СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Справа № 905/1163/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І. , суддя Гетьман Р.А.

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. 3127 Д/1-7) на ухвалу господарського суду Донецької області від 23.09.2019 року, постановлену у приміщенні вказаного суду суддею Сковородіною О.М., повний текст якої складено 23.09.2019 року, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горстрой", м. Маріуполь,

до Комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", м.Маріуполь,

про стягнення 2 580 933,52 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Горстрой" звернулось з позовною заявою до Комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" про стягнення 2 580 933,52 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на виконання підрядних робіт №232 від 08.05.2018р.

Приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та виходячи з того, що позивач нараховує розмір заборгованості на підставі: акту виконаних робіт №5 за грудень 2018 на суму 1945652,40 грн., акту №6 вартості устаткування на суму 594020,40 грн. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2018 року на суму 2539672,80 грн., а відповідач заперечує щодо належного виконання робіт та посилається на порушення строків виконання робіт погодженому сторонами графіку їх виконання, місцевий господарський суд в порядку, визначеному ст.99 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про призначення будівельно-технічної експертизи, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Поштова, 67).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.09.2019 року, зокрема, призначено судову будівельно-технічну експертизу у справі №905/1163/19, на вирішення експерта, поставлені наступні запитання:

1. Чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних робіт обсягам та вартості робіт, зазначених в акті №5 приймання виконаних робіт за грудень 2018, акті №6 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2018 за договором підряду №232 від 08.05.2018? Якщо не відповідають, у чому саме полягає невідповідність?

2. Яка вартість фактично виконаних робіт, зазначених в акті №5 приймання виконаних робіт за грудень 2018, акті №6 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2018 за договором підряду №232 від 08.05.2018?

3. Чи відповідають строки фактичного виконання позивачем робіт за договором підряду №232 від 08.05.2018 календарному графіку виконання робіт (додаток №1 до додаткової угоди №4 від 18.12.2018 до договору №232 від 08.05.2018)? Якщо не відповідають, у чому саме полягає невідповідність?

Відповідач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати, постановити ухвалу, якою призначити судову комплексну інженерно-технічну (будівельно-технічну та оціночно-будівельну) експертизу у справі №905/1163/19, проведення якої доручити Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Поштова, буд.67, ).

На вирішення експерта, поставлені наступні запитання:

1. Чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних робіт обсягам та вартості робіт, зазначених в акті №5 приймання виконаних робіт за грудень 2018, акті №6 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2018 за договором підряду №232 від 08.05.2018? Якщо не відповідають, у чому саме полягає невідповідність?

2. Яка вартість фактично виконаних робіт, зазначених в акті №5 приймання виконаних робіт за грудень 2018, акті №6 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2018 за договором підряду №232 від 08.05.2018?

3. Чи відповідають строки фактичного виконання позивачем робіт за договором підряду №232 від 08.05.2018 календарному графіку виконання робіт (додаток №1 до додаткової угоди №4 від 18.12.2018 до договору №232 від 08.05.2018)? Якщо не відповідають, у чому саме полягає невідповідність?

4. Чи відповідає фактично встановлене та придбане обладнання та устаткування (їх характеристики) обладнанню та устаткуванню, визначеному в проектно-кошторисній документації (робочому проекту) до договору підряду №232 від 08.05.2018 року та актам КБ-2в, та актам на придбання устаткування?

Таким чином, в апеляційні скарзі відповідач просить доповнити перелік запитань, поставлених судом експерту, запитанням наступного змісту: "Чи відповідає фактично встановлене та придбане обладнання та устаткування (їх характеристики) обладнанню та устаткуванню, визначеному в проектно-кошторисній документації (робочому проекту) до договору підряду №232 від 08.05.2018 року та актам КБ-2в, та актам на придбання устаткування?".

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не наведено мотивів неврахування судом наведеного питання при призначенні експертизи, що свідчить про порушення прав відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним були виконані роботи за договором на виконання підрядних робіт №232 від 08.05.2018р. За результатами виконаних робіт позивач надав відповідачу: акт виконаних робіт №5 за грудень 2018 на суму 1945652,40 грн., акт №6 вартості устаткування на суму 594020,40 грн. та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2018 року на суму 2539672,80 грн. Зазначені у виконавчій документації підрядні роботи були виконані належним чином, відповідно до умов договору №232 від 08.05.2018.

Відповідач заперечує проти підписання актів приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року №5712 від 28.12.2018 та акт недоліків до актів КБ-2в від грудня 2018 року по об`єкту «реконструкція системи водопостачання з встановленням підвищувальної насосної станції вул. Пилипа Орліка, 81-Б у Центральному районі м.Маріуполя».

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та переглядаючи справу в межах, встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Зокрема, відповідач вказує, що встановлене відповідачем в ході виконання робіт обладнання, не відповідає за своїми характеристиками, обладнанню, встановлення якого передбачає локальний кошторис на придбання устаткування.

У зв`язку із викладеною позицією відповідача, останнім подано клопотання про призначення у справі судової експертизи та запропоновано вищевказані питання, які слід поставити перед експертом.

Призначаючи судову експертизу, місцевий господарський суд не включив у перелік питань наступне запропоноване відповідачем запитання: "Чи відповідає фактично встановлене та придбане обладнання та устаткування (їх характеристики) обладнанню та устаткуванню, визначеному в проектно-кошторисній документації (робочому проекту) до договору підряду №232 від 08.05.2018 року та актам КБ-2в, та актам на придбання устаткування?".

Мотивів не включення цього питання до переліку питань експертизи місцевим господарським судом не наведено.

При цьому, на думку колегії суддів, відповідь на це питання має значення для правильного вирішення даного спору, оскільки надасть змогу встановити ступень виконання позивачем умов договору та відповідно - підтвердити або спростувати правову позицію відповідача у справі щодо неналежного, на думку останнього, виконання умов договору з боку позивача.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: - для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; - жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно із положеннями ст.1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

За викладених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо необхідності включення питання про відповідність фактично встановленого обладнання вимогам встановленим в проектно-кошторисній документації.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали в частині призначення експертизи, як про це просить відповідач в апеляційній скарзі, оскільки будь-яких даних про порушення місцевим господарським судом норм чинного законодавства при постановленні ухвали в цій частині матеріали справи не містять, а тому така ухвала суду підлягає зміні, а апеляційна скарга відповідача - задоволенню частково.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Змінити ухвалу господарського суду Донецької області від 23.09.2019 року про призначення експертизи шляхом доповнення пункту 2 цієї ухвали підпунктом 2.4, в якому поставити на вирішення експерта запитання наступного змісту:

"Чи відповідає фактично встановлене та придбане обладнання та устаткування (їх характеристики) обладнанню та устаткуванню, визначеному в проектно-кошторисній документації (робочому проекту) до договору підряду №232 від 08.05.2018 року та актам КБ-2в, та актам на придбання устаткування?".

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.12.2019

Головуючий суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя Р.А. Гетьман