ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2019 р. Справа№ 910/17476/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Бовсуновській Ю.В.,

за участю представників:

від позивача - не прибув;

від відповідача - Яковюк Л.Ю., в.о. директора ТОВ «Нафтогаз-Альянс» та Яценко С.А., адвокат, довіреність б/н від 22.10.2019;

від третьої особи - не прибув;

від приватного виконавця - Крайчинський С.С., посвідчення №0048 від 20.06.2017;

від ПАТ «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» - Джоболда А.В., довіреність б/н від 18.06.2019,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 про задоволення заяви приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича про звернення стягнення на грошові кошти у справі №910/17476/16 (суддя Плотницька Н.Б.) за позовом Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» до товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» про стягнення 18 632 875,20 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 у справі №910/17476/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2018, позов задоволено частково; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» на користь Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» заборгованість у розмірі 14 955 001,00 грн., штраф у розмірі 1 475 500,10 грн., 3% річних у розмірі 172 328,28 грн., інфляційні втрати в розмірі 18 858,43 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 186 611,16 грн. В іншій частині позову відмовлено.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016, 06.09.2018 було видано наказ.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.11.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2018 у справі 910/17476/16 залишено без змін.

В подальшому до Господарського суду міста Києва від приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Крайчинського Сергія Станіславовича надійшла заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

У вказаній заяві приватний виконавець просить суд надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу міста Київ Крайчинському Сергію Станіславовичу в межах здійснення заходів у виконавчому провадженні №57255801 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/17476/16 від 06.09.2018 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» на користь Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» залишку несплаченого боргу в розмірі 14 843 687,81 грн., звернути стягнення на грошові кошти в розмірі 3 333 566,50 грн., що належать приватному акціонерному товариству «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння», яке має заборгованість перед боржником, а саме: товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс», яка не оспорюється зазначеною особою та підтверджується листами №172/4-09/19 від 19.09.2019 та №438/2 від 12.09.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 у справі №910/17476/16 задоволено заяву приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником; звернуто стягнення на грошові кошти приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» в розмірі 3 333 566,50 грн., в рахунок виконання рішення за наказом Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/17476/16 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» на користь Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» заборгованості у розмірі 14 955 001,00 грн., штрафу у розмірі 1 475 500,10 грн., 3% річних у розмірі 172 328,28 грн., інфляційних втрат в розмірі 18 858,43 грн., та витрат по сплаті судового збору у розмірі 186 611,16 грн.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича.

Так, за доводами апелянта, ані лист приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» №172/4-09/19 від 17.09.2019, ані вимога №438/2 від 12.09.2018, надіслана ТОВ «Нафтогаз-Альянс» на адресу ПАТ «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння», на які містяться посилання в оскаржуваній ухвалі, не є первинними документами, що містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, а відтак, на його думку не є належними доказами в розумінні положень ст. 76 ГПК України. Крім того, апелянт зазначає, що сума вказана у заяві (3 333 566,50 грн.) не відповідає сумі у вимозі (4 000 279,80 грн.), однак наведені розбіжності у сумах, судом не було досліджено та не надано жодної правової оцінки поданим ТОВ «Нафтогаз-Альянс» податковим накладним. Крім того, як стверджує скаржник, суд не врахував, що кошти, звернення на стягнення яких просить приватний виконавець є предметом спору у справі №910/10776/19.

Представники апелянта - відповідача у справі, в судовому засіданні підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі.

Приватний виконавець в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Представник ПАТ «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» також заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Позивач та третя особа правом на участь своїх представників не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від позивача та третьої особи до суду не надійшло.

Слід зазначити, що явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

З огляду на обмежені строки розгляду справи та те, що неявка представників позивача та третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання розглянута по суті у даному судовому засіданні з прийняттям постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вже зазначалося, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 у даній справі, 06.09.2018 було видано відповідний наказ.

Наказ пред`явлено позивачем до виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Крайчинському Сергію Станіславовичу 19.09.2018.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. про відкриття виконавчого провадження ВП №57255801 від 19.09.2018 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу №910/17476/16 від 06.09.2018.

В ході здійснення виконавчого провадження ВП №57255801, приватним виконавцем було вжито низку заходів щодо примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016, зокрема - накладено арешт на майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 18 283 856,59 грн.; накладено арешт на грошові кошти боржника, що знаходяться на банківських рахунках боржника.

Утім, як зазначає приватний виконавець, залишок грошових коштів на рахунках боржника, відсутній, сума заборгованості в розмірі 14 843 687,81 грн. не погашена та з боку боржника не вчиняється жодних дій спрямованих на виконання рішення суду, що свідчить про ухилення боржника від погашення існуючої заборгованості.

Разом з тим, на вимогу приватного виконавця від 16.09.2019 від ПрАТ «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» надійшов лист №172/4-09/19 від 17.09.2019, яким повідомлено виконавця про те, що станом на дату отримання вимоги (16.09.2019) у ПрАТ «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» перебувають грошові кошти, які належать ТОВ «Нафтогаз-Альянс» у сумі 3 333 566,50 грн.

Наведена інформація також підтверджується змістом вимоги ТОВ «Нафтогаз-Альянс» №438/2 від 12.09.2018 направленою на адресу ПрАТ «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» щодо повернення на поточний рахунок ТОВ «Нафтогаз-Альянс» коштів, зокрема, різниці за оплачений, але не переданий природний газ згідно договорів купівлі-продажу природного газу №ПГ-Т/16-007/20, №ПГ-Т/16-007/21, №ПГ-Т/16-007/22, №ПГ-Т/16-007/23, №ПГ-Т/16-007/24, у сумі 4 000 279,80 грн.

Беручи до уваги вказані обставини, з посиланням на положення ч. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 336 ГПК України, приватний виконавець звернувся до суду із заявою про надання дозволу приватному виконавцю виконавчого округу міста Київ Крайчинському С.С. в межах здійснення заходів у виконавчому провадженні №57255801 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/17476/16 від 06.09.2018 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» на користь Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» залишку несплаченого боргу в розмірі 14 843 687,81 грн., звернути стягнення на грошові кошти в розмірі 3 333 566,50 грн., що належать приватному акціонерному товариству «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння», яке має заборгованість перед боржником, а саме: товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс», яка не оспорюється зазначеною особою та підтверджується листами №172/4-09/19 від 19.09.2019 та №438/2 від 12.09.2018.

Судом першої інстанції заяву задоволено у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з позицією місцевого суду, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частки, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих.

На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний виконавець звернувся до суду із заявою, в якій посилаючись на положення ч. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 336 ГПК України, просить суд надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу міста Київ Крайчинському С.С. в межах здійснення заходів у виконавчому провадженні №57255801 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/17476/16 від 06.09.2018, звернути стягнення на грошові кошти в розмірі 3 333 566,50 грн., що належать приватному акціонерному товариству «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння», яке має заборгованість перед товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс».

В обґрунтування поданої заяви, виконавець зазначив, що розмір наявної заборгованості перед боржником у даній справі, приватним акціонерним товариством «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» не оспорюється та підтверджується листами №172/4-09/19 від 19.09.2019 та №438/2 від 12.09.2018.

Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 336 Господарського процесуального кодексу України, суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником.

Тобто, наведеною нормою визначено умови, за яких можливе звернення стягнення за заявою виконавця на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, а саме - в разі наявності у особи заборгованості перед боржником і така заборгованість зазначеною особою не оспорюється або якщо заборгованість підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

З метою здійснення виконавчих дій з примусового виконання наказу №910/17476/16 від 06.09.2018, приватним виконавцем виконавчого органу міста Києва Крайчинським С.С. було надіслано вимогу №4738 від 16.09.2019, адресовану ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» та АТ «Укртрансгаз», про надання приватному виконавцю інформації щодо наявності у вказаних товариств майна/коштів, що належать товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс», з наданням відповідних підтверджуючих документів.

На виконання вимоги, ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» листом №172/4-09/19 від 17.09.2019 повідомило приватного виконавця про те, що станом на дату отримання вимоги у стягувача перебувають грошові кошти, які належать ТОВ «Нафтогаз-Альянс» у сумі 3 333 566,50 грн.

Також, до листа було додано низку копій підтверджуючих документів, такі як: копії договорів купівлі-продажу природного газу №ПГ-Т/16-007/20, №ПГ-Т/16-007/21, №ПГ-Т/16-007/22, №ПГ-Т/16-007/23, №ПГ-Т/16-007/24 укладених між ТОВ «Нафтогаз-Альянс» та ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» у червні 2016 року; роздруківки звітів проведених операцій по рахунку ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» щодо здійснення ТОВ «Нафтогаз-Альянс» оплат за природний газ на підставі вказаних договорів; копії податкових накладних; вимога ТОВ «Нафтогаз-Альянс» №438/2 від 12.09.2018 надіслана ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння».

У вимозі №438/2 від 12.09.2018 ТОВ «Нафтогаз-Альянс» зазначило, що ним за договорами купівлі-продажу природного газу було перераховано на рахунки ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» грошові кошти за природний газ у розмірі 19 170 679,80 грн., однак оплачений газ на суму 4 000 279,80 грн. продавець не передав, у зв`язку з чим ТОВ «Нафтогаз-Альянс» звернулося з вимогою про повернення вказаної різниці за оплачений, але не переданий газ, а також перерахувати суму завданих збитків, інфляційних втрат, 3% річних, втраченої вигоди.

При цьому, під час розгляду справи в першій інстанції, ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» надало суду письмові пояснення про те, що ним не оспорюється наявність у товариства грошових коштів у розмірі 3 333 566,50 грн. та не заперечується їх стягнення на користь позивача.

Отже, враховуючи викладені обставини у сукупності із наявними у справі підтверджуючими документами, які свідчать про доведеність суми заборгованості в розмірі 3 333 566,50 грн. у ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» перед ТОВ «Нафтогаз-Альянс» (боржником у даній справі) та яка не оспорюється і не заперечується зазначеною особою, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення заяви приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Крайчинського С.С. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать у ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» (особі, яка має заборгованість перед боржником - ТОВ «Нафтогаз-Альянс»).

Крім того, слід зазначити, що відповідне звернення стягнення не породжує жодних нових чи додаткових грошових зобов`язань, а лише встановлює обов`язок особи, яка має заборгованість перед боржником, сплатити таку заборгованість на користь стягувача, тим самим погасивши у відповідній частині свою заборгованість перед стягувачем у даній справі.

Колегією суддів відхиляються доводи скаржника про не дослідження судом розбіжностей у сумах вказаних у заяві (3 333 566,50 грн.) та у вимозі, разом з податковими накладними (4 000 279,80 грн.), з огляду на те, що суд не вирішував спір стосовно суми стягнення - 3 333 566,50 грн. чи 4 000 279,80 грн., так як наразі предметом розгляду є спір про звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 3 333 566,50 грн., - суму заявлену виконавцем у заяві.

Водночас, задоволення заяви приватного виконавця на вказану суму коштів не позбавляє сторони права вирішити спір щодо різниці між сумами боргу, в яких виникли розбіжності.

При цьому, задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти в межах розгляду даної справи спрямовано виключно на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 у справі №910/17476/16 та жодним чином не порушує та не зачіпає права ТОВ «Нафтогаз-Альянс» у справі №910/10776/19, чим спростовуються доводи апелянта про неврахування місцевим судом, що спірні кошти є предметом спору у справі №910/10776/19.

В свою чергу, норма частини 1 статті 336 ГПК України не пов`язує можливість звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником лише з наявністю судового рішення про підтвердження такої заборгованості, оскільки законодавець визначив інші обставини (критерії), які надають право звернутися із відповідною заявою, а суду першої інстанції, який розглянув справу, - задоволити таку заяву чи відмовити у її задоволенні.

Стосовно посилання апелянта на те, що лист приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» №172/4-09/19 від 17.09.2019 та вимога №438/2 від 12.09.2018 не є належними доказами, оскільки не є первинними документами, колегія суддів зазначає, що дійсно наведені документи не є первинними документами в розумінні положень Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», утім це не свідчить про неналежність їх як доказів у даній справі. Як вже було встановлено судом, до листа №172/4-09/19 від 17.09.2019 ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» було додано низку підтверджуючих документів, серед яких, договори, звіти по рахунку, податкові накладні, а також вимога №438/2 від 12.09.2018, в якій ТОВ «Нафтогаз-Альянс» зазначило про наявність перед ним боргу у ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння». При цьому, судом досліджувались не лише зміст самого листа та вимоги, а й у сукупності всі наявні у справі документи та пояснення сторін.

Крім того, доказів на підтвердження того факту, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 у справі №910/17476/16 виконане з боку відповідача (боржника) - товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» у повному обсязі, в тому числі в частині заявленої виконавцем суми, матеріали справи не містять.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 у справі №910/17476/16 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 16.12.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко