ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХвала

про вжиття заходів забезпечення позову

"10" грудня 2019 р. м. Ужгород Справа № 907/576/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши заяву заступника прокуратури Закарпатської області, м. Ужгород №05/1-717-19 вих-19 від 10.09.2019 (надійшла до суду 20.09.2019) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу - ДП «Ясінянський ЛМГ» проводити оплату за придбані паливно-мастильні матеріали відповідно до договору купівлі-продажу, а ПП Кабалюк М.М. здійснювати реалізацію паливно-мастильних матеріалів за оскаржуваним договором

у справі за позовом заступника прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби, м. Львів до державного підприємства "Ясінянське лісомисливське господарство", смт. Ясіня Рахівського району та до приватного підприємця Кабалюк Миколи Миколайовича, смт. Ясіня Рахівського району про визнання недійсним договору купівлі-продажу№82 від 12.06.2019

За участю представників:

прокурор - Лемак Р.В., посвідчення № 040374 від 19.01.2016 року

від позивача - не з`явився

від відповідача 1 - Левицький А.О., адвокат (свідоцтво серія ЗР № 21/1390 від 05.04.2018 року)

від відповідача 2 - не з`явився

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до Господарського суду Закарпатської області в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби, м. Львів до державного підприємства "Ясінянське лісомисливське господарство", смт. Ясіня Рахівського району та до приватного підприємця Кабалюк Миколи Миколайовича, смт. Ясіня Рахівського району про визнання недійсним договору купівлі-продажу№82 від 12.06.2019 укладеного між ДП "Ясінянське ЛМГ" та ПП Кабалюк М.М. щодо придбання паливно-мастильних матеріалів на суму 3600 000 грн., на майбутнє, посилаючись на порушення вимог ст. ст. 1 3 1 - 1 Конституції України, ст.ст. 23, 24 Закону України "Про прокуратуру", ст. ст. 1,2 Закону України "Про публічні закупівлі".

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у розгляді справи №907/576/19 призначено підготовче засідання на 23.10.2019. Також на дату судового засідання призначено до розгляду заяву прокурора про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2019 було відкладено підготовче засідання та розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову на 20 листопада 2019 р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.11.2019 було продовжено строк підготовчого провадження у справі №907/576/19 та оголошено перерву в підготовчому засіданні за згодою сторін до 10 грудня 2019 року.

Прокурор у ході підготовчого засідання заявлені вимоги щодо вжиття заходів забезпечення позову підтримує у повному обсязі з підстав, наведених у поданій суду заяві. Просить суд врахувати те, що невжиття судом відповідних заходів забезпечення позову матиме незворотні наслідки та утруднить виконання судового рішення у справі.

Відповідач 1 у судовому засіданні заперечує стосовно задоволення заяви, виходячи з поданих письмових запереченнях на позов з доказами в їх обґрунтування, зокрема, вказує, що в заявлених позивачем заходах забезпечення відсутні підстави для їх задоволення.

Відповідач 2 в засідання суду не з`явився, натомість подано клопотання в якому просить суд розглянути засідання без участі уповноваженого представника та повністю заперечує стосовно заяви про вжиття заходів забезпечення позову з підстав та мотивів викладених в поданому письмовому запереченні.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як зазначає заявник, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

В заяві про забезпечення позову заявник просить суд заборонити відповідачу ДП «Ясінянське лісомисливське господарство» проводити оплату за придбані паливно-мастильні матеріали відповідно до договору №82 від 12.06.2019 року, а ПП Кабалюк М.М. здійснювати реалізацію паливно-мастильних матеріалів відповідно до цього ж договору.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Позовною вимогою у справі, що розглядається є визнання недійсним договору купівлі-продажу №82 від 12.06.2019 року, укладеного між ДП «Ясінянське лісомисливське господарство» та ПП Кабалюк Миколою Миколайовичем, заборонити виконувати який просить позивач, звертаючись із заявою про забезпечення позову.

Задоволення позову у справі та, як наслідок, визнання правочину недійсним призведе до тих самих наслідків, що й задоволення вищезгаданого заходу забезпечення позову - унеможливить вчинення будь-яких дій щодо виконання договору, оскільки, відповідно до вимог законодавства недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, та не може бути виконаним.

Аналогічної позиції щодо неприпустимості вжиття заходів забезпечення позову у спорах про визнання недійсним договору шляхом заборони вчиняти будь-які дії з виконання такого договору дотримується і Касаційний господарський суд у складі Верховного суду (постанова від 09.10.2018 р. у справі №920/407/18, постанова від 12.06.2019 р. у справі №910/773/19).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Позивач в обґрунтування своєї позиції стосовно наявності підстав для вжиття судом заходів забезпечення позову просить суд взяти до уваги те, що порушені у даній справі інтереси держави будуть відновлені тоді, коли судом буде задоволено позов прокурора, незаконно укладений між відповідачами договір буде визнано нечинним. Дана обставина унеможливить незаконне витрачання коштів, яке має місце у ході виконання оскаржуваного правочину. У ході розгляду судом даного позову відповідачі вправі безперешкодно здійснювати операції з купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів, що є предметом оскаржуваного договору. Водночас, фактичне використання придбаних паливно-мастильних матеріалів, а також освоєння продавцем грошових коштів, отриманих від їх реалізації, унеможливить в подальшому повернення сторонам набутого за договором (коштів та паливно-мастильних матеріалів), у зв`язку з чим інтереси держави залишаться не захищеними. У зв`язку з чим, виникла необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам - ДЛ «Ясінянський ЛМГ» та ПП Кабалюку М.М. вчиняти певні дії за оскаржуваним договором, а саме: здійснювати реалізації паливно-мастильних матеріалів та відповідно проводити їх оплату продавцеві.

Аналізуючи позицію сторін з приводу заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову суд констатує, що заявником не доведено існування обґрунтованих доводів, підтверджених належними доказами, щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить належного документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В заяві про забезпечення позову містяться лише припущення заявника, які не підтверджуються фактичними обставинами справи та повноважними представниками відповідачів.

Окрім того, суд вважає, що обраний прокурором спосіб заходів забезпечення позову є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог та може призвести до порушення ведення відповідачами відповідної господарської діяльності.

Згідно зі ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З огляду на те, що судом у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено, також не вбачається підстав для вжиття судом заходів зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями ст.ст.136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заступника прокуратури Закарпатської області, м. Ужгород №05/1-717-19 вих-19 від 10.09.2019 (надійшла до суду 20.09.2019) про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.12.2019р.

Суддя О.Ф. Ремецькі