ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2892/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланторія»
до Приватного підприємства "МАГНІТ +", м. Харків
про та за зустрічним позовом стягнення коштів Приватного підприємства "МАГНІТ +", м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланторія» про розірвання контракту
за участю представників:

позивача Альошин В.В.

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ланторія» (республіка Білорусь) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства «Магніт +» про стягнення попередньої оплати за контрактом №1 від 09.01.2018 р. в сумі 30000,00 доларів США. Витрати по сплаті судового збору позивач просив покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на невиконання відповідачем умов контракту №1 від 09.01.2018 р. щодо поставки позивачу товару загальною вартістю 30000,00 доларів США, попередню оплату якого було здійснено 16.01.2018 р. за платіжним дорученням №162.

Ухвалою суду від 26.11.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 17.12.2019 р. о 09:30, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 30.01.2019 р. судом було повернуто ПП «Магніт +» зустрічну позовну заяву по справі №922/2892/18. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "МАГНІТ +" було задоволено, ухвалу господарського суду Харківської області від 30.01.2019 року у справі №922/2892/18 скасовано, справу передано на розгляд господарського суду Харківської області.

Ухвалою від 02.05.2019 р. було поновлено провадження у справі, прийнято зустрічний позов ПП «Магніт +» та об`єднано в одне провадження із первісним позовом по справі №922/2892/18, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи та доказів за зустрічним позовом, зобов`язано ПП «Магніт +» надати до суду оригінал зустрічної позовної заяви з доданими до неї документами (докази сплати судового збору, докази направлення копії заяви відповідачу за зустрічним позовом).

Ухвалою від 10.05.2019 р. було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.05.2019 р. о 10:00.

10.05.2019 р. розгляд справи було зупинено у зв`язку касаційним оскарженням ПП "Магніт +" постанови Східного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 р. по справі № 922/2892/18.

Ухвалою від 07.11.2019 р. провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначено на 18.11.2019 р. о 10:00.

18.11.2019 р. від представника ТОВ «Ланторія» надійшли письмові пояснення (вх. 27742), в яких позивачем викладено заперечення на зустрічні позовні вимоги ПП "Магніт +".

Ухвалами, занесеними до протоколу судового засідання від 18.11.2019 р., 26.11.2019 р. розгляд справи відкладався на 26.11.2019 р. та на 10.12.2019 р.

У призначене на 10.12.2019 р. судове засідання з`явився представник позивача за первісним позовом, який підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти заперечень та вимог відповідача позивач заперечував.

Приватне підприємство "МАГНІТ +" у підготовчі судові засідання та у засідання з розгляду справи по суті свого представника не направляло, про причини неявки суд не повідомляло.

Ухвалою суду від 02.05.2019 р. було зобов`язано ПП «Магніт +» надати до суду оригінал зустрічної позовної заяви з доданими до неї документами (докази сплати судового збору, докази направлення копії заяви відповідачу за зустрічним позовом). Однак, ПП «Магніт +» не було надано до суду оригінал зустрічної позовної заяви з доданими до неї документами.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали суду були надіслані відповідачу (згідно відміток на зворотній стороні ухвал) за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, але не були отримані та повернулися до суду із відмітками про закінченням строку зберігання та з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки АТ «Укрпошта». Відповідач не повідомляв суд про зміну адреси листування та про причини систематичного неотримання поштових відправлень.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 202 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі необхідні заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому є підстави для розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

09.01.2018 р. між приватним підприємством «Магніт +» (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ланторія» (Покупець) було укладено контракт №1 (надалі - Контракт), за яким Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується купити товари у кількості, асортименті та за цінами визначеними у додатках до даного Контракту, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Між Позивачем та Відповідачем було підписано додаток №1 від 09.01.2018 р. до Контракту, відповідно до якого Продавець поставляє Покупцю кришку металеву ТО 82 у кількості 1 000 000 шт. загальною вартістю 30 000 доларів США (USD).

Умовами Контракту передбачено поставку товарів партіями протягом строку визначеного п. 5.1 Контракту, кількість товару в партії визначається сторонами згідно з Додатками. Пунктом 2.1 Контракту передбачено, що ціни на товари визначаються в доларах СШA (USD). Ціни погоджуються сторонами Контракту у Додатках. Загальна ціна договору встановлена в п. 2.2 Контракту.

Відповідно до пункту 3.1 Контракту поставка здійснюється на умовах FCA. Місце завантаження товару: Україна, м. Харків вул. Механізаторів, буд. 2. Товар поставляється з наступного заводу виробника приватного підприємства «Магніт +» - м. Харків, вул. Механізаторів, буд. 2 (п. 3.3 Контракту).

Згідно п. 4.1 Контракту товар підлягає попередній оплаті у розмірі 100% вартості партії товару, що поставляється. Відповідно до пункту 4.2 Контракту розрахунки за товари здійснюються в доларах США (USD).

09 січня 2018 року Продавцем виставлено Покупцю рахунок-фактуру №2 на оплату товару, кришки металевої ТО 82 у кількості 1000000 шт., на загальну суму 30000 доларів США (USD).

16 січня 2018 року Позивачем було здійснено попередню оплату на рахунок Відповідача в сумі 30000,00 доларів США (USD), що підтверджується платіжним дорученням №162.

Пунктом 4.4 Контракту передбачено, що Продавець підготує до відвантаження або відвантажить із наявності замовлений товар протягом 60 робочих днів з дня надходження грошових коштів на рахунок, вказаний у відповідному рахунку. Відповідно до пункту 5.2 Контракту поставка по даному Контракту здійснюється протягом 60 робочих днів з моменту оплати Покупцем рахунка-фактури. У разі невідвантаження або непоставки товару протягом строку, вказаного в п. 4.4 Контракту, Продавець несе відповідальність у відповідності з діючим законодавством.

Згідно п. 5.1 Контракту датою поставки вважається дата митних відміток країни відправника на автотранспортній накладній (CMR).

23.04.2018 р. позивачем було направлено претензію №180 відповідачу з вимогою про повернення попередньої оплати.

Однак, відповідачем не було виконано свого обов`язку щодо поставки вищевказаного товару за Контрактом та не було повернуто перераховані за товар кошти, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

В той же час, відповідач звернувся із зустрічним позовом, в якому просив суд розірвати контракт №1 від 09.01.2018 р., укладений між ТОВ «Ланторія» та ПП «Магніт+».

Позивач за зустрічним позовом вказує, що ТОВ «Ланторія» звернулося до господарського суду з позовом про повернення попередньої оплати до закінчення терміну дії договору, що на думку ПП «Магніт+» свідчить про істотне порушення договору з боку ТОВ «Ланторія».

ПП «Магніт+» стверджувало, що не відмовлялося від передачі товару позивачу, але внаслідок настання подій форс-мажорних обставин товар на адресу замовника не був відвантажений.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог та зустрічних позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 663 ЦК продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з умов укладеного сторонами Контракту, Продавець підготує до відвантаження або відвантажить із наявності замовлений товар протягом 60 робочих днів з дня надходження грошових коштів на рахунок, вказаний у відповідному рахунку (п. 4.4 Контракту). Відповідно до пункту 5.2 Контракту поставка по даному Контракту здійснюється протягом 60 робочих днів з моменту оплати Покупцем рахунка-фактури.

Рахунок-фактуру №2 від 09.01.2019 р. позивачем було оплачено 16.01.2018 р., що підтверджується копією платіжного доручення №162 на суму 30000,00 доларів США. Факт отримання відповідачем зазначених коштів не заперечувався.

Однак, у встановлені п. 4.4, 5.2 Контракту строки відповідач не здійснив поставку товару. В зустрічній заяві відповідач вказував, що не відвантажив позивачу товар внаслідок настання подій форс-мажорних обставин, але якими саме подіями це обумовлено та якими доказами підтверджено їх настання відповідачем не було зазначено. Відповідачем було здійснено лише посилання на відзив на позовну заяву, який до суду не надавався.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Таким чином, факт отримання коштів та не здійснення поставки товару у погоджені сторонами в Контракті строки визнано відповідачем. Будь-яких доказів на підтвердження поважності причин невиконання взятого на себе зобов`язання відповідачем не було надано.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, позивач скористався правом, передбаченим ч. 2 ст. 693 ЦК України на повернення суми попередньої оплати у зв`язку з невиконаннями відповідачем зобов`язання з передання оплаченого товару в установлений умовами Контракту строк, тому безпідставними є посилання відповідача на істотне порушення позивачем Контракту через звернення до суду з вимогою про повернення коштів.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

В той же час, строк виконання конкретного обов`язку за договором не є тотожним строку договору та встановлюється умовами договору за погодженням сторін.

Пунктом 11.1 Контракту було встановлено строк дії договору до 31.12.2018 р., в той же час, зобов`язання з поставки товару на суму 30000,00 доларів США було визначено Додатком №1 до Контракту, а строк виконання зобов`язання з поставки оплаченого за Додатком №1 товару було встановлено п. п. 4.4, 5.2 Контракту. Відповідачем не було здійснено поставку товару в погоджений строк поставки, тому зобов`язання з поставки товару за Додатком №1 є порушеним саме відповідачем.

Доводи ПП «Магніт+» про істотне порушення договору позивачем не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а посилання на той факт, що позивач звернувся до суду з вимогою про повернення отриманої відповідачем передоплати за Додатком №1 до Контракту, на яку не було виконано зобов`язання з поставки товару, не свідчить про порушення позивачем умов Контракту, а лише є способом реалізації позивачем захисту своїх порушених прав у межах виконання сторонами Контракту та Додатку №1 до нього.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

За приписами ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Керуючись ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи зазначені положення діючого законодавства України, встановлені обставини, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості первісних позовних вимог, суд задовольняє вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланторія» у повному обсязі та відмовляє у задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства «Магніт +» з огляду на його необґрунтованість.

Враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та те, що спір виник з вини відповідача за первісним позовом, судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на ПП «Магніт +».

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланторія» задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства «Магніт +» (, адреса: 61075, м. Харків, вул. Механізаторів, буд. 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланторія» (код ОКПО 37668046, УНН 190629555, адреса: 223130, Мінська обл., Логойський район, міське селище Плещениці, мікрорайон «Військове містечко», будівля 4/127, кімната 2-5, Республіка Білорусь (счет №BY12PJCB 3012 0096 1640 1000 0840, «Приорбанк» ОАО, Республика Беларусь, г. Минск, ЦБУ114, код банка PJCBBY2X) попередню оплату по Контракту №1 від 09.01.2018 р. в сумі 30000,00 доларів США (USD).

Стягнути з приватного підприємства «Магніт +» (, адреса: 61075, м. Харків, вул. Механізаторів, буд. 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланторія» (код ОКПО 37668046, УНН 190629555, адреса: 223130, Мінська обл., Логойський район, міське селище Плещениці, мікрорайон «Військове містечко», будівля 4/127, кімната 2-5, Республіка Білорусь (счет №BY12PJCB 3012 0096 1640 1000 0840, «Приорбанк» ОАО, Республика Беларусь, г. Минск, ЦБУ114, код банка PJCBBY2X) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 450,00 доларів США (USD).

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "12" грудня 2019 р.

Суддя Л.С. Лаврова