РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019Справа № 910/10624/19
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Арутюнова Рубена Оганесовича
доПублічного акціонерного товариства "Експериментальний механічний завод"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фолгат"
простягнення 78 844 грн 00 коп.
Представники сторін:
від позивача:Дудко О.В. - представник на підставі ордеру
від відповідача:Хілінський А.О. - представник на підставі ордеру
від третьої особи:не з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

07.08.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Арутюнова Рубена Оганесовича з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Експериментальний механічний завод" про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна у розмірі 78 844 грн 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України незаконно отримував орендну плату від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фолгат" за користування приміщенням, яке належить на праві приватної власності позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2019, на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву залишено без руху.

15.08.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на підтвердження усунення недоліків позовної заяви та заява про видачу копії ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 відкрито провадження у справі № 910/10624/19, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи за наявними у справі матеріалами, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фолгат", судове засідання призначено на 30.09.2019 о 14:00.

29.08.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі.

13.09.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

20.09.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

30.09.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 30.09.2019 судом оголошено перерву до 10.10.2019.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 суд викликав відповідача та третю особу у судове засідання на 10.10.2019.

04.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення.

08.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 10.10.2019 судом оголошено перерву до 21.10.2019.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2019 суд викликав третю особу у судове засідання на 21.10.2019.

21.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення та клопотання про долучення практики Верховного суду.

21.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Суд, розглянувши у судовому засіданні 21.10.2019 клопотання відповідача про зупинення провадження, дійшов висновку про його не обґрунтованість та протокольною ухвалою відмовив у його задоволенні, з огляду на те, що рішення у справі № 640/5124/19 не впливає на встановлення фактичних обставин необхідних для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 21.10.2019 судом оголошено перерву 12.11.2019.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 суд викликав третю особу у судове засідання на 12.11.2019.

07.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

12.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 28.11.2019.

20.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

28.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про долучення доказів.

Представник третьої особи у судове засідання 28.11.2019 не з`явився, клопотання про відкладення судового засідання не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

У судове засідання 28.11.2019 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті справи.

Представник позивача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких заперечив проти заявлених позовних вимог та просить суд відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні 28.11.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

УСТАНОВИВ:

19.10.2009 між Відкритим акціонерним товариством "Експериментальний механічний завод" (продавець за договором) та ОСОБА_1 (покупець за договором) укладено договір купівлі - продажу нежилих будівель, відповідно до умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність нежилі будівлі в літері З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, загальною площею - 8588,9 кв. м., що знаходяться в місті Києві по вулиці Фрунзе, будинок під номером 69 (шістдесят дев`ять).

Відповідно до пункту 2.1 договору продаж здійснюється за ціною 3 822 397 (три мільйони вісімсот двадцять дві тисячі триста дев`яносто сім) гривень 98 копійок, яку продавець та покупець вважають вигідною для себе, її розмір не пов`язаний із збігом якихось важких для продавця та покупця обставин і повністю задовольняє їх.

За умовами пункту 2.2. договору розрахунок згідно з пунктом 2.1 цього договору може бути проведений у будь-який спосіб, визначений сторонами, який не протирічить чинному законодавству України, у будь-який день після укладання цього договору купівлі-продажу, але не пізніше 19 січня 2010 року.

Відповідно до пункту 7.1 договору право власності на вищевказані відчужувані нежилі будівлі покупець набуває з моменту державної реєстрації відповідно до п. 4 ст. 334 ЦК України після повної сплати ціни продажу, зазначеної в п. 2.1. цього договору у порядку, передбаченому п. 2.2 цього договору.

19.10.2009 зазначений договір купівлі-продажу нежилих будівель посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л. В. та зареєстровано в реєстрі за № 2322.

23.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. внесено запис про перехід права власності на об`єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 69, від Публічного акціонерного товариства "Експериментальний механічний завод" до ОСОБА_1 (номер запису про право власності: 16050555, індексний номер рішення: 310071341).

Позивач стверджує, що з 16.12.2016 по 19.12.2018 нежилі будівлі літ. З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, загальною площею - 8588,9 кв. м., що знаходяться в місті Києві по вулиці Фрунзе, будинок під номером 69, без достатніх правових підстав перебували у власності відповідача. На підтвердження вказаних тверджень позивач посилається на постанову Вищого адміністративного суду України від 08.08.2017 № 826/20057/16 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 № 826/2421/18.

19.12.2018 на підставі акту приймання - передачі нерухомого майна, до договору купівлі-продажу нежилих будівель б/н від 29.07.2016; договору купівлі - продажу, серія та номер: 2322 від 19.10.2009; акту зарахування зустрічних однорідних вимог б/н від 27.07.2016; довідки про повну сплату № 45/01 від 28.07.2016 до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 29550024 про перехід права власності на об`єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 .

19.12.2018 Державним реєстратором Комунального підприємства з експлуатаці ї і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" Подолякою І.П. повторно внесено запис про перехід права власності на об`єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 69, від Публічного акціонерного товариства "Експериментальний механічний завод" до ОСОБА_1 (номер запису про право власності: 29550024, індексний номер рішення: 44720821).

10.12.2018 між Публічним акціонерним товариством "Експериментальний механічний завод" (орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фолгат" (орендар за договором) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 18-2-ОР, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування (оренду) майно, визначене у договорі, за плату на обумовлений строк для використання його у господарській діяльності орендаря.

Пунктом 1.2. договору визначено, що за цим договором орендодавець зобов`язується передати орендарю наступне майно:

- частину нежитлового приміщення загальною площею: 68,9 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 69, корпус літера «А»,

- частину нежитлового приміщення загальною площею: 48,1 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 69, корпус літера «З».

У пункті 1.3. договору зазначено, що орендодавець є власником майна.

Між Публічним акціонерним товариством "Експериментальний механічний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фолгат" підписано акт прийому-передачі майна в оренду, який є додатком № 1 від 31.12.2018 до договору оренди нежитлового приміщення від 10.12.2018 № 18-2-ОР.

Додатком № 4 від 10.12.2018 до договору оренди нежитлового приміщення від 10.12.2018 № 18-2-ОР визначено розмір щомісячної плати за користування майном. Відповідно до пункту 3 вказаного додатку розмір щомісячної плати за користування майном становить 15 768 грн 80 коп. з ПДВ.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України за період з 01.01.2019 по 31.05.2019 отримував орендну плату від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фолгат" за користування приміщенням, яке належить на праві власності позивачу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України).

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства (частина 2 статті 319 Цивільного кодексу України).

Частиною третьою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають із моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини дванадцятої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" датою і часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважається дата і час реєстрації відповідної заяви.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Фолгат" за період з 01.01.2019 по 31.05.2019 на виконання умов договору оренди перераховано на рахунок Публічного акціонерного товариства "Експериментальний механічний завод" 78 844 грн 00 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рахунків на оплату від 10.12.2018 № 1324 на суму 15 768 грн 80 коп., від 25.01.2019 № 19 на суму 15 768 грн 80 коп., від 21.02.2019 № 86 на суму 15 768 грн 80 коп., від 21.03.2019 № 140 на суму 15 768 грн 80 коп., від 19.04.2019 № 198 на суму 15 768 грн 80 коп., копіями платіжних доручень від 03.05.2019 № 94 на суму 15 768 грн 80 коп., від 18.04.2019 № 79 на суму 15 768 грн 80 коп., від 01.03.2019 № 54 на суму 15 768 грн 80 коп., від 05.02.2019 № 24 на суму 31 537 грн 60 коп., та виписками по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Фолгат".

Натомість, 19.12.2018 до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 29550024 про перехід права власності на об`єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 770 Цивільного кодесу України визначено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Таким чином, позивач є власником майна, переданого відповідачем в оренду третій особі, а отже виходячи з приписів статті 317 Цивільного кодексу України, саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, в тому числі шляхом передання його в оренду іншим особам.

При цьому, позивач спірне майно в оренду не передавав та нікого, в тому числі і відповідача, не уповноважував на передачу цього майна в оренду.

Відтак, наведене дає підстави для висновку про те, що майно, передане відповідачем в оренду третій особі, було набуте та збережене (та передане в оренду) відповідачем безпідставно, що свідчить про наявність у позивача як законного власника майна підстав вимагати у відповідача відшкодування доходів, що були фактично отримані чи могли бути отримані з цього майна за заявлений позивачем період.

Частиною першою статті 1212 і пунктом 1 частини першої статті 1214 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Із цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, у тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Таким чином, можна дійти висновку, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Відтак, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Таким чином, оскільки позивач з 19.12.2018 є власником майна, переданого відповідачем в оренду третій особі, то відповідно - майно, було набуте та збережене (та передане в оренду) відповідачем безпідставно. Відтак, позивач має право вимагати у відповідача відшкодування доходів від орендної плати за період з 01.01.2019 по 30.05.2019, які отримані відповідачем без достатньої правової підстави.

З огляду на вищенаведене, суд вважає доведеними обставини щодо отриманого відповідачем доходу за передання 68,9 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 69, корпус літера «А» та частини нежитлового приміщення загальною площею: 48,1 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 69, корпус літера «З» у розмірі 78 844 грн 00 коп.

Суд наголошує на тому, що приписи статті 1214 Цивільного кодексу України встановлюють правило, за якого дохід, отриманий від майна, що набуте або збережене особою без достатньої правової підстави, підлягає відшкодуванню цією особою з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави, оскільки був стороною у вказаній справі.

При цьому, аналізуючи наявну у матеріалах справи постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 по справі № 826/2421/18 та довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 167687875 господарський суд доходить висновку, що відповідач був обізнаний про володіння частиною нежитлового приміщення загальною площею, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, корпус літ. А та літ. З, без достатньої правової підстави.

Судом також взято до уваги доводи Публічного акціонерного товариства "Експериментальний механічний завод" про те, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувають справи № 758/8009/17 та № 758/4241/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Експериментальний механічний завод" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Наведені обставини дають підстави для висновку, що відповідач міг знати про те, що у спірний період (з 01.01.2019 по 30.05.2019) він зберігав майно, передане в оренду, без достатньої правової підстави, відтак, з огляду на встановлені судом обставини щодо отриманого відповідачем доходу за передання майна за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, корпус літ. А, літ. З у розмірі 78 844 грн 00 коп., розмір такого доходу в силу ст. 1214 Цивільного кодексу України повинен бути відшкодований позивачу.

При цьому суд вважає безпідставним посилання відповідача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 у справі № 640/5124/19, оскільки така постанова не є рішенням суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а тому відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не є підставою для реєстрації права власності відповідача на будівлю.

Посилання відповідача на те, що позивач повинен був письмово повідомити орендаря про заміну сторони у зобов`язанні починаючи з 19.12.2018, тоді як відсутність такого повідомлення свідчить про безпідставність позовних вимог, судом відхиляються, оскільки предметом спору у даній справі є відшкодування доходу, отриманого Відповідачем від володіння, користування та розпорядження майном, що належить на праві власності Позивачу, а спірні правовідносини регулюються приписами статті 1214 Цивільного кодексу України, яка таких дій від Позивача не вимагає.

Доводи відповідача про те, що позивач безпідставно вимагає стягнення доходу, отриманого відповідачем від володіння, користування та розпорядження майном, що належить на праві власності позивачу, з урахуванням ПДВ, тоді як обов`язок відносно сплати ПДВ вже виконано відповідачем у повному обсязі, до того ж, як зазначив відповідач, позивач, як ФОП, зареєструвався як платник податків лише 01.07.2019, судом відхиляються, оскільки вони стосуються податкових правовідносин сторін, які не є предметом спору та доведення у даній справі, тоді як предметом спору у даній справі є правовідносин цивільного характеру щодо отриманого відповідачем доходу від володіння, користування та розпорядження майном, що належить на праві власності позивачу.

Доводи відповідача стосовно того, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки договір купівлі-продажу майна, яке є предметом договору оренди, позивач укладав як фізична особа, а статусу фізичної особи - підприємця позивач набув лише в липні 2019 року, господарський суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно статті 325 Цивільного кодексу України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 320 ЦК України).

Тобто, фізична особа, яка є власником, зокрема, нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до частини першої статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Наявність статусу підприємця свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані, зокрема, у постановах від 14.03.2018 у справі N 2-7615/10, від 05.06.2018 у справі N 522/7909/16-ц).

Судом встановлено, що позивач здійснює свою підприємницьку діяльність на підставі реєстраційного запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 18.10.2016, номер запису 2 021495.

Отже, враховуючи вищенаведене, господарський суд відзначає, що позивач має законне право придбати майно, що є предметом договору оренди як фізична особа та в подальшому використовувати його у своїй господарській діяльності, а тому господарський суд вважає цей спір пов`язаним із господарською діяльністю відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесення судових витрат у розмірі 52 грн 00 коп. позивачем надано суду накладну № 296 від 07.08.2019 та фіскальний чек № 296 від 07.08.2019 та накладну № 288 від 07.08.2019 та фіскальний чек № 288 від 07.08.2019 щодо відправлення позовної заяви із додатками на адреси відповідача та третьої особи.

Враховуючи задоволення позовних вимог вказані судові витрати у розмірі 52 грн 00 коп. покладаються на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Експериментальний механічний завод" (вул. Кирилівська, 69, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код 00110734) на користь Фізичної особи-підприємця Арутюнова Рубена Оганесовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 78 844 (сімдесят вісім тисяч вісімсот сорок чотири) грн 00 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп. та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 52 (п`ятдесят дві) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено: 19.12.2019

Суддя Н.Б.Плотницька