ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" грудня 2019 р. м. Ужгород Справа № 6/185

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.

за участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , м. Ужгород б/н від 14.11.2019 до кооперативу "Заря", м. Ужгород про визнання права власності на нерухоме майно придбане не аукціоні з продажу майна банкрута

у справі №6/185

за заявою Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, м.Ужгород до Кооператив "Заря" м. Ужгород, код 02133722

про банкрутство

За участю представників:

від ініціюючого кредитора - Дацків В.В., довіреність № 123/07-16-10-05-04 від 20.08.2019 року

від кредитора (ГУ ПФУ в Закарпатській області)- Міськова Н.В. (довіреність № 8654/08 від 27.06.2019 року)

від кредитора (ПАТ „АК Промінвестбанк") - Кузка С.О. (дов. № 09/12/548 від 28.12.18)

заявник - Романенко І.А.

ліквідатор - Чорній М.В., арбітражний керуючий

від банкрута - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Ужгороді, м.Ужгород звернулася до Господарського суду Закарпатської області про визнання боржника - Кооперативу "Заря" банкрутом відповідно до положень, передбачених ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 08.12.2009 р. порушено провадження у справі №6/185 про банкрутство Кооперативу "Заря"

Постановою Господарського суду Закарпатської області №6/185 від 23.12.2009 року кооператив "Заря", м. Ужгород визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2019, справу №6/185 передано на розгляд судді Ремецькі О.Ф.

У зв`язку з чим, ухвалою сулу від 16.05.2019 року справу №6/185 прийнято до свого провадження Ремецькі О.Ф.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 13.06.2019 року припинено повноваження ліквідатора Кооперативу "Заря", м. Ужгород арбітражного керуючого Ракущинець Андрія Андрашовича (свідоцтво №66 від 15.02.2013р., Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Л.Толстого,10б,офіс 1) у справі про банкрутство №6/185 та призначено ліквідатором Кооперативу "Заря", (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд.118, кв.25, ) арбітражного керуючого Чорній Мар`яна Володимировича.

14.11.2019 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1 , м. Ужгород б/н від 14.11.2019 до кооперативу "Заря", м. Ужгород про визнання права власності на нерухоме майно придбане не аукціоні з продажу майна банкрута. В обґрунтування своєї позиції заявник вказує на те, що згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Ухвалою суду від 21.11.2019 призначено до розгляду заяву у загальному позовному провадженні та призначено на 11.12.2019.

Заявник в процесі розгляду заяви просить суд задовольнити подану ним заяву про визнання права власності на нерухоме майно придбане не аукціоні з продажу майна банкрута в повному обсязі.

Ліквідатор в засіданні суду 11.11.2019 року підтримує подану заяву виходячи з поданих письмових пояснень.

Присутні кредитори з приводу поданої заяви не заперечили.

Позовні вимоги заявника обґрунтовуються наступним.

25 липня 2017 року відбувся аукціон з продажу майна кооперативу «Заря» (лот №1), де переможець (заявник) цього аукціону придбав майно кооперативу «Заря», а саме: -нерухоме майно загальною площею 63,4 м. кв., що складається з п`яти приміщень за адресою: АДРЕСА_4.

Заявником було сплачено гарантійний внесок на суму 7550,60 грн., який б мав зараховуватись в ціну майна, яке придбано (Лот №1).

Враховуючи вищенаведене заявник звернувся до нового ліквідатора банкрута Чорній М. В. з листом про укладення договору-купівлі продажу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4. та надання реквізитів для оплати решти суми з вирахуванням гарантійного внеску - 74745,00 грн.

11 жовтня 2019 року заявник отримав лист відповідь від ліквідатора у якому зазначено банківські реквізити Кооперативу «Заря», необхідні для проведення платежу за придбане майно.

08 листопада 2019 року заявником було проведено оплату в сумі 74745,00 грн. за вищезазначене придбане на аукціоні майно кооперативу « 3аря» та направлено повторний лист до ліквідатора про укладення договору-купівлі продажу нерухомого майна.

Ліквідатор у своїй відповіді від 11.11.2019 року повідомив, що серед переданих ліквідатору документів відсутні будь-які інші документи, що стосуються реалізації майна банкрута, необхідних для укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, та зокрема оформлення права власності на майно, продане на аукціоні. З метою отримання інформації щодо результатів проведених ПП «Агенція з питань майна та банкрутства» аукціонів з продажу майна Кооперативу Заря» та документів, на підставі яких організатором аукціону неодноразово на сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України опубліковувались оголошення про проведення аукціону з продажу майна Кооперативу «Заря», ліквідатором до ПП «Агенція з питань майна та банкрутства» направлено відповідний запит від 08.08.2019р. за №02-01/2662. Відповідь не отримано, оголошення та повідомлення є недоступними для перегляду на зазначених вище сайтах.

Крім того, у ліквідатора відсутня технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки, на якій знаходиться придбане на аукціоні нерухоме майно, витяг із Державного земельного кадастру та, відповідно не відомо про присвоєння кадастрового номеру такій земельній ділянці.

Відповідно до ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб тощо.

В процесі здійснення ліквідаційної процедури, ліквідатором до арбітражного керуючого Ракущинець А. А. направлено запит від 25.0б.2019р. за №02-01/2517 про передання ліквідатору Кооперативу «Заря», арбітражному керуючому Чорній М. В. печаток, штампів, бухгалтерську, фінансову, статистичну звітність банкрута, документацію на всі види майнових активів (майно та майнові права), первинну документацію по дебіторській заборгованості Кооперативу «Заря» майнові активи (майно та майнові права) належні банкруту, оригінали технічної документації, свідоцтво про право власності, іншу документацію що підтверджує право власності підприємства на майнові активи тощо.

На виконання вимог вище зазначеного запиту, 08 липня 2019 року арбітражним керуючим Ракущинець А. А. передано ліквідатору документацію підприємства банкрута, серед яких протокол № 1 аукціону з продажу майна Кооперативу «Заря» від 25.07.2017р., з якого вбачається, що переможцем аукціону став Романенко Ігор (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Проте, серед переданих ліквідатору документів відсутні будь-які інші документи, що стосуються реалізації майна банкрута.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин заяви в межах справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

За приписами ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як встановлено ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналогічна норма міститься і в ст. 20 Господарського кодексу України.

Статтею 328 ЦК України унормовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Також, згідно з частиною 9 статті 30 ГПК України до виключної підсудності суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено розгляд справ у майнових спорах, передбачених пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев`ята статті 16 ГПК). Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

Системний аналіз положень Закону № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону № 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону № 2343-XII); за позовом розпорядника майна (частина дев`ята статті 22 Закону № 2343-XII); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону № 2343-XII); за заявою керуючого санацією (частина п`ята статті 28 Закону № 2343-XII); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону № 2343-XII).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. (така правова позиція відповідає викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.04.2018р. у справі № 925/1874/13).

Відповідно статті 13 Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод людини», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. Поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення від 24 квітня 2008 року у справі «C.G. та інші проти Болгарії», заява № 1365/07; пункт 170 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як зазначено в п. п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі "Кечко проти України" (Заява N 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

21.10.2019 набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу втратив чинність Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Статтею 60 КУзПБ визначено функції господарського суду у процедурі банкрутства. Згідно статті 62 КУзПБ передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, розглянувши заяву про визнання права власності на нерухоме майно з метою включення до складу ліквідаційної маси боржника, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості поданої заяви, тому вважає за доцільне її задовольнити.

Керуючись ст.ст. 60, 62 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 234, 237, 238, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , м. Ужгород б/н від 14.11.2019 до кооперативу "Заря", м. Ужгород про визнання права власності на нерухоме майно придбане не аукціоні з продажу майна банкрута задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на придбане на аукціоні з продажу майна Кооперативу «Заря» нерухоме майно, будівлі літ. А, загальною площею - 63,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_4.

Копію ухвали направити заявнику, ліквідатору, кредиторам.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://zk.arbitr.gov.ua/sud5008/gromadyanam/csz/.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 13.12.2019.

Суддя О.Ф. Ремецькі