, оскільки його вчинено для приховання іншого правочину - договору оренди земельної ділянки. При цьому, сам договір укладений з порушенням земельного законодавства, а тому підлягає визнанню недійсним.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до змісту ч.2 ст.45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

За приписами ч.ч.3, 4 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно інформації прокурора, Кабінетом Міністрів України не вжито заходів для їх захисту у суді шляхом пред`явлення позову про повернення спірних земель держлісфонду загальною площею 280,6 га у розпорядження держави, що свідчить про не здійснення ним захисту інтересів держави. Вказане підтверджується листом секретаріату Кабінету Міністрів України від 13.02.2019 №3229/0/2-19, згідно якого про факт укладання спірного договору секретаріату КМУ стало відомо лише із запиту прокуратури області від 07.02.2019 №05/2-96вих-19, який надіслано Мінюсту, Мінагрополітики, Держгеокадастру та Держлісагенству для розгляду в установленому порядку. Водночас, листом від 11.03.2019 №9414/1991-4-19/9.1.1 Міністерство юстиції України повідомило, що у разі звернення прокуратури області до суду із зазначеним позовом, Міністерством буде забезпечено представництво інтересів КМУ у відповідній судовій справі. Також, листами Держгеокадастру та Держлісагентства від 27.02.2019 №5-28-0.19-1804/2-19 та №21587-61-19 відповідно, повідомлено прокуратуру області, що заходи претензійно-позовного порядку щодо усунення зазначеного порушення не вживались. Зазначене є підставою для захисту прокурором інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України, шляхом пред`явлення цього позову.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами ч.1 ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст.92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації осіб з інвалідністю України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності.

Згідно ст.95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі (п."а" ч.1).

Право самостійного господарювання на землі означає, що землекористувачі мають право без втручання інших осіб використовувати земельні ділянки в межах їх цільового призначення.

Землекористувачі також мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію (п."б" ч.1 ст.95 ЗК України).

Дане положення встановлює виняток із загального правила, передбаченого ч.2 ст.189 ЦК України, відповідно до якої продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зазначає, що суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди. Так, власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками, а постійні користувачі такої можливості позбавлені.

Відтак, у постійного користувача відсутні повноваження на розпорядження земельною ділянкою, у вигляді її продажу або надання її в оренду.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст.1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до ст.1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі.

Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Отже, зі змісту вказаних законодавчих приписів вбачається, що за своєю суттю спільна діяльність на основі договору є договірною формою об`єднання осіб для досягнення спільної мети.

При цьому, суд зазначає, що зміст спірного договору та його правова природа не залежать від його назви.

Так, в якості доказів того, що діяльність ДП "Володимирівське лісове господарство" та ФОП Новгородською І.В. спрямована на виконання саме Договору №65 про спільну діяльність від 13.11.2018, відповідачами надано суду Додаткову угоду від 21.05.2019 до даного Договору, згідно п.1 якої сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1. Договору про спільну діяльність №65 від 13.11.2018 в наступній редакції: "Підприємство і ФОП Новгородська І.В. уклали даний Договір про спільну господарську діяльність по вирощуванню сільськогосподарських культур (продукції) на земельних ділянках, що перебувають в постійному користуванні підприємства, відповідно до схеми розташування земельних ділянок, що є невід`ємним додатком №1 до Договору. Розподіл продукції здійснюється в залежності від понесених сторонами витрат, але в будь-якому випадку частка підприємства не може складати менше ніж 30%, а ФОП Новгородська І.В. - не більше 70% від вирощеного врожаю після вирахування всіх витрат сторін, пов`язаних із виконанням цього Договору. При цьому ФОП Новгородська І.В. зобов`язується за власний рахунок доставити частку врожаю підприємства в пункт розвантаження визначений підприємством згідно окремого письмового повідомлення, але на відстань не більше ніж 35 км". Крім того, відповідачами надано складені ФОП Новгродською І.В. та ДП "Володимирівське лісове господарство" акти приймання-передачі виконаних робіт по Договору №65 від 16.11.2018, 20.11.2018, 27.11.2018, 18.03.2019, 19.03.2019, 05.04.2019, 11.04.2019, 12.04.2019, 07.05.2019, 10.05.2019, 23.05.2019, 27.05.2019, 28.05.2019, 29.05.2019, 30.05.2019, 20.06.2019, 24.06.2019 (т.1 а.с.98-118), з яких вбачається виконання сільскогосподарських робіт саме ФОП Новгродською І.В. та їх прийняття ДП "Володимирівське лісове господарство".

Отже, вирощування, переробка та реалізація товарної сільськогосподарської продукції здійснювались тільки ФОП Новгородською І.В. без участі ДП "Володимирівське лісове господарство".

Таким чином, суд дійшов висновку, що спільної діяльності за Договором не велося, а відбувалось платне користування ФОП Новгородською І.В. земельними ділянками наданими ДП "Володимирівське лісове господарство" у постійне користування.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.13 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на дату укладення спірного договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Таким чином, на відміну від договору про спільну діяльність, договір оренди землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою та вилучення внаслідок такого користування корисних властивостей землі.

При цьому правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки).

Згідно ст.2 Земельного кодексу України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб`єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами - землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Положеннями ч.ч.1, 8 ст.93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

З огляду на зазначене, державний акт на право постійного користування не є тим документом, який надає право користувачу земельної ділянки ДП "Володимирівське лісове господарство" надавати третім особам земельну ділянку, тобто, розпоряджатися нею, в тому числі шляхом надання в оренду чи в спільну діяльність, оскільки цим правом наділений відповідний орган, уповноважений державою на здійснення даних функцій.

Оскаржуваним Договором ДП "Володимирівське лісове господарство" фактично передало ФОП Новгородській І.В. в обробіток земельні ділянки загальною площею 181,9 га для вирощування сільськогосподарських культур за умови сплати останньою фіксованої орендної плати за використання земель упродовж року.

Окрім формальних обов`язків державного підприємства щодо підготовки земель для виконання сільськогосподарських робіт, створення належних умов для їх виконання та сплати земельного податку, Договір не містить будь-яких фактичних обов`язків державного підприємства щодо здійснення господарської діяльності на спірних земельних ділянках з вирощування сільськогосподарських культур або ведення лісомисливського господарства.

Частиною 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Судом встановлено, що пунктом 2.4. Договору передбачено, що сторони погоджують та визнають, що обсяг річних інвестицій, що надаються ФОП для виконання спільної мети цього договору, не перевищують 563890,0 грн, на які було вирощено продукцію. Сторони погоджуються та визнають, що обсяг річних інвестицій може бути переглянутий, з ініціативи будь-якої сторони ніж один раз на рік, про що укладається додаткова угода. За бажанням підприємство може отримати на зазначену грошову суму або її частку - вирощену продукцію за ринковими цінами. Таким чином обсяг річних інвестицій, згідно наведених вимог Закону України "Про оренду землі", є фактично є орендною платою за право користування земельними ділянками, в даному випадку, вирощування сільськогосподарської культур (продукції) (п.1.1. Договору) та отримання ДП "Володимирівське лісове господарство" плати за користування цією земельною ділянкою.

Порівняльний аналіз положень спірного договору з положеннями як глави 77 Цивільного кодексу України, так і частини 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі", в частині визначення його умов, дає підстави стверджувати, що між відповідачами в даній справі фактично було укладено договір оренди земельних ділянок.

Крім того, в частині визначення істотних умов Договору оренди відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" зазначено об`єкт (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельних ділянок), строк дії договору оренди (з можливістю його пролонгації) та відомості про орендну плату із зазначенням її розміру, способу та умов розрахунків, строків, порядків її внесення.

Стосовно істотної умови договору оренди землі - об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельних ділянок), яку зазначено в п.7.1. Договору до цього Договору додається Додаток №1 "Схема розташування та характеристика земельних ділянок", що є його невід`ємною частиною. Зазначеною Схемою передбачено, що земельні ділянки загальною площею 181,9 га, на яких виконуються роботи за Договором, використовуються державним підприємством на підставі державних актів на право постійного користування земельних ділянок серії ЯЯ №193689, серія ЯЯ №193690, відносяться до земель лісогосподарського призначення, нелісових земель, сільськогосподарських угідь, рілля, їх цільове призначення - для ведення лісового господарства.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що ФОП Новгородська І.В. зобов`язується наявною сільськогосподарською технікою, обробити земельні ділянки, що належать підприємству, та у відповідності з агротехнічними вимогами виростити на них сільськогосподарські культури (продукцію), забезпечивши їх збір.

З вказаного вище пункту Договору вбачається, що сільськогосподарські роботи виконуються ФОП Новгородською І.В. з використанням власної сільськогосподарської техніки.

Таким чином, виходячи із змісту умов Договору, вбачається, що ФОП Новгородською І.В. власними силами, власною сільськогосподарською технікою, засобами та матеріалами виконує повний цикл робіт з вирощування урожаю сільськогосподарських культур на земельних ділянках, що перебувають у постійному користуванні ДП "Володимирівське лісове господарство".

При цьому, п.1.1. Договору з урахування Додаткової угоди від 21.05.2019 передбачено, що розподіл продукції здійснюється в залежності від понесених сторонами витрат, але в будь-якому випадку частка підприємства не може складати менше ніж 30%, а ФОП Новгородська І.В. - не більше 70% від вирощеного врожаю після вирахування всіх витрат сторін, пов`язаних із виконанням цього Договору.

Натомість, спірним договором не врегульовано порядок обліку зернової культури отриманої від обробітку землі, витрат та збитків під час господарської діяльності, що входять до складу її собівартості, а відповідно впливають на прибуток, а як наслідок не визначено і порядок його розподілу.

Визначення у договорі фіксованої суми, яку отримує ДП "Володимирівське лісове господарство" за результатами спільної діяльності, як фактичний користувач спірних земельних ділянок, свідчить про те, що сторонами при укладенні Договору не враховано розмір вкладу кожного учасника у спільну діяльність, господарський результат та комерційний ризик. За таких обставин, вказаний платіж за своєю правовою природою фактично є платою ФОП Новгородською І.В. за користування землею.

Строк дії Договору встановлений сторонами до 11.11.2019 (п.6.1. Договору).

Вказаний пункт Договору в свою чергу є істотною умовою саме договору оренди.

Таким чином, судом встановлено, що в спірному Договорі про спільну діяльність сторонами зазначено об`єкти оренди (п.п.1.1., 7.1., Додаток №1), строк дії договору (п.6.1.), а також дані щодо орендної плати та порядку її внесення (п.2.4.).

Враховуючи зміст вищенаведених умов оспорюваного правочину, досліджуючи правову природу означеного договору, суд вважає, що укладенням Договору №65 про спільну діяльність від 13.11.2018 відповідачі фактично приховали укладення договору оренди земельних ділянок.

Відповідність чи не відповідність правочину вимогам закону має оцінюватися судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину (п.2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Спірні ділянки належать до земель держлісфонду та перебувають у постійному користуванні ДП "Володимирівське лісове господарство", яке засноване на державній власності, належить до сфери управління Кабінету Міністрів України.

Тобто, саме Кабінет Міністрів України є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

За приписами ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У відповідності до ч.ч.2, 3 ст.202 ГК України господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Основні положення Договору №65 про спільну діяльність від 13.11.2018 стосуються умов платного використання ФОП Новгородською І.В. земельними ділянками з метою їх обробітку, посіву та вирощування сільськогосподарської продукції, тобто використання їх для сільськогосподарського виробництва, що по своїй суті є договором оренди землі.

Тобто, виходячи з наведених умов договору та обставин, фактично ДП "Володимирівське лісове господарство" за спірним договором передало ФОП Новгородській І.В. у платне користування земельні ділянки для виробництва та реалізації сільськогосподарської продукції, при цьому не уклавши Договір оренди земельних ділянок у відповідності до вимог Земельного кодексу України та статей 4, 15 Закону України "Про оренду землі".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання недійсним Договору №65 про спільний обробіток земельної ділянки від 13.11.2018, укладеного між Державним підприємством "Володимирівське лісове господарство" та Фізичною особою - підприємцем Новгородською І.В. підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України розподіл судових витрат покладається на обох відповідачів в рівних частках по 1460,50 грн.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати недійсним, укладений між Державним підприємством "Володимирівське лісове господарство" та Фізичною особою - підприємцем Новгородською Іриною Володимирівною Договір №65 про спільну діяльність від 13.11.2018.

3. Стягнути з Державного підприємства "Володимирівське лісове господарство" (56065, Миколаївська обл., Казанківський р-н, с.Володимирівка, вул.Центральна, буд.108, ) на користь Прокуратури Миколаївської області (54030, м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.28, ) 1460,50 грн судового збору.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Новгородської Ірини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Прокуратури Миколаївської області (54030, м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.28, ) 1460,50 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення підписано 12 грудня 2019 року.

Суддя М.В. Мавродієва