ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" грудня 2019 р. Справа № 911/2988/19

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., перевіривши заяву Приватного підприємства «Конекс» про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімейна аптека 2011» про стягнення 151 348,57 грн заборгованості

встановив:

До Господарського суду Київської області від Приватного підприємства «Конекс» надійшла заява про видачу судового наказу в порядку наказного провадження до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімейна аптека 2011» про стягнення 151 348,57 грн заборгованості, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням боржником грошового зобов`язання за договором поставки №240-ЧН від 12.06.2015.

Дослідивши матеріали вищенавденої заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, зважаючи на таке.

Положеннями ст. ст. 148, 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено, зокрема, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема письмовими доказами.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до викладених у заяві доводів та обставин, заявник зазначив, що заборгованість у боржника виникла договором поставки №240-ЧН від 12.06.2015, на виконання якого, за доводами заявника, ним було здійснено поставку товару згідно видаткових накладних, копії яких додано до заяви.

Однак, в порушення процесуальних приписів, додані до заяви у якості доказів копії документів, зокрема договору поставки №240-ЧН від 12.06.2015 та видаткових накладних, не засвідчені належним чином у встановленому чинним законодавством порядку, згідно вимог Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003.

Отже, доказів на обґрунтування обставин поставки боржнику товару за договором поставки №240-ЧН від 12.06.2015 заявником не надано.

До того ж, суд звертає увагу заявника, що зі змісту доданих до заяви копій видаткових накладних слідує, що поставка відбувалась за договором №240-ЧН від 22.06.2015, обставин щодо укладення якого між сторонами, як і відповідних вимог за ним, заявником у поданій заяві не викладено, договір №240-ЧН від 22.06.2015 до заяви не додано.

З огляду наведеного, суд дійшов висновку, що заявником до заяви не додано копію договору, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, тоді як додані до заяви документи не є документами, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а інших документів на підтвердження виникнення у боржника грошового зобов`язання за договором поставки №240-ЧН від 12.06.2015 до заяви не додано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява Приватного підприємства «Конекс» в порушення приписів ст. 150 ГПК України не містить документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо виникнення у боржника заборгованості за договором поставки №240-ЧН від 12.06.2015.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за поданою Приватним підприємством «Конекс» заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімейна аптека 2011» про стягнення 151 348,57 грн заборгованості, з підстав п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд зввертає увагу заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 234, 235,Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за поданою Приватним підприємством «Конекс» заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімейна аптека 2011» про стягнення 151 348,57 грн заборгованості, з підстав п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Ухвала складена та підписана 17.12.2019, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема