ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2374/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Кузнецов В.О., Вечірко І.О.

Секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Демінов О.І, ордер серії ДП №830/044 від 09.12.2019 р., адвокат;

представник відповідача двічі не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРБУД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2019, повне рішення складено 19.09.2019р., суддя Панна С.П., у справі №904/2374/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "ДНІПРОТРАНСНАФТА", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРБУД", м. Дніпро

про стягнення 576 018,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "ДНІПРОТРАНСНАФТА" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРБУД" про стягнення 400 000,00 грн. - основної заборгованості, 106 141,15 грн. - пені, 56 979,58 грн. - 24% річних, 12 879,86 грн. - інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів № 120418/1 від 12.04.2018 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2019 у справі №904/2374/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ДОРБУД задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ДОРБУД на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортна компанія ДНІПРОТРАНСНАФТА Україна, м. Кам`янське суму заборгованості у розмірі 400 000,00 грн, пеню в розмірі 106 141,15 грн., 24% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 56 979,58 грн., збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 12 897,86 грн. та судовий збір у розмірі 8 640,29 грн.

Приймаючи рішення, суд виходив з того, що позивачем представлено достатньо об`єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем позовні вимоги не спростовані.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням від 19.09.2019, Відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення частково та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «Добробуд» суму заборгованості у розмірі 350 000,00 грн. пені-106 141,15грн., 24% річних- 56979,58грн., інфляційних-12 879,86грн. та судовий збір у розмірі 8640,29грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що Позивачем здійснено Відповідачу поставку нафтопродуктів на суму 10 157 543,41грн., Відповідачем сплачено 9 807 543,41грн. Отже заборгованість складає 350 000,00грн.

Скаржник зазначає, що останнім 10.09.2019 було сплачено 50 000 грн заборгованості. Проте Позивачем не надано до суду доказів, а саме платіжного доручення №3786 від 10.09.2019р. про сплату на суму 50 000,00грн. Таким чином, сума основного боргу Відповідача за договором № 12 04118/1 від 12.04.2018р. становить не 400 000,00грн. а 350 000,00грн.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення без змін.

Зокрема, позивачем зазначено наступне.

ТОВ «Дорбуд» в апеляційній скарзі зазначає, що позивачем не повідомлено суд про часткову сплату 10.09.2019 у розмірі 50 000,00 грн., та, відповідно, не зменшено розміру позовних вимог щодо основного розміру заборгованості.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України,- позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2019 по справі №904/2374/19 закрито підготовче провадження та призначено справу № 904/2374/19 до судового розгляду по суті.

Таким чином, як зазначено позивачем, у зв`язку з частковою сплатою основної заборгованості у розмірі 50 000,00 грн. відповідачем після закриття підготовчого провадження по справі, ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» не зменшено розміру позовних вимог.

В подальшому, при примусовому виконанні зазначеного рішення ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» буде долучено квитанцію про сплату від 10.09.2019 та відповідно заявлено до стягнення розмір заборгованості з урахуванням зазначеної сплати.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2019р,. колегію суддів у складі: головуючого судді Чус О.В., судді: Кузнецов В.О., Вечірко І.О., призначено розгляд апеляційної скарги у судове засідання на 26.11.2019р. на 10:00 годин.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2019р. відкладено розгляд справи на 10.12.2019р.

25.11.19 та 09.12.19 від відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з перебування директора ТОВ «Дорбуд» у відрядженні, на лікарняному.

Колегією суддів вказані клопотання залишено без задоволення з огляду на викладене нижче.

Згідно з частиною 11 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

За положеннями ч.1, 3 ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Отже, представництво Товариства у даній справі, крім керівника, може здійснювати і інший представник за довіреністю, який має статус адвоката.

За цих обставин, скаржник не був позбавлений права представляти свої інтереси самостійно через керівника, а також уповноважити іншу особу, із статусом адвоката, на представництво інтересів підприємства в суді.

В даному випадку, судом дотримано основних засад господарського судочинства, забезпечена рівність учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, забезпечено право на апеляційний перегляд рішення суду. Сторони мали рівну можливість подати письмові заяви по суті справи, зокрема, позовну заяву, відзив на позов, заперечення на відзив, пояснення та клопотання, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу.

В свою чергу, саме відповідач не забезпечив участі представника (будь-якого, як в порядку самопредставництва, так і представником - зі статусом адвоката). Отже, вказані обставини є суто суб`єктивними, які залежали виключно від волевиявлення відповідача, тому не можуть бути визнані поважними.

Враховуючи, що повідомлені відповідачем причини неявки не визнаються судом поважними, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги та про можливість розглянути справу у відсутність представника відповідача.

10.12.2019 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Між позивачем та відповідачем укладено договір поставки нафтопродуктів №120418/1 від 12.04.2018. Предметом договору є зобов`язання постачальника передати у власність покупця нафтопродукти, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим Договором. Асортимент, кількість, ціна, умови поставки і оплати Товару (партії Товару) та інші умови, погоджуються Сторонами в Заявці як невід`ємної частини Договору, поданої письмово Покупцем, шляхом направлення на електрону адресу Постачальника, визначену у Договорі з одночасним обов`язковим направленням оригіналу, рекомендованим листом з описом або кур`єрською службою на адресу Постачальника, визначену Договором. Зразок Заявки - додаток № 1 до Договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору, Постачальник вважається таким, що виконав свій обов`язок з поставки Товару з моменту передачі Товару Покупцю або представнику Покупця відповідно до належним чином оформленої довіреності. Факт передачі Товару (партії Товару) підтверджується підписаною та оформленою належним чином товарно - транспортною накладною та Видаткової накладної на Товар (партію Товару).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна Товару (партії Товару) встановлюється в національній валюті України - гривні та визначається в рахунку - фактурі на оплату, що виданий на підставі Заявки та відповідає ціні Товару (партії Товару) у видатковій накладній. В разі поставки Товару (партії Товару) засобами Постачальника вартість послуг по доставці Товару (партії Товару) включається в ціну партії Товару.

На підставі п. 3.2. Договору, поставка Товару (партії Товару) може здійснюватися на умовах 100% попередньої оплати або оплати за Товар (партію Товару) з відстроченням платежу протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати поставки Товару відповідно до п.2.3.Договору, що зазначається в Заявці (Додаток № 1 до Договору). Покупець зобов`язується здійснити оплату за Товар (партію Товару) на підставі отриманого рахунку - фактури, який направляється Покупцю на його електронну адресу, вказану в п.11 даного Договору. Оригінал рахунку - фактури та видаткової накладної Постачальник направляє Покупцю поштою на адресу, визначену у Договорі. Отриману електронною поштою видаткову накладну Покупець зобов`язується підписати та направити на електрону адресу Постачальника, визначену Договором, а оригінал - в порядку, передбаченому п. 2.4. Договору.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що Покупець здійснює оплату Товару шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок Постачальника.

Датою оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів, зазначених в рахунку фактурі, на поточний рахунок Постачальника (п. 3.4 Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін Договору та скріплення печаткою, тобто з 12 квітня 2018 року і діє до 31 грудня 2018 р., а в частині виконання зобов`язань - до повного їх виконання. У разі відсутності письмової заяви однієї з Сторін, про припинення дії Договору за один місяць до закінчення терміну його дії, Договір вважається кожного разу пролонгованим на один календарний рік і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.(п. 5.1 Договору).

Відповідно п.3.2 вищезазначеного договору Позивачем здійснена відповідачу поставка бітуму нафтового дорожнього в`язкого БНД 60/90 за видатковою накладною від 18.10.2018 за Договором підписаною з обох боків № 3364 на суму 390 096,00 грн., товарно транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів від 18.10.2018 вагою 23,22 т (до стягнення Позивачем заявлено 160,00 грн.), за видатковою накладною від 20.10.2018 за Договором підписаною з обох боків № 3396 на суму 399 840,00 грн., товарно транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів від 20.10.2018 вагою 23,8 т.

За фактом поставок Відповідачу виставлені рахунки на оплату: № 3484 від 18.10.2018 р. на суму 390 096,00 грн. (рахунок відправлено засобами електронного зв`язку 19.10.2018. Копія скріншоту відправлень додається до позову), № 3518 від 20.10.2018 р. на суму 399 840,00 грн. (рахунок відправлено засобами електронного зв`язку 22.10.2018. Копія скріншоту відправлень додається до позову).

П. 8.6. Договору Сторони погодили, що документи, які відправлені електронною поштою однією із Сторін іншій до моменту їх обміну на оригінали, мають повну юридичну силу до моменту їх обміну на оригінал.

09.04.2019 року Відповідачу направлена претензію про сплату заборгованості за договором № 120418/1 від 12.04.2018 на суму 400 000,00 грн., яку, відповідно до відомостей системи електронного відстеження поштових відправлень Укрпошта, було вручено 10.04.2019 о 12:00. Даною претензією ТОВ ТК Дніпротранснафта вимагало терміново, в передбачений законом строк задовольнити претензію від 09 квітня 2019 року №09/04/2019_Ю, протягом 10 днів з моменту отримання претензії погасити існуючу заборгованість на загальну суму 400 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підприємства (п/р НОМЕР_1 в АТ РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ у м. Києві, МФО 380805, ).

За весь період дії Договору ТОВ ТК Дніпротранснафта здійснено ТОВ Дорбуд поставку нафтопродуктів на суму 10 157 543,41, ТОВ Дорбуд сплачено 9 757 543,41 грн. Отже, заборгованість складає 400 000,00 грн. З них за видатковою накладною № 3396 від 20.10.2018 - 399 840,00 грн., за видатковою накладною № 3364 від 18.10.2018 - 160,00 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору, у випадку порушення строків оплати за поставлений Товар, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення та визначеної від вартості неоплаченого Товару (партії Товару), за кожний день прострочення платежу до моменту повного погашення боргу.

Загальна сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення та визначеної від вартості неоплаченого Товару по вищезазначеним періодам складає 106 141,15 грн.

Відповідно до п. 4.3. Договору передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті поставленого Товару (партії Товару) більш ніж на двадцять банківських днів, Покупець сплачує Постачальнику суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь строк прострочення, а також 24% річних від простроченої суми заборгованості у відповідності зі ст. 625 ЦК України.

Сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення 12 897,86 грн.

В п. 4.3 вищевказаного договору зазначено, що за прострочення виконання зобов`язання по оплаті поставленого Товару (партії Товару) більш ніж на двадцять банківських днів, Покупець сплачує Постачальнику суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь строк прострочення, а також 24 % річних від простроченої суми заборгованості у відповідності зі ст.625 ЦК України.

Розмір заборгованості зменшувався, тому розрахунки штрафних санкцій здійснювались відповідно до них.

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Апеляційний господарський суд зазначає, що у відповідності до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 663 та частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поставка позивачем на підставі Договору товару вартістю 400 000,00 грн. (з урахуванням часткового погашення) підтверджується видатковими накладними і не заперечена скаржником.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем не надано до суду доказів, а саме платіжного доручення №3786 від 10.09.2019р. про сплату заборгованості у розмірі 50 000,00грн. (а.с.254, т.1).

Так, ухвалою від 01.07.2019 р. судом першої інстанції відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та розгляд справи у підготовчому судовому засіданні призначено на 18.07.2019р. В подальшому, рух справи відображено у відповідних ухвалах суду першої інстанції. Ухвалою суду від 28.08.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11.09.2019р. Розгляд справи по суті відкладався на 19.09.2019р.

Представник відповідача в судове засідання в суд першої інстанції не з`явився. Разом з тим, як вбачається зі штампу на зворотному боці ухвали суду першої інстанції від 11.09.2019 року про відкладення розгляду справи, таку ухвалу судом першої інстанції було направлено в двох екземплярах - 12.09.2019. Однак конверт або повідомлення про вручення з вказаною ухвалою суду першої інстанції не міститься в матеріалах справи та не було повернуто на адресу суду першої інстанції.

За змістом статті 120 ГПК суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

У даному випадку відсутні докази належного дотримання судом першої інстанції вищевказаної процесуальної норми про завчасне повідомлення сторони.

Отже, суд першої інстанції розглянув справу та ухвалив рішення по суті спору без доказів належного та завчасного повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання.

Наявність у сторони права ознайомлюватись з процесуальними документами у Єдиному державному реєстрі судових рішень не звільняє суд від обов`язку дотримуватись норм процесуального права в частині направлення стороні відповідних процесуальних документів та встановлювати факт належного повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце проведення судового засідання.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими аргументи відповідача про порушення місцевим судом норм процесуального права, зокрема приписів статті 120 ГПК, оскільки місцевий суд не дотримався вимог господарського процесуального законодавства щодо належного повідомлення учасника справи - відповідача, не забезпечив можливості реалізувати надані йому законом права, оскільки розглянув справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, чим, окрім іншого, порушив і вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя.

З огляду на зазначене, та відповідно до вимог ч.3 ст. 277 ГПК України, враховуючи те, що скаржник зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в апеляційній скарзі, вищевказане порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення суду. Оскільки рішення суду першої інстанції скасовується, то апеляційний суд ухвалює нове рішення суду на підставі наявних доказів.

В силу вимог ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Позивачем здійснено Відповідачу поставку нафтопродуктів на суму 10 157 543,41грн., Відповідачем сплачено 9 757 543,41 грн.

Також відповідачем було здійснено оплату на суму 50 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3786 від 10.09.2019р. (а.с. 254 т.1). Таким чином, сума основного боргу Відповідача за договором № 12 04118/1 від 12.04.2018р. становить не 400 000,00грн. а 350 000,00грн.

Відтак, апеляційній суд вважає, що відповідачем підтверджено належними доказами в їх сукупності сплату заборгованості за поставлений позивачем та отриманий відповідачем товар на суму 9 807 543,41грн., в той час як при розгляді даної справи в суді першої інстанції позивачем не надано доказів, а саме сплати заборгованості відповідачем, яка підтверджується платіжним дорученням №3786 від 10.09.2019р. про сплату на суму 50 000,00грн.

У даному контексті апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення суми основного боргу в розмірі 400 000,00 грн. (без урахування 50 000,00 грн. сплачених відповідачем), у мотивувальній частині рішення судом першої інстанції зазначено про стягнення - 400 000,00 грн. основного боргу, однак підставність стягнення основного боргу в розмірі 400 000,00 грн. не підтверджується жодними доказами та арифметичними розрахунками.

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із пунктами 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У зв`язку з доведеністю позивачем факту порушення відповідачем строків поставки товару, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки передбаченої п 4.2 Договору в сумі 106 141,15грн. за період прострочення 20.11.2018 по 30.05.2019р.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення 24% річних у сумі 56 979,58 грн і інфляційні втрати у розмірі 12 897,86грн.

Місцевий господарський суд, з яким погоджується апеляційний господарський суд, здійснивши перевірку розрахунку 24% річних і інфляційних втрат задовольнивши вимоги у повному обсязі.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на позивача.

Разом з тим, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Скаржником за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у сумі 12 960, 44 грн (платіжне доручення №4048 від 08.10.19р.), що є більше, ніж встановлено законом.

Проте, на даний час відповідного клопотання скаржником подано не було, що в свою чергу не позбавляє його права в подальшому звернутися до суду з метою повернення з державного бюджету надмірно сплаченого ним судового збору під час подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРБУД" задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2019 у справі 904/2374/19 - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ДОРБУД на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ДНІПРОТРАНСНАФТА суму заборгованості у розмірі 350 000,00 грн, пеню в розмірі 106 141,15 грн., 24% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 56 979,58 грн., збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 12 897,86 грн.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ДОРБУД на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ДНІПРОТРАНСНАФТА 7 890, 28 грн витрат на судовий збір, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та суму 11 835, 42 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.12.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов