РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2019 р. Справа № 910/15039/19
За позовом Акціонерного товариства « Українська залізниця » в особі регіональної філії « Львівська залізниця »

До Державного агентства резерву України

Про стягнення 822846,91 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Кобко О.Л. - предст.

Від відповідача Вавренюк О.А. - предст.

Обставини справи

Позивач - Акціонерне товариство " Українська залізниця " в особі регіональної філії « Львівська залізниця » звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача - Державного агентства резерву України 822846,91 грн. витрат, здійснених на утримання і зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у 1- му та 2 - му кварталах 2019 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2019 р. відкрите провадження у справі №910/15039/19, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення судового засідання на 05.12.2019 р.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що відсутні підстави для сплати заявленої позивачем заборгованості, оскільки витрати за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву позивачем за 2019 роки не були узгоджені з Держрезервом, а також не підписаний акт взаєморозрахунків фактичних витрат у сумі заявленій позивачем.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

11.06.2003 р. між позивачем ( зберігачем) та відповідачем (комітетом) був укладений договір відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № Л/НР-0315з/НЮ.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов`язався прийняти на відповідальне зберігання цінності мобілізаційного резерву, а відповідач зобов`язався відшкодувати останньому витрати за зберігання цінностей.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає про те, що протягом першого та другого кварталів 2019 р. здійснював належне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву України. Загальна сума витрат здійснених позивачем на утримання та зберігання вказаних цінностей складає 822846,91 грн., з урахуванням ПДВ в сумі 137141,16 грн., зокрема:

за 1-й квартал 2019 р. - 457889,44 грн., в т.ч. ПДВ 76314,91 грн.

за 2-й квартал 2019 р. - 364957,47 грн. в. т.ч. ПДВ 60826,25 грн.

Вказана сума витрат підтверджується звітами про витрати, актами на відшкодування витрат, актами звірки взаєморозрахунків за 1- й та 2-й квартал 2019 р.

Пунктом 4.4. договору № Л/НР-0315з/НЮ від 11.06.2003 р. передбачено, що відшкодування витрат ( з урахуванням податку на додану вартість ) зберігачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву комітет здійснює в межах, визначених підписаними актами взаєморозрахунків фактичних витрат у відповідності до п. 4.3 цього договору, не пізніше 30 числа місяця наступного за звітним кварталом.

Натомість, відповідач свої зобов`язання не виконав.

08.08.2019 р. з метою досудового врегулювання спору відповідачу направлялась претензія № НЗ1-10/4162 про сплату заборгованості за 1-й та 2-й квартали 2019 р. в розмірі 822846,91 грн.

Вказана претензія залишена без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ). ( ст. 610 ЦК України ).

Згідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ( ст. 525 ЦК України ).

Твердження представника відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що у Державного агентства резерву України відсутні підстави для сплати заявленої позивачем заборгованості, оскільки витрати за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву позивачем за 2019 р. не було узгоджено з Держрезервом, а також не підписаний акт взаєморозрахунків фактичних витрат судом до уваги не приймається, оскільки факт не підписання відповідачем актів та звітів про витрати, з відсутності вмотивованої відмови від їх підписання не може свідчити про те, що витрати не були понесені позивачем та не звільняє відповідача від оплати фактично понесених витрат позивачем.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 129, ст. ст. 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного агентства резерву України ( 01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 28, код 37472392 ) на користь Акціонерного товариства « Українська залізниця » ( 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815 ) особі регіональної філії « Львівська залізниця » ( 79000, м. Львів, вул. Гоголя, 1, код 40081195 ) 822846 ( вісімсот двадцять дві тисячі вісімсот сорок шість ) грн. 91 коп. витрат, здійснених на утримання і зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у 1- му та 2 - му кварталах 2019 р., 12342 ( дванадцять тисяч триста сорок дві ) грн. 70 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 11.12.2019 р.

СуддяВ.І.Пінчук