ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Справа№ 910/6041/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи:

прокуратури Набок Ю.В.

позивача Ярошенко О.О.

відповідача 1 Федорчук О.В.

відповідача 2 Шлейченко Ж.В.

відповідача 3 Бреус Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.05.2019

у справі №910/6041/19 (суддя І.І. Борисенко)

за позовом Керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах територіальної громади села Погреби Броварського району Київської області в особі Погребської сільської ради Броварського району Київської області

до 1. Фонду державного майна України

2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області

3. ОСОБА_1

про визнання недійсним наказу (в частині), визнання недійсним договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах територіальної громади села Погреби Броварського району Київської області в особі Погребської сільської ради Броварського району Київської області, в якому просив:

- визнати недійсним наказ Фонду державного майна України від 21.06.2005 №1611 в частині включення нежитлової будівлі колишнього "Будинку культури", що за адресою: вул. Кірова, 55 в с. Погреби Броварського району Київської області до переліку об`єктів державної власності групи А, що підлягають приватизації шляхом викупу;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта державної власності - нежитлової будівлі колишнього "Будинку культури", загальною площею 486,3 кв. м, що знаходиться на балансі СГ ТОВ "Нова Україна" та розташований по вул. Кірова, 55, с. Погреби, Броварського району Київської області від 21.09.2005, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи свої повноваження на звернення до суду з цим позовом, прокурор посилався на те, що укладення спірного договору купівлі-продажу призвело до вибуття всупереч вимог закону у приватну власність державного майна, що істотно порушує інтереси держави в особі територіальної громади с. Погреби. Натомість Погребська сільська рада як орган уповноважений на виконання відповідних функцій, неналежним чином здійснює свої повноваження щодо відновлення порушеного права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 у справі №910/6041/19 позовну заяву керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах територіальної громади села Погреби Броварського району Київської області в особі Погребської сільської ради Броварського району Київської області повернуто заявникові на підставі п.4 ч.5 ст.174 ГПК України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор не зазначив причин, за якими позивач не може самостійно захищати свої інтереси у суді, та не довів належними та допустимими доказами наявності підстав для звернення прокуратури в інтересах територіальної громади села Погреби Броварського району Київської області в особі Погребської сільської ради Броварського району Київської області, у зв`язку із чим відсутні підстави для представництва прокурором інтересів позивача.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду першої інстанції, заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 у справі № 910/6041/19 про повернення позовної заяви та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2019 апеляційну скаргу Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2019 у справі №910/6041/19 апеляційну скаргу Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 у справі № 910/6041/19 скасовано. Справу № 910/6041/19 направлено на розгляд Господарського суду міста Києва.

10.09.2019 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2019, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 - залишити в силі.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №910/6041/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2019 у справі № 910/6041/19 скасовано. Справу направлено до Північного апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції не вжив заходів для перевірки інформації щодо отримання ОСОБА_1 ухвали про відкриття апеляційного провадження від 13.08.2019 та прийняв оскаржувану постанову за відсутності таких відомостей.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 у справі №910/6041/19 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 10.12.2019.

02.12.2019 на адресу суду від відповідача 3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд залишити ухвалу Господарського суду м. Києва від 15 травня 2019 року у справі 910/6041/19 за позовом керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах територіальної громади села Погреби Броварського району Київської області в особі Погребської сільської ради Броварського району Київської області до Фонду державного майна України. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області. ОСОБА_1 з вимогами про визнання недійсним наказу (в частині), визнання недійсним договору купівлі-продажу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання, яке відбулось 10.12.2019 з`явились всі представники учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 310 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, з метою дотримання норм процесуального права та вказівок Верховного Суду, судом апеляційної інстанції були вжиті всі заходи з метою повного та всебічного розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 7 вказаної статті передбачено, що закінчивши з`ясування обставин і перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції надає учасникам справи можливість виступити у судових дебатах у такій самій послідовності, в якій вони давали пояснення.

Отже, враховуючи вищенаведене, головуючим суддею, з дотриманням норм процесуального права, було оголошено про судові дебати.

Представники Прокуратури та Погребської сільської ради Броварського району Київської області підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції від 15.05.2019 скасувати, справу направити на розгляд суду першої інстанції.

Представники відповідачів заперечували щодо доводів наведених у апеляційній скарзі, просили суд апеляційної інстанції залишити дану скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки вона винесена судом з дотриманням всіх вимог процесуального законодавства.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню. Справу №910/6041/19 передати на розгляд Господарського суду м. Києва.

Згідно з п. 3 ст. 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частинами 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N 806/1000/17).

Отже представництво прокурором в суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.

З наведених положень процесуального законодавства вбачається, що представництво прокурором в суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган.

При цьому, як вбачається з позовної заяви (матеріалів справи), правочин, що, на думку прокуратури, порушує інтереси держави, було вчинено у 2005 році. Судом першої інстанції встановлено, що Погребською сільською радою винесено рішення по повернення нерухомого майна у комунальну власність від 02.02.2018 №1522-45, відповідно до якого сільському голові с. Погреби рекомендовано звернутись до Броварського міськрайонного суду щодо питання законності договору купівлі - продажу приміщення будинку культури та можливості повернення вищевказаного об`єкта територіальній громаді села Погреби.

В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18.

Судом першої інстанції не встановлено, що позивачем вчинялися дії на захист цих інтересів держави і на враховано, що незважаючи на вищезазначене рішення, сільський голова не вчиняв дії щодо звернення до суду, тобто орган самоврядування не здійснює захист інтересів держави, що і дало підстави прокурору у травні 2019 звернутися із позовом у цій справі.

Як вбачається з позовної заяви звертаючись до суду з позовом у даній справі, прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 ГПК України належним чином обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив в чому полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Як зазначено прокурором сільською радою, як органом місцевого самоврядування, уповноваженим на здійснення таких функцій, самостійно заходи щодо усунення вказаних порушень у судовому порядку не виживалися.

Отже, враховуючи нездійснення позивачем тривалий час захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не звернення до суду з відповідним позовом протягом тривалого часу після звернення до відповідача, прокурор мав право звернутися до суду із цим позовом, тому вказані висновки суду першої інстанції є передчасними.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам процесуального права та фактичним обставинам справи, а покладений в основу оскаржуваної ухвали висновок суду про повернення позовної заяви у зв`язку з відсутністю повноважень прокурора на звернення до суду є передчасним.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Беручи до уваги вищенаведене, ухвала Господарського суду м. Києва від 15.05.2019 у справі №910/6041/19 підлягає скасуванню, а справа передачі на розгляд Господарського суду м. Києва.

Питання розподілу судових витрат визначено у статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Водночас, розподіл судового збору здійснюється між сторонами спору відповідно до частини 1 названої статті в залежності від результатів розгляду справи по суті. Господарським процесуальним кодексом України не передбачено розподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Також, Господарський процесуальний кодекс України не ставить вирішення питання розподілу судових витрат в залежності від стадії розгляду справи в судах першої чи апеляційної інстанцій.

При цьому, суд апеляційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат у справі лише у разі прийняття ним постанови про скасування чи зміну судового рішення суду першої інстанції, прийнятого за результатами розгляду справи по суті.

Отже, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції в даному випадку не здійснює розподіл судових витрат, в тому числі судового збору.

Колегія суддів відзначає, що аналогійної правової позиції дотримується також Верховний Суд в ухвалі від 18.06.2018 у справі № 914/31/18.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 у справі №910/6041/19 скасувати.

3. Справу №910/6041/19 передати на розгляд Господарського суду м. Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6041/19.

Повний текст постанови складено та підписано 12.12.2019.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді Л.Г. Сітайло

С.І. Буравльов