УХВАЛА

16.12.2019Справа № 910/17623/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» про забезпечення позову у справі

За позовом 1) Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна»

до Антимонопольного комітету України

про визнання частково недійсним рішення

Представники: без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Джей Ті Інтернешнл Україна» (далі-позивач 1) та Приватне акціонерне товариство «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» (далі-позивач-2) звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі-відповідач) в якому просять суд:

- визнати недійсним пункт 1 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 10.10.2019 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» в частині, що стосується Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна»;

- визнати недійсним пункт 5 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 10.10.2019 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу»;

- визнати недійсним пункт 6 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 10.10.2019 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу»;

- визнати недійсним пункт 11 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 10.10.2019 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» в частині, що стосується Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивачів, Антимонопольний комітет України неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи №126-26.13/18-17, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, що призвело до прийняття незаконного рішення, порушення норм матеріального права, оскільки, на думку позивачів, останні не вчиняли протиправних дій у вигляді антиконкурентних узгоджених дій з іншими виробниками, Комітетом не враховано, що причини виходу з ринку дистриб`юторів у 2010-2011 роках знаходиться поза межами контролю позивачів, відповідачем не обгрунтовано розмір штрафу.

Крім того, разом з позовною заявою Публічне акціонерне товариство «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватне акціонерне товариство «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» подали заяву про забезпечення позову, в якій просять суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом:

1) зупинення до набрання законної сили рішенням суду у цій справі дії Рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 10.10.2019 року «Про порушення законодавства про захист від економічної конкуренції та накладення штрафу», прийнятого у справі № 126-26.13/18-17, в частині, що стосується Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна»;

2) заборони до набрання законної сили рішенням суду у цій справі Антимонопольному комітету України вчиняти будь-які дії, пов`язані з виконанням рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 10.10.2019 року «Про порушення законодавства про захист від економічної конкуренції та накладення штрафу» прийнятого у справі № 126-26.13/18-17 в частині, що стосується Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна», а саме:

- заборони Антимонопольному комітету України до набрання законної сили рішенням суду у цій справі вчиняти будь-які дії, пов`язані із стягненням з Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» штрафу;

- заборони Антимонопольному комітету України до набрання законної сили рішенням суду у цій справі нараховувати пеню за кожен день прострочення сплати штрафу Публічним акціонерним товариством «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватним акціонерним товариством «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна».

Заява обгрунтована тим, що нарахування пені зупиняється лише на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу, проте в цей період не включено час знаходження матеріалів справи у суді, коли згаданий розгляд чи перегляд не здійснювалися, при цьому з огляду на визначену АМК в оскаржуваному рішенні суму штрафу (923 291 500, 00 грн), позивачі зазначають, що розмір пені, яка може бути нарахована відповідачем за день складає 13 849 372, 50 грн. Тож, як зазначають позивачі, невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до безпідставного нарахування пені та/або стягнення коштів на підставі оскаржуваного рішення до набрання законної сили рішення у цій справі, що фактично унеможливить ефективний захист порушеного права.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено у ч. 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України (ч. 5 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Так, в силу норм Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України в силу своїх повноважень приймають відповідні рішення, як-от: рішення у заявах про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання (ст. 28 Закону), рішення у справах про узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання (ст. 31 Закону), рішення у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (ст. 48 Закону).

Судом встановлено, що спірне рішення Антимонопольного комітету України прийняте у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції в порядку ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

З огляду на те, що Антимонопольним комітетом України було прийнято спірне рішення, яким визнано, що, зокрема Публічним акціонерним товариством «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватним акціонерним товариством «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» вчинено порушення, передбачене пунктом 5 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються обмеження доступу інших суб`єктів господарювання (покупців) на ринок первинного продажу виробниками сигарет, то за відсутності визначення іншого, оскарження такого рішення до суду (у певній частині) передбачає автоматичне зупинення його виконання в цій частині на час розгляду справи (на відміну від рішень, прийнятих в порядку ст.ст. 28,31 Закону), а отже підстав для повторного зупинення дії рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 10.10.2019 немає.

Оскільки оскарження спірного рішення Антимонопольного комітету України до суду (у певній частині) передбачає автоматичне зупинення його виконання в цій частині на час розгляду справи, відсутні обґрунтовані підстави для зупинення дії оскаржуваного рішення в частині, що стосується Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» до набрання рішенням суду у справі законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 916/492/19 та від 14.11.2019 у справі № 914/938/19.

Крім того, відповідно до ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

З огляду на наведене, норми ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачають автоматичне зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, а тому заява в частині заборони Антимонопольному комітету України нараховувати пеню за кожен день прострочення сплати штрафу Публічним акціонерним товариством «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватним акціонерним товариством «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» також не підлягає задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що позивачами не надано суду доказів на підтвердження вчинення Антимонопольним комітетом України дії направлених на примусове стягнення з Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» штрафу накладеного оскаржуваним рішенням, а тому вимоги позивачів про заборону Антимонопольному комітету України до набрання законної сили рішенням суду у цій справі вчиняти будь-які дії, пов`язані із стягненням з Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» штрафу не підлягають задоволенню.

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подану заяву Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Україна» та Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 16.12.2019.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.