ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
УХвала

"21" листопада 2019 р. Справа № 907/136/15

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі Оксана Федорівна,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

Розглянувши матеріали справи За заявою Воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, м. Калуш Івано-Франківської області

ДО державного підприємства „Солотвинський солерудник (), смт. Солотвино Тячівського району

ПРО визнання банкрутом

Представники:

від Головного управління юстиції в Закарпатській області - Кордас О.О., представник за довіреністю

від кредитора ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" - Борисова Г.Й. (дов. " №9207 від 26.10.17р.)

від кредитора ГУ ДФС у Закарпатській області - Подойма Н.В., довіреність № 132/07-16-10-05-04 від 20.08.2019 року

від Фонду державного майна України в Закарпатській області - Семак В.П., довіреність № 381 від 11.12.2018 року

від Управління виконавчої дирекції ФССУ в Закарпатській області - Бочко І.І. (дов. № 10-12-363 від 04.04.19)

боржник - Коломієць В.К. (дов. № 07/ЛК від 06.02.19)

розпорядник майна - Чорній М.В., арбітражний керуючий

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство боржника, оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.02.2015 у справі №907/136/15 прийнято заяву про порушення справи про банкрутство до розгляду та призначено підготовче засідання суду на 04.03.2015 та зобов`язано арбітражного керуючого Шимчишина Ігоря Степановича (свідоцтво №1644 від 24.07.2013р.) надати суду заяву про участь у справі про банкрутство державного підприємства „Солотвинський солерудник ().

02.03.2015р. до Господарського суду Закарпатської області арбітражний керуючий Шимчишин Ігор Степанович надав заяву про участь у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.04.2015 порушено провадження у справі про банкрутство державного підприємства „Солотвинський солерудник (90575, Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Шахтарська, 36, ). Визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора Воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, м. Калуш Івано-Франківської області, яким подано заяву про порушення справи про банкрутство до державного підприємства „Солотвинський солерудник на загальну суму 599442,72грн. Введено процедуру розпорядження майном державного підприємства „Солотвинський солерудник. Призначено розпорядником майна державного підприємства „Солотвинський солерудник арбітражного керуючого Шимчишина Ігоря Степановича (свідоцтво №1644 від 24.07.2013р.). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 27.05.2015р. на 11:00. Оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство державного підприємства „Солотвинський солерудник (90575, Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Шахтарська, 36, ).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 17.04.2015р. у справі №907/136/15 було скасовано та відмовлено Воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувального) загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, м. Калуш Івано-Франківської області в порушенні провадженні у справі про банкрутство державного підприємства „Солотвинський солерудник ().

Постановою Вищого господарського суду України від 04.11.2015р. касаційну скаргу Воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, м. Калуш Івано-Франківської області задоволено, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. скасовано, ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 17.04.2015р. у справі №907/136/15 залишено в силі.

Ухвалою суду від 19.02.2015р. судом, у відповідності до вимог ст.ст.85, 96 Закону було залучено до участі у справі Закарпатську обласну державну адміністрацію (88000, м. Ужгород, пл. Народна, 4) та Солотвинську селищну раду (смт. Солотвино Тячівського району), яких зобов`язано до дати судового засідання подати суду пояснення із зазначенням вирішення питання стосовно залучення до участі у справі державного органу з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, з питань охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, з питань геології та використання надр.

Разом з тим, з метою забезпечення розгляду справи у відповідності до вимог чинного законодавства, сприянню збереження або відновлення діяльності боржника, судом було визнано учасником провадження у справі про банкрутство державного підприємства „Солотвинський солерудник () орган місцевого самоврядування, а саме, Закарпатську обласну раду (88000, м. Ужгород, пл. Народна, 4), Тячівську районну раду (90500, м. Тячів, вул. Незалежності, 30), Управління ДСНС України у Закарпатській області (88000, м. Ужгород, вул. Болгарська, 2), Державну екологічну інспекцію у Закарпатській області (88018, м. Ужгород, вул. Швабська, 14) та Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4) для забезпечення вирішення питань, передбачених ст. 85 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.10.2016р. судом було затверджено реєстр вимог кредиторів, визначено дату підсумкового засідання суду на 26.10.2016 р. на 11:30 год. та зобов`язано розпорядника майна боржника надати суду протокол зборів кредиторів боржника, на яких обрано комітет кредиторів боржника, а також протокол засідання комітету кредиторів, на якому вирішено питання про відкриття ліквідаційної процедури або процедури санації боржника, призначення ліквідатора або керуючого санацією боржника.

Розпорядником майна Шимчишин І.С. подано суду клопотання про дострокове припинення повноважень розпорядника майна з мотивів, зазначених в ньому.

Ухвалою суду від 23.01.2017 року достроково припинено повноваження розпорядника майна державного підприємства „Солотвинський солерудник () арбітражного керуючого Шимчишина Ігоря Степановича (свідоцтво №1644 від 24.07.2013р.). та призначено розпорядником майна державного підприємства „Солотвинський солерудник () арбітражного керуючого Чорній Мар`ян Володимирович (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 509 від 15.03.2013).

Ухвалою суду від 05.09.2017 підсумкове засідання було відкладено на 11.10.2017.

Ухвалою суду від 11.10.2017 підсумкове засідання було відкладено на 08.11.2017.

31.10.2017 року розпорядником майна боржника подано суду заяву в порядку вимог ст. 18 Закону про вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на рухоме майно боржника, виявлене розпорядником майна в ході проведення процедури розпорядження майном.

Ухвалою суду від 08.11.2017 розгляд вказаної заяви призначено на 08.12.2017.

Ухвалою суду від 08.12.2017 відкладено розгляд клопотань розпорядника майна про накладення арешту на майно боржника та підсумкове засідання на 18.01.2018. При цьому, кредиторів, боржника та Міністерство аграрної політики та продовольства України повторно зобов`язано надати суду письмове пояснення по суті клопотання розпорядника майна з доказами в його обґрунтування, тощо.

17.01.2018 Голова комітету кредиторів ДП «Солотвинський солерудник» звернувся до суду з клопотанням про продовження процедури розпорядження майном.

Ухвалою суду від 18.01.2018 продовжено строк процедури розпорядження майном боржника, відкладено розгляд клопотань арбітражного керуючого щодо накладення арешту на майно боржника та призначено проведення Головним територіальним управлінням юстиції у Закарпатській області аналізу фінансово-господарського стану державного підприємства „Солотвинський солерудник, відкладено розгляд справи на 01.03.2018.

На дату судового засідання арбітражним керуючим подано суду звіт про виконану роботу, а також зазначено суду про надходження на його адресу додаткових відомостей, що мають значення для повноти проведення фінансового аналізу діяльності боржника. Вважає, що наявні підстав для призначення проведення повторного аналізу фінансового стану боржника в частині визначення підстав доведення боржника до банкрутства.

Ухвалою суду від 01.03.2018 заяви розпорядника майна про накладення арешту на майно боржника (рухоме та нерухоме) призначено до розгляду на 20.04.2018 та зобов`язано кредиторів, боржника та Міністерство аграрної політики та продовольства України надати суду письмове пояснення по суті клопотання розпорядника майна з доказами в його обґрунтування, тощо.

Ухвалою суду від 20.04.2018 клопотання розпорядника майна задоволено, вжито заходів забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на майно боржника, підсумкове засідання відкладено на 17.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.05.2018 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 25.06.2018.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.06.2018 відкладено підсумкове засідання та розгляд клопотання розпорядника майна на 07.09.2018.

Проте, судове засідання 07.09.2018 не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Ремецькі О.Ф. у відпустці, згідно з наказом голови Господарського суду Закарпатської області від 30.08.18 №02.4-08/37-к.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.09.2018 призначено підсумкове засідання та розгляд клопотання розпорядника майна на 04.10.2018.

Ухвалою суду від 04.10.2018 підсумкове засідання та розгляд клопотання розпорядника майна відкладено на 22.10.2018 з підстав, наведених у ній.

Ухвалою суду від 22.10.2018 повторно відкладено підсумкове засідання та розгляд клопотання комітету кредиторів щодо припинення повноважень керівника боржника на 07.12.2018.

Ухвалою суду від 07.12.2018 повторно відкладено підсумкове засідання та розгляд клопотання комітету кредиторів щодо припинення повноважень керівника боржника на 07.02.2019. Цією ж ухвалою призначено проведення інвентаризації майна боржника.

Ухвалою суду від 07.02.2019 повторно відкладено підсумкове засідання та розгляд клопотання комітету кредиторів щодо припинення повноважень керівника боржника на 04.04.2019. Цією ж ухвалою відкладено проведення інвентаризації майна боржника.

Розпорядником майна боржника на день засідання суду 04.04.2019 подано клопотання про закриття провадження у справі про банкрутство боржника з мотивів, зазначених у ньому. Також, розпорядником майна подано суду заяву про видачу наказу на примусове стягнення з ініціюючого кредитора суми 188.699,20грн. основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період з січня 2017 по квітень 2019, а також стягнення суми 30.159,28грн. у відшкодування витрат арбітражного керуючого понесених при виконанні повноважень розпорядника майна.

Ухвалою суду від 04.04.2019 повторно відкладено підсумкове засідання та розгляд клопотання комітету кредиторів щодо припинення повноважень керівника боржника, а також призначено до розгляду клопотання розпорядника майна про закриття провадження у справі про банкрутство та про стягнення з ініціюючого кредитора грошової винагороди і витрат арбітражного керуючого на 17.05.2019.

Ухвалою суду від 17.05.2019 відкладено підсумкове засідання та розгляд клопотання комітету кредиторів щодо припинення повноважень керівника боржника, а також призначено до розгляду клопотання розпорядника майна про закриття провадження у справі про банкрутство та про стягнення з ініціюючого кредитора грошової винагороди і витрат арбітражного керуючого на 13.06.2019

Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, м.Ужгород 29.05.19 звернулося до господарського суду Закарпатської області із заявою про заміну кредитора Державної податкової інспекції в Тячівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, м.Тячів, у порядку ст.21 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на правонаступника - Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, м.Ужгород.

Ухвалою суду від 06.06.2019 вказану заяву задоволено та замінено кредитора - Державну податкову інспекцію в Тячівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, м.Тячів на правонаступника - Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, м.Ужгород у справі №907/136/15 про банкрутство ДП «Солотвинський солерудник».

21.05.2019 Міністерством аграрної політики та продовольства України надіслано до господарського суду пояснення щодо клопотання про припинення повноважень боржника з мотивів, викладених у поясненнях, а також просить усунути арбітражного керуючого Чорній М.В. від виконання обов`язків розпорядника майна та призначити замість нього арбітражного керуючого Шемчишина І.С. Також, у поданих поясненнях вказує про неотримання клопотання про закриття провадження у справі, у звязку з чим, повідомляє про відсутність можливості надати письмові пояснення щодо суті такого клопотання..

10.06.2019 року від Воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, м. Калуш Івано-Франківської області надійшло до Господарського суду Закарпатської області клопотання про розгляд справи за наявними в ній документами без участі уповноваженого представника. Разом з цим, у поданому клопотанні доводи викладені в запереченні від 08.05.2019 року № 205 проти клопотання арбітражного керуючого про закриття провадження у справі та проти заяви про видачу наказу на примусове стягнення підтримує повністю.

Станом на день судового засідання від розпорядника майна надійшов звіт розпорядника майна №02-01/2431 від 12.06.2019 року.

Ухвалою суду від 13.06.2019 відкладено судове засідання щодо розгляду заяв та клопотань у справі на 08.08.2019.

Ухвалою суду від 08.08.2019 відкладено судове засідання щодо розгляду заяв та клопотань у справі на 24.10.2019.

21.10.19р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 21.10.2019р. №2597-VIII.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень, з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України " Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441). Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386) втрачає чинність через один рік з дня введення в дію цього.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, встановлено, що дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

З огляду на зазначене, подальший розгляд справи здійснюється відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства.

У засіданні суду 24.10.2019 заслухано поточний звіт розпорядника майном. Розпорядник майна, арбітражний керуючий Чорній М.В. у судовому засіданні надав усні пояснення по суті поданих клопотань та звіту.

Окрім того, розпорядником майна подано суду заяву про видачу наказу на примусове стягнення з ініціюючого кредитора суми 243175,91грн. основної винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна боржника, а також про стягнення з боржника на користь арбітражного керуючого суми 33874,71грн. витрат арбітражного керуючого, понесених ним при виконанні повноважень розпорядника майна.

До даної заяви розпорядником майна приєднано звіт про нарахування і виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат розпорядника майна у відповідності до вимог ст.ст. 30, 39-44 Кодексу України з процедур банкрутства. Даний звіт розпорядника майна з урахуванням вимог ст. 30 КУзПБ погоджено комітетом кредиторів згідно протокольного рішення №18 від 17.10.2019.

Також розпорядником майна подано суду клопотання №02-01/2920 від 22.10.2019 про закриття провадження у справі про банкрутство боржника з посиланням на вимоги чинного законодавства. В обгрунтування своєї позиції вказує на те, що відповідно до ч. 13 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, процедура розпорядження майном вводиться господарським судом на строк, визначений частиною другою статті 44 цього Кодексу, одночасно з постановленням ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 44 Кодексу, процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.

Частиною 3 цієї статті передбачено. що розпорядник майна зобов`язаний: розглядати заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника, що надійшли в установленому цим Кодексом порядку; вести реєстр вимог кредиторів; повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог; вживати заходів для захисту майна боржника; проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; скликати збори і комітет кредиторів та організовувати проведення їх засідань; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, а також здійснювати розкриття кредиторам інформації щодо фінансового стану боржника та ходу провадження у справі; не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі про банкрутство провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість; виконувати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», установлено, що у справах про банкрутство державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, або акціонерних товариств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, не застосовуються судова процедура санації крім тих, які задіяні у виконанні державного оборонного замовлення, виробництві, розробленні, модернізації, ремонті, обслуговуванні озброєння та військової техніки, та судова процедура ліквідації, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, станом на сьогоднішній день чинне законодавство України унеможливлює застосування до ДП «Солотвнський солерудник» інших судових процедур, окрім розпорядження майном, тоді як тривале здійснення провадження у справі на стадії розпорядження майном (понад 3 роки) за відсутності реальної можливості щодо переходу до інших судових процедур банкрутства порушує принцип розумності строків розгляду справи.

Відтак, наявність заборони щодо застосування до боржника процедури санації, ліквідації є істотним та таким, що свідчить про незаконність судової процедури банкрутства - санації чи ліквідації в цілому з моменту її введення, включно із самим судовим розглядом.

Разом з тим, протокольним рішенням комітету кредиторів боржника №18 від 17.10.2019 вирішено відкласти розгляд клопотання боржника для надання можливості кредиторам подати суду свою письмово викладену позицію по суті такого клопотання.

Ухвалою суду від 24.10.2019 розгляд заяв та клопотань у справі, а також підсумкове засідання відкладено на 21.11.2019.

Розпорядник майна свої клопотання та заяви підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у них. Стверджує про наявність підстав для закриття провадження у справі про банкрутство державного підприємство «Солотвинський солерудник», оскільки стосовно останнього не можливо у відповідності до вимог чинного законодавства перейти до наступної судової процедури (ліквідації, санації). Також наполягає на стягненні з ініціюючого кредитора грошової винагороди арбітражного керуючого у процедурі розпорядження майном, а також стягненні з боржника на користь розпорядника майна витрат понесених ним при виконанні повноважень розпорядника майна. Решту заяв просить залишити без розгляду, оскільки необхідність їх розгляду втрачається з прийняття судом рішення про закриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Присутні у засіданні суду учасники справи, представник боржника та кредитори по суті озвучених розпорядником майна заяв та клопотань не заперечують.

У засіданні суду 21.11.2019 судом задоволено клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про здійснення процесуального правонаступництва Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Місцевим судом встановлено, що під час розгляду справи, з жовтня 2016 року господарський суд неодноразово зобов`язував розпорядника майна, комітет кредиторів та боржника визначитись на повноважних зборах комітету кредиторів з подальшою процедурою банкрутства щодо боржника, враховуючи наявний правовий статус боржника та особливості, які визначені частиною 5 статті 5 Закону про банкрутство. При цьому, на численних засіданнях комітету кредиторів рішення про укладення мирової угоди, яка могла би бути затверджена судом, не прийнято. Разом з тим, суд зазначив, що боржник є містоутворюючим підприємством, що свідчить про особливості проведення процедури банкрутства відповідно до статті 42 Закону про банкрутство.

Місцевим судом встановлено, що учасники провадження - власник майна боржника в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, центральні органи виконавчої влади, орган місцевого самоврядування в особі Тячівської районної ради Закарпатської області не вжили відповідних заходів, направлених на відновлення платоспроможності боржника - ДП «Солотвинський солерудник», не представили суду порядку проведення розрахунків з кредиторами боржника, враховуючи особливості провадження у справах про банкрутство таких підприємств.

При цьому, за час провадження у справі відновлення платоспроможності боржника за допомогою існуючого механізму банкрутства не відбулося, вимоги кредиторів не задоволені, щодо боржника не було укладено мирову угоду, яка була б затверджена господарським судом, рівно як і не виключено боржника у встановленому порядку з переліку об`єктів, що не підлягають приватизації. Відтак, подальше безпідставне затягування процедури банкрутства на стадії розпорядження майном, за відсутності будь-якої реальної можливості переходу до наступних процедур банкрутства (санації), призведе лише до порушення прав як боржника, так і поточних кредиторів та заподіяння їм додаткових збитків. При цьому, суд зауважує, що внаслідок дії мораторію на задоволення вимог кредиторів останні позбавлені можливості отримати задоволення своїх грошових вимог, а також нараховувати на ці вимоги штрафні санкції. Подальше знаходження в процедурі розпорядження майном також ускладнює механізми задоволення вимог поточних кредиторів. Відтак, місцевий суд, врахувавши, що чинним законодавством не передбачено право суду з власної ініціативи переходити до наступних процедур банкрутства або зобов`язувати сторони укладати мирову угоду, а за чотири роки знаходження підприємства боржника в процедурі розпорядження майном жодних рішень комітетом кредиторів, або засновниками підприємства жодного рішення на укладення мирової угоди або введення процедури санації прийнято не було, дійшов висновку, що подальше затягування процедури банкрутства на стадії розпорядження майном за відсутності реальної можливості переходу до наступних процедур банкрутства є недоцільним, подальший розгляд такого спору не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, що узгоджується з положеннями статті 11 ГПК України, статті 5 Закону про банкрутство та статті 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

У судовому засіданні, 21.11.2019, судом дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження у справі про банкрутство, встановлено таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон).

21.10.19р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 21.10.2019р. №2597-VIII.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень, з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України " Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441). Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386) втрачає чинність через один рік з дня введення в дію цього.

Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ( в редакції, чинній до 21.10.2019року) встановлено, що Закон застосовується до юридичних осіб - підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації, в частині санації чи ліквідації після виключення їх у встановленому порядку з переліку таких об`єктів.

Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», установлено, що у справах про банкрутство державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, або акціонерних товариств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, не застосовуються судова процедура санації крім тих, що задіяні у виконанні державного оборонного замовлення, виробництві, розробленні, модернізації, ремонті, обслуговуванні озброєння та військової техніки, та судова процедура ліквідації, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, станом на сьогоднішній день чинне законодавство України унеможливлює застосування до ДП «Солотвмнський солерудник» інших судових процедур, окрім розпорядження майном, тоді як тривале здійснення провадження у справі на стадії розпорядження майном (понад 3 роки) за відсутності реальної можливості щодо переходу до інших судових процедур банкрутства порушує принцип розумності строків розгляду справи.

Відтак, наявність заборони щодо застосування до боржника процедури санації, ліквідації є істотним та таким, що свідчить про незаконність судової процедури банкрутства - санації чи ліквідації в цілому з моменту її введення, включно із самим судовим розглядом.

Крім того, слід відзначити, що безпідставне затягування процедури банкрутства на стадії розпорядження майном, за відсутності будь-якої реальної можливості переходу до наступних процедур банкрутства, призводить лише до порушення прав як боржника, так і кредиторів та заподіяння ним додаткових збитків, зокрема, з оплати праці арбітражного керуючого. Більше того, внаслідок дії мораторію на задоволення вимог кредиторів кредитори боржника протягом тривалого часу позбавлені можливості отримати задоволення своїх грошових вимог, а також нараховувати на ці вимоги штрафні санкції.

Згідно з частиною 3 статті 214 ГК України до державних підприємств, які відповідно до закону не підлягають приватизації, вказані процедури застосовуються в частині санації чи ліквідації лише після виключення їх у встановленому порядку з переліку об`єктів, що не підлягають приватизації.

Таким чином, вказані норми та положення Кодексу України з процедур банкрутства встановлюють обмеження в застосуванні норм Закону щодо процедур санації чи ліквідації до юридичних осіб - підприємств, що є об`єктами державної власності.

Статтею 1 Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №847-XIV від 07.07.1999 затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Так, слід зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі № 3-1247гс15 при вирішенні питання про те, чи підлягає застосуванню ч. 4 ст. 96 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" необхідно виходити з положень Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" (додаток 1) та ч. 2, 4 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Солотвинський солерудник» є державним підприємством, органом управління якого є Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, як правонаступника Міністерства аграрної політики та продовольства України.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» (Закон, ВР України, від 02.10.2019, № 145-IX "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації"", Чинний) передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пункту 1 розділу II цього Закону, який вводиться в дію одночасно з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону установлено, що у справах про банкрутство державних підприємств, у тому числі казенних підприємств, або акціонерних товариств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, не застосовуються судова процедура санації, крім тих, що задіяні у виконанні державного оборонного замовлення, виробництві, розробленні, модернізації, ремонті, обслуговуванні озброєння та військової техніки, та судова процедура ліквідації, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, Кодексом та Законом встановлено заборону банкрутства державних підприємств, які не підлягають приватизації, шляхом введення процедури санації чи ліквідації протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом (до 02.10.2022).

Частиною 2 статті 1 Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №847-XIV від 07.07.1999 року затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, до якого включено ДП «Солотвинський солерудник».

Таким чином, тільки після спливу трьох років з дня набрання чинності Законом можливе здійснення провадження у зазначеній справі про банкрутство з переходом до процедур санації чи ліквідації.

За час процедури банкрутства боржника у провадженні по справі про банкрутство щодо боржника не було укладено мирової угоди, а також не виключено боржника у встановленому порядку з переліку об`єктів, що не підлягають приватизації до набрання чинності КУзПБ.

При цьому, процедура розпорядження майном ДП «Солотвинський солерудник» триває вже більше чотирьох років, судом досліджено та з`ясовано відсутність реального волевиявлення учасників провадження на досягнення компромісу та укладення мирової угоди у даній справі, врахувавши, що при розгляді провадження у справі про банкрутство діючий у справі мораторій упродовж значного строку забороняє задоволення вимог кредиторів боржника, а безпідставне затягування процедури банкрутства на стадії розпорядження майном призводить до порушення прав боржника, кредиторів та заподіює додаткові витрати у даній справі, прийшов до висновку про те, що подальше безпідставне затягування процедури банкрутства на стадії розпорядження майном за відсутності реальної можливості переходу до наступних процедур банкрутства (санації) призведе лише до порушення прав як боржника, так і поточних кредиторів та заподіяння їм додаткових збитків.

З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що у випадку тривалого здійснення провадження у справі про банкрутство з неможливістю його завершення із застосуванням спеціальних норм законодавства про банкрутство при вирішенні питання про наявність/відсутність підстав для закриття провадження у справі, суд не позбавлений можливості застосувати загальні процесуальні норми з метою забезпечення права на справедливий суд в розумінні строки розгляду справи та забезпечення балансу інтересів кредиторів і боржника в ході судового провадження. При цьому, з огляду на перелік підстав для закриття провадження у справі про банкрутство, наведений в статті 231 ГПК України та статті 90 Кодексу, є вичерпним, суд вважає за можливе з урахуванням приписів частини 6 статті 12 ГПК України, та те, що у справах про банкрутство підстави закриття провадження у справі не обмежуються наведеним в статті 231 ГПК України переліком, а перелік таких підстав (припинення), викладених у статті 90 Кодексу має застосовуватись, з урахуванням інших особливостей провадження у справі. Крім того, судом враховано, що відповідно до положень частини 6 статті 12 ГПК України законодавець допускає субсидіарне застосування процесуальних норм права (зокрема, чинного ГПК України) у випадках відсутності відповідного регулювання спеціальними нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Також суд вважає за необхідне відзначити, що з досліджених у справі доказів встановлено обставини проведення призначеними розпорядниками майна вичерпних заходів у даній процедурі, яка триває понад чотири роки, зокрема, вже розглянуті всі заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника; складено реєстр вимог кредиторів у встановленому порядку; вжито заходи для захисту майна; проаналізовано господарську діяльність боржника; скликано збори та комітет кредиторів, інше. При цьому, матеріали справи не містять жодних доводів щодо реальних та доцільних шляхів подальшого проведення процедури банкрутства, в той час як в матеріалах справи відсутні докази досягнення учасників справи про укладення мирової угоди. Також суд приймає до уваги позицію власника майна боржника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, як правонаступника Міністерства аграрної політики та продовольства України, який не вбачає перспективи продовження процедури банкрутства, реальних шляхів укладення будь-якої мирової угоди та погашення кредиторської заборгованості, у зв`язку з чим зазначає про відсутність виділення коштів з Державного бюджету України для погашення боргів підприємства боржника.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Також, відповідно до частини 6 статті 12 ГПК України, розгляд у процедурі банкрутства спорів з майновими вимогами до боржника повинен здійснюватися з дотриманням загальних норм процесуального законодавства, якщо Законом про банкрутство не передбачено спеціальних норм, що визначають процедуру подання і розгляду заяви (позовної) з майновими вимогами до боржника.

Отже, по відношенню до загальних норм ГПК України, процесуальні норми, які передбачені у Кодексі, повинні застосовуватися переважно, як спеціальні.

Положеннями статті 90 Кодексу УзПБ визначені підстави закриття провадження у справі про банкрутство, а зокрема, згідно із законом справа не підлягає розгляду в господарських судах України (пункт 7), в інших випадках, передбачених законом (пункт 9).

Отже, перелік підстав для закриття провадження у справі про банкрутство відповідно до статті 90 КУзПБ відрізняється від підстав закриття звичайного позовного провадження за статтею 231 ГПК України, не має ознак вичерпності та повинен, як сукупність процесуальних норм, застосовуватися переважно щодо загальних норм процесуального кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, провадження у даній справі про банкрутство Державного підприємства «Солотвинський солерудник» порушено ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.02.2015, ухвалою місцевого господарського суду від 17.04.2015 введено процедуру розпорядження майном, строк якої неодноразово продовжувався судом.

Отже, процедура розпорядження майном боржника ДП «Солотвинський солеружник» триває більш як чотири роки і за цей час комітетом кредиторів та боржником не було укладено мирової угоди з поданням її на затвердження до господарського суду. Також, орган управління майном боржника - Міністерство аграрної політики та продовольства України не вбачало перспективи продовження процедури банкрутства, реальних шляхів укладення будь-якої мирової угоди та погашення кредиторської заборгованості, у зв`язку з чим зазначило про відсутність виділення коштів з Державного бюджету України для погашення боргів підприємства-боржника.

Отже, щодо боржника слід застосовувати приписи Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» (Закон, ВР України, від 02.10.2019, № 145-IX "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації"") згідно яких положення цього Закону застосовуються до юридичних осіб-підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації, в частині санації чи ліквідації тільки після спливу трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Кодекс України з процедур банкрутства у зазначеній редакції (стаття 90) не містить спеціальних положень щодо визначення процедури провадження у справі про банкрутство після того, як державне підприємство-боржник, яке не підлягає приватизації, не уклало мирової угоди у справі про банкрутство зі своїми кредиторами. Відтак, у спірному випадку суд повинен приймати рішення із застосуванням норм Господарського процесуального кодексу України, які визначають процедуру розгляду справ загального позовного провадження.

Частиною 3 статті 214 Господарського кодексу України передбачено, що до державних підприємств, які відповідно до закону не підлягають приватизації, процедури банкрутства застосовуються в частині санації чи ліквідації лише після виключення їх у встановленому порядку з переліку об`єктів, що не підлягають приватизації.

Отже, законодавець застосував заборону щодо здійснення подальшого провадження у справі про банкрутство в частині санації чи ліквідації, якщо державне підприємство-боржник не виключено з переліку об`єктів, що не підлягають приватизації та не сплило три роки з дня введення в дію Закону від 02.10.2019, № 145-IX.

Виходячи з аналізу положень статті 2 ГПК України, на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами. Крім того, виходячи з аналізу статті 5 ГПК України, звернення до господарського суду повинно мати ефективний спосіб захисту порушених прав.

Закриваючи провадження у праві про банкрутство, суд прийняв до уваги вчинення розпорядниками майна боржника належних заходів у процедурі розпорядження майном, яка триває понад чотири роки, розглянувши вимоги усіх кредиторів, склавши реєстр вимог кредиторів та подавши його суду на затвердження, організувавши збори кредиторів, на яких було утворено комітет кредиторів боржника, як орган колективного представництва інтересів кредиторів, тощо. Разом з тим, комітет кредиторів боржника та орган управління боржником не проявили упродовж тривалого періоду процедури розпорядження майном боржника здатності на досягнення компромісу та волевиявлення на укладення мирової угоди на стадії розпорядження майном.

Відтак, враховуючи баланс інтересів боржника та кредиторів (як конкурсних, так поточних), відсутність ефективних наслідків діяльності кредиторів та арбітражного керуючого протягом тривалого продовження справи про банкрутство на стадії розпорядження майном (понад чотири роки), відсутність наслідків з укладення мирової угоди між кредиторами та боржником, прийнявши до уваги завдання господарського судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 ГПК України, оскільки законодавцем заборонено введення подальших процедур банкрутства, а заходів до укладення мирової угоди та закриття провадження у зв`язку з цим сторони спірних правовідносин не вчинили.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17.07.1997 та є частиною національного законодавства, кожний має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Сюрмелі проти Німеччини" від 08.06.2006 визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке тривало у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини.

Приймаючи до уваги, що провадження у справі №907/136/15 про банкрутство Державного підприємства «Солотвинський солерудник» триває більш як чотири роки на стадії розпорядження майном, не укладення комітетом кредиторів та боржником мирової угоди в процедурі розпорядження майном у даній справі упродовж чотирьох років, а також те, що існуючий у справі про банкрутство мораторій упродовж значного періоду в часі забороняє задоволення вимог конкурсних кредиторів боржника, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом та правової певності кредиторів, вимоги яких є визнаними за судовими рішеннями, зокрема, згідно з ухвалою попереднього засідання у справі про банкрутство, та не можуть задовольнятися упродовж більше чотирьох років через існуючий мораторій у справі про банкрутство, суд вважає обґрунтованим та справедливим прийняття у справі рішення про закриття провадження у справі про банкрутство, виходячи також з принципів судочинства, закладених у статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Такий принцип узгоджується з національним законодавством та відповідає приписам частини 1 статті 231 ГПК України, яка унеможливлює судове провадження в господарському судочинстві у випадках. прямо заборонених законом, що має місце в даній справі згідно частини 3 статті 214 Господарського кодексу України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе залишити без розгляду клопотання про щодо припинення повноважень керівника боржника.

Керуючись ст.ст. 4, 90 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 231, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі №907/136/15 про банкрутство Державного підприємства „Солотвинський солерудник () закрити.

2.Мораторій на задоволення вимог кредиторів припинити.

3.Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Тячівської районної державної адміністрації внести відповідні відомості про закриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства „Солотвинський солерудник ().

4. Клопотання про щодо припинення повноважень керівника боржника залишити без розгляду.

5. Копію ухвали надіслати усім учасникам провадження у справі, арбітражному керуючому Чорній М.В, відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, державній податковій службі, державній виконавчій службі, Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 13.12.2019.

Суддя О.Ф. Ремецькі