ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1897/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевська Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса - Корнишин О.О. за довіреністю від 18.04.2019 року № 1-г;

від Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м.Одеса - Гольчановський Г.С. за ордером від 16.12.2019 року серія КВ № 826857.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 року, м. Одеса, суддя Петров В.С., повний текст рішення складено 28.10.2019 року

у справі № 916/1897/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса

до відповідача Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м.Київ в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м.Одеса

про стягнення 13 323,30 доларів США, що еквівалентно 348 622 грн. 56 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

В липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Одеса, в якій просило суд стягнути з Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м.Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса надмірно сплачену суму у розмірі 13 323,30 доларів США, а також сплачений судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.03.2018 року між Державним підприємством Адміністрація морських портів України (Адміністрація) та позивачем у справі (Морський агент) був укладений договір № 64-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, на виконання вимог якого позивач оплачував виставлені відповідачем рахунки на сплату корабельного збору, при цьому, вищезазначені рахунки відповідачем виставлялись без урахування знижки у розмірі 20 % корабельного збору, яка передбачена п. 1.7. Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого Наказом МІУ від 27.05.2013 року № 316, оскільки 20.06.2018 року Державна Служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) наказом № 566 безпідставно достроково припинила дію підтвердження № 17/17 про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року. При цьому, позивач зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року по справі № 815/3167/18 та Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 року вищезазначений наказ було скасовано, в зв`язку з чим, позивач вважає, що за період з 20.06.2018 року по 06.12.2018 року відповідачем було неправомірно нараховано корабельний збір без урахування знижки 20 %.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 року у справі №916/1897/19 (суддя Петров В.С.) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту) про стягнення 13 323,30 дол. США, що еквівалентно 348 622 грн. 56 коп. відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки наказом Державної Служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) від 20.06.2018 року № 566 було достроково припинено дію Підтвердження лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року № 17/17, починаючи з 20.06.2018 року, у відповідача відпала підстава для надання позивачу знижки у розмірі 20 %, передбаченої п. 1.7 Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316. При цьому, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі № 815/3167/18, яким визнано протиправним та скасовано вищезазначений наказ, набрало законної чинності 18.12.2018 року, зазначене рішення не передбачає будь-якого обов`язку Адміністрації щодо здійснення перерахунку сплаченого корабельного збору за період з дати припинення дії лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року № 17/17 Наказом №566 від 20.06.2018 року і до 06.12.2018 року - закінчення терміну дії Лінії. Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів щодо неправомірного нарахування відповідачем корабельного збору для суден закордонного плавання під агентуванням позивача на загальну суму 66 616,50 дол. США. Суд першої інстанції відхилив посилання позивача у позовній заяві на п. 3.12 договору від 29.03.2018 року, як на підставу повернення суми знижки, оскільки вказаним пунктом договору від 29.03.2018 року передбачена можливість повернення переплат за фактичні витрати, а не вартості знижки, визначеної п. 1.7 Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що за своєю правовою природою діяльність позивача у правовідносинах, що склалися за договором № 64-П-АМПУ-18 від 29.03.2018 року, є агентською діяльністю, в зв`язку з чим, спірна сума коштів по ставкам корабельного збору була сплачена позивачем від імені судновласника (фрахтувальника) за їх рахунок, а не за рахунок Агента, оскільки портові збори сплачуються судновласниками. В свою чергу внаслідок сплати судновласниками корабельного збору за повною ставкою без застосування 20%-ої знижки права позивача не були порушені жодним чином.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 року у справі № 916/1897/19 скасувати та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса надмірно сплачену суму у розмірі 13 323,30 доларів США та судовий збір.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень. Скасування акта суб`єкта владних повноважень, як спосіб захисту порушеного права позивача, застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Таким чином, Наказ Укртрансбезпеки № 566 від 20.06.2018 року, яким була достроково припинена дія Підтвердження № 17/17 про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року, Одеським окружним адміністративним судом визнано протиправним та скасовано і тому зазначений наказ не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття цього Наказу, тобто з 20.06.2018 року, тобто у Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса виникло право вимагати від відповідача відновлення того становища, яке існувало до видання цього Наказу.

На підставі викладеного скаржник стверджує, що Одеська філія Державного підприємства Адміністрація морських портів України безпідставно справляла з лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines у період з 20.06.2018 року по 06.12.2018 року повну ставку корабельного збору, чим порушила пункт 3.1. Договору від 29.03.2018 року № 64-П-АМПУ-18 та вимоги Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316 про «Порядок справляння та розміри ставок портових зборів». В результаті ненадання відповідачем законної знижки, позивач був змушений надмірно переплатити відповідачу корабельний збір у розмірі 13 323,30 доларів США.

При цьому, за твердженням скаржника, суд першої інстанції не надав правову оцінку і не спростував твердження позивача, про те, що Наказ Укртрансбезпеки від 20.06.2018 року № 566, який визнаний судом протиправним та скасований, не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття цього Наказу, тобто з 20.06.2018 року. Ігноруючи рішення Одеського окружного адміністративного суду, суд першої інстанції помилково вказує, що матеріали справи не містять доказів щодо неправомірного нарахування відповідачем корабельного збору для суден закордонного плавання під агентуванням позивача на загальну суму 66 616,50 дол. США, без урахування вищезазначеної знижки.

Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на умови Угоди від 15.11.2013 року № 160-П-ОДФ-13, а саме абз. 2 п. 2.1.3., яким передбачено, що у випадку невиконання Оператором та Агентом взятих на себе зобов`язань, Адміністрація залишає за собою право не надавати знижки по портовим зборам для суден Лінії, при цьому Оператор і Агент належним чином виконували свої зобов`язання згідно умов договору (п.2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5 Договору) і тому у відповідача були відсутні договірні підстави у ненаданні знижки по корабельному збору. З огляду на зазначене, скаржник зауважує, що суд першої інстанції формально здійснив дослідження Угоди від 15.11.2013 року № 160-П-ОДФ-13., чим порушив норми ст. 86, 210 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса зауважує, що висновок суду щодо того, що позивач, відповідно до Договору від 29.03.2018 року № 64-П-АМПУ-18 та ст. 295 Господарського кодексу України, ст. 116, 177 Кодексу торговельного мореплавства України, у правовідносинах, що склалися за зазначеним договором, виступає як морський агент, а його діяльність є агентською діяльністю, не відповідає дійсності, оскільки суд першої інстанції навмисне проігнорував ч. 3 ст. 295 Господарського кодексу України, яка зазначає, що «Не є комерційними агентами підприємці, що діють хоча і в чужих інтересах, але від власного імені». Так, предметом спору по справі є врегулювання порядку нарахування та оплати портових зборів (п. 1.1.2) за договором від 29.03.2018 року № 64-П-АМПУ-18, яка по своїй суті відноситься до договірних відношень/зобов`язань, які регулюються Главою 63 Цивільного кодексу України. Тобто, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", яке зазначено у договорі від 29.03.2018 року №64-П-АМПУ-18 - Адміністрація, фактично є «Виконавець», а Товариство з обмеженою відповідальністю "Одемара", яке зазначено - Морський агент, фактично є «Замовник».

Суд першої інстанції, як зазначає скаржник, не прийняв до уваги в якості доказів рахунки відповідача, в яких зазначено, що за договором від 29.03.2018 року № 64-П-АМПУ-18, платником портових зборів є саме позивач, у рахунках зазначено найменування послуг (портові збори), та назва судна, при цьому судновласника взагалі не зазначено, оскільки послуги надаються саме Товариству з обмеженою відповідальністю Одемара. Суд першої інстанції також не прийняв до уваги платіжні доручення про оплату виставлених відповідачем рахунків щодо портових зборів, які були сплачені позивачем від свого імені, зі свого рахунку і своїми коштами.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 року у справі № 916/1897/19, справу призначено до судового розгляду.

16.12.2019 року, в судовому засіданні, представник Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Одеса надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив суд апеляційну скаргу апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 року у справі № 916/1897/19 залишити без змін. Судовою колегією відзив було долучено до матеріалів справи.

У відзиві відповідач зазначив, що Адміністрацією надано весь спектр послуг судам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту, послуги з перебування та виходу судна з морського порту тощо, жодних нарікань та заперечень зі сторони позивача на адресу Адміністрації стосовно виконаних послуг, визначених Договором, не надходило, отже, Адміністрацією жодним чином умов існуючого Договору не порушено.

При цьому, відповідач зазначив, що, починаючи із 20.06.2018 року Адміністрацією Одеського морського порту припинено надання знижки у розмірі 20 % на корабельний збір, у зв`язку із припиненням дії Підтвердження лінії закордонного плавання та відповідно п. 3.1. Договору, яким обумовлено, що ставки портових зборів визначаються відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року за № 316, яким затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів, відповідно до п. 1.7 якого і надавалась знижка у розмірі 20% на корабельний збір. Адміністрація при нарахуванні корабельного збору чітко дотримувалась вимог Інструкції.

Також відповідач зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі № 815/3167/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 року, жодним чином Адміністрацію Одеського морського порту не зобов`язано на вчинення будь-яких дій. Крім цього, зазначеними судовими рішеннями не визнано та не передбачено обов`язку Адміністрації на відшкодування надмірно сплаченого корабельного збору за період з дати припинення дії лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року № 17/17 Наказом № 566 від 20.06.2018 року до 06.12.2018 року. Зазначеним рішенням фактично були визнані неправомірними дії Укртрансбезпеки, а не Адміністрації. Таким чином, не діями Адміністрації були порушені права та інтереси скаржника, як свідчить рішення окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року, відповідно й відшкодування шкоди, завданої такими діями, не можна покладати на Адміністрацію. Тобто, з урахуванням суб`єктивного складу та предмету позову обраний позивачем спосіб захисту не відповідає обставинам та правовідносинам, що склалися у зв`язку з реєстрацією/скасуванням ліній закордонного плавання.

Відповідач вважає також безпідставними посилання скаржника в апеляційній скарзі на Пленум Вищого адміністративного суду України, оскільки містить посилання на норми адміністративного процесуального законодавства, що наразі не є чинними. Крім цього, Кодекс адміністративного судочинства України в діючій редакції не передбачає додаткових вимог щодо скасування індивідуального акта раніше набрання судовим рішенням законної сили.

Також, посилаючись на те, що у спірних правовідносинах позивач виступає як морський агент, відповідач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю Одемара повинно діяти виключно в межах повноважень, наданих йому судновласником, при цьому останнім не надано до суду жодних доказів стосовно уповноважень різних судновласників щодо стягнення надмірно сплачених коштів корабельного збору з Адміністрації, та вирішення цього питання у судовому порядку, що є вагомим порушенням ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні представники учасників справи підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційних скарг, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 року у справі № 916/1897/19 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

15.11.2013 року між Державним підприємством Адміністрація морських портів України (Адміністрація), Компанією Admiral Conteiner Lines Іпс. (оператор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Одемара (Агент) було укладено угоду про порядок роботи лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines, пунктом 1.1 якої визначено, що ця угода визначає порядок роботи лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines (лінія) Компанії Admiral Conteiner Lines Іпс. та зобов`язання сторін по роботі на перереєстрації Лінії в Адміністрації.

Відповідно до п. 1.2. Угоди від 15.11.2013 року угода вступає в силу за умови реєстрації Лінії в Державній інспекції України з безпеки на морському та річному транспорті (Укрморрічінспекція) в порядку, встановленому пунктами 3.7 та 3.8 Інструкції про порядок реєстрації лінії закордонного плавання, затвердженої Наказом МТУ від 31.05.2000 року № 276 (в редакції Наказу МТСУ від 29.01.2010 року № 746), а також за наявності в Адміністрації оригіналу Підтвердження Укрморрічінспекція про реєстрацію-перереєстрацію Лінії.

Наказом Державної Служби України з безпеки на транспорті Про видачу Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання від 16.11.2017 року № 1100 зареєстровано лінію закордонного плавання Admiral Conteiner Lines на новий строк; видано Державному підприємству Адміністрація морських портів України оригінал підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines на новий строк.

Листом від 16.11.2017 року Головою Державної Служби України з безпеки на транспорті направлено Державному підприємству Адміністрація морських портів України підтвердження про реєстрацію закордонної лінії та вказано, що сполучення між обов`язковими портами: Одеса (Україна) - Стамбул (Туреччина) - Ашдод (Ізраїль), факультативні порти: Хайфа (Ізраїль) - Ізмір (Туреччина) - Гемлік (Туреччина) - Евіап (Туреччина) - Мерсін (Туреччина) - Олександрія (Єгипет) - Порт Саїд (Єгипет) - Дамьетта (Єгипет) - Чорноморськ (Україна) - Новоросійськ (Росія) - для перевезення завантажених та порожніх контейнерів суднами: John Lukas Dede, Bottenvik, Angela, Skyline, Tinka, Maike D, Tоlagа, Meriwa, Marti Prosperity, Corsa, Clomnore, Kirsten, Macau, Marti Prime, Herм J, Green Fast, Asiatic Glory, Asiatic Neptune, Buxtehude, Alida, Max Strength, Frisia Bonn або їх субститутами, оператор лінійних перевезень - компанія Admiral Conteiner Lines Іпс. (Туреччина), морський агент Товариство з обмеженою відповідальністю Одемара (65005, Україна, м. Одеса, Митна площа, 1) на підставі наданих документів відповідають основним ознакам лінії закордонного плавання.

При цьому зазначено, що Укртарнсбезпекою 16.11.2017 року за № 1100 зареєстрована лінія закордонного плавання Admiral Conteiner Lines на новий строк для виконання лінійних рейсів за умови здійснення не менше одного суднозаходження на місяць до Одеського морського порту. Також повідомлено, що оригінал підтвердження №17/17 передано на зберігання до Державного підприємства Адміністрація морських портів України 16.11.2017 року, строк його дії з 06.12.2017 року по 06.12.2018 року.

29.03.2018 року між Державним підприємством Адміністрація морських портів України (Адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю Одемара (Морський агент) було укладено договір № 64-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, предметом якого є надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки (п. 1.1.1); порядок надання (виконання) адміністрацією порту суднозаходу за плату послуг (робіт) при обслуговуванні суден Морським агентом в морських портах України, а також врегулювання порядку нарахування та оплати портових зборів та інших послуг (робіт), наданих (виконаних) адміністрацією порту суднозаходу та організація інформаційного забезпечення під час приходу, перебування та виходу судна із морського порту (п. 1.1.2); послуги із забезпечення проведення криголамних робіт протягом періоду оголошеної льодової кампанії. Перелік послуг не є вичерпним, адміністрація порту суднозаходу за можливості може надавати Морському агенту інші послуги (перелік яких зазначається в додатках, які є невід`ємною частиною цього договору), за його письмовою заявкою з оплатою згідно з діючими та затвердженими вільними цінами (тарифами) адміністрації порту судно заходу (п. 1.1.3).

Відповідно до п. 1.2 Договору від 29.03.2018 року при виконанні даного договору сторони керуються та зобов`язані виконувати вимоги чинного законодавства та нормативно-правових актів України, режимних та розпорядчих документів Адміністрації; Обов`язкових постанов по морському порту та Зводу звичаїв морського порту, які діють у відповідному морському порту; Положення про забезпечення пропускного та внутрішньо-об`єктового режиму.

Згідно з п. 2.1.2 Договору від 29.03.2018 року Адміністрація порту суднозаходу забезпечує безпеку судноплавства в акваторії морського порту та надає дозвіл на вхід/вихід/перешвартування суден в/з акваторії морського порту та інше.

Пунктом 2.1.5 Договору від 29.03.2018 року сторони погодили, що до обов`язків Адміністрації належить надавати Морському агенту рахунки (у тому числі попередні рахунки по портовим зборам) після отримання від Морського агента заявки на надання послуг з додаванням інформації про основні розміри судна, а також інші документи, які підтверджують надані послуги.

Положеннями п. 2.3 Договору від 29.03.2018 року передбачені обов`язки Морського агента, зокрема, здійснювати обслуговування суден під час підходу до морського порту, перебування в морському порту та відходу із морського порту (п.п. 2.3.1); вчасно здійснювати від імені судновласника (фрахтувальника) взаєморозрахунки з адміністрацією порту суднозаходу з портових зборів та інших платежів у строки, які обумовлені розділом 3 цього договору (п.п. 2.3.2); не пізніше ніж за 24 години до підходу судна надавати відповідному підрозділу Адміністрації порту суднозаходу заявку на оформлення попереднього рахунку по портовим зборам згідно з додатком № 1 з додаванням копії обмірного свідоцтва або документа, що його замінює, а також інші документи, передбачені Зводом звичаїв морського порту. Своєчасно надсилати відповідному підрозділу Адміністрації порту суднозаходу заявку на надання додаткових послуг, пов`язаних з обслуговуванням суден (п.п. 2.3.4.); Морський агент зобов`язується своєчасно здійснювати усі розрахунки з Адміністрацією порту суднозаходу за надані судну і Морському агенту послуги в порядку, визначеному цим договором (п.п. 2.3.22); Морський агент завчасно, до складання попередніх та остаточних рахунків, інформує адміністрацію порту суднозаходу про наявні підстави, що надають судну право на знижки до портових зборів (п.п. 2.3.29).

Згідно з п. 3.1 Договору від 29.03.2018 року ставки портових зборів визначаються відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316, яким затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів. Оплата портових зборів, що надійшли від судновласника (фрахтувальника), здійснюється Морським агентом до виходу судна з морського порту на рахунок адміністрації порту суднозаходу у доларах США по суднам під іноземним прапором і у національної валюті по суднам під Державним Прапором України на підставі рахунків, виставлених Адміністрацією порту суднозаходу. Оплата портових зборів за суднозахід суден під іноземним прапором може здійснюватися Морським агентом у валюті - Євро за попереднім письмовим повідомленням про такий намір. Розрахунок портових зборів здійснюється в доларах США з застосуванням кросс-курсу (далі - кросс-курс), який визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України (далі - НБУ) на дату виходу судна з акваторії морського порту.

Пунктом 3.4 Договору від 29.03.2018 року передбачено, що оплата за послуги, що надаються суднам під іноземним прапором за вільними цінами (тарифами) здійснюється в доларах США (або за попереднім письмовим повідомленням Морським агентом у Євро). Перерахунок національної валюти України в долар США (Євро) здійснюється за курсом НБУ на дату надання послуги. Оплата за послуги, що надаються суднам під Державним Прапором України за вільними цінами (тарифами), здійснюється у національній валюті України.

За умовами п. 3.6 Договору від 29.03.2018 року встановлено, що остаточні рахунки по суднозаходу, а також по інших послугах, наданих Адміністрацією порту суднозаходу, оплачуються Морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) Адміністрації порту суднозаходу протягом 20-ти банківських днів з дати виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Адміністрації порту суднозаходу, згідно з актом наданих послуг, або інших документів, які підтверджують надання послуг. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України.

Відповідно до п. 3.8 Договору від 29.03.2018 року рахунки на оплату послуг Адміністрації порту суднозаходу передаються Морському агенту наступним чином: направляються за адресою електронної пошти/факсом, а у випадку відсутності такої адреси в умовах договору на дату його підписання - на адресу електронної пошти/факс, повідомлену Морським агентом за запитом Адміністрації порту суднозаходу; та/або передаються безпосередньо уповноваженому представнику Морського агента під підпис у реєстрі пред`явлених рахунків; та/або направляються Морському агенту іншим загальноприйнятим способом (поштою, кур`єрською поштою тощо). Адміністрація порту суднозаходу може застосувати будь-який з описаних способів передачі рахунку або кілька способів. Застосування одного з описаних способів передачі рахунку визнається сторонами достатнім з боку Адміністрації порту суднозаходу для забезпечення оплати Морським агентом такого рахунку. У випадку виникнення спорів щодо одержання Морським агентом рахунку на оплату послуг Адміністрації порту суднозаходу, рахунок вважається переданим та одержаним Морським агентом, а тягар доказування того, що рахунок не був одержаний, несе Морський агент.

Згідно п. 3.11 Договору від 29.03.2018 року Морський агент зобов`язаний протягом 5-ти банківських днів після отримання Акту наданих послуг, за відсутності вмотивованих заперечень, оформити та повернути Адміністрації порту суднозаходу підписаний та скріплений власною печаткою, якщо така використовується у відповідності до чинного законодавства України, належний Адміністрації примірник Акту та здійснити розрахунок згідно з умовами договору.

Положеннями п. 3.12 Договору від 29.03.2018 року визначено, що якщо фактичні витрати після виставлення остаточного рахунку по суднозаходу менші, ніж перераховані по передплатному рахунку, Адміністрація порту суднозаходу за проханням Морського агента повертає залишок переплат згідно з актом звіряння наданих послуг для подальшого повернення судновласнику/фрахтувальнику.

Пунктом 7.1 Договору від 29.03.2018 року сторони передбачили, що цей договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2018 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Дія договору вважається продовженою на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до останнього дня терміну дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про припинення даного договору у встановлений термін.

20.06.2018 року наказом Державної Служби України з безпеки на транспорті Про припинення дії Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання № 566 було припинено дію Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року № 17/17.

Листом від 20.06.2018 року за вих. № 1537/02/14-18 Державна Служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) повідомила Державне підприємство Адміністрації морських портів України, Товариство з обмеженою відповідальністю Одемара та Товариство з обмеженою відповідальністю БЛЄК СІ ЛІНК про дострокове припинення Наказом від 20.06.2018 року № 566 дії Підтвердження лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року № 17/17.

Не погодившись із прийнятим Державною Службою України з безпеки на транспорті Наказом від 20.06.2018 року № 566 про припинення дії Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року № 17/17, Товариство з обмеженою відповідальністю БЛЄК СІ ЛІНК звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної Служби України з безпеки на транспорті, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, Адміністрації Одеського морського порту, в якій просило суд встановити відсутність компетенції (повноважень) у Державної служби України з безпеки на транспорті на дострокове припинення дії Підтвердження № 17/17 від 16.11.2017 року про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines; визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 20.06.2018 року № 566 про припинення дії Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року № 17/17.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі №815/3167/18 вказаний позов Товариства з обмеженою відповідальністю БЛЄК СІ ЛІНК задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 20.06.2018 року № 566 про припинення дії Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року №17/17; визнано протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті щодо прийняття наказу № 566 від 20.06.2018 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 року у справі № 815/3167/18 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року залишено без змін.

05.02.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса звернулось до Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України з листом вих. № 06, в якому просило виконати перерахунок стосовно суднозаходів в Одеський морський порт з посиланнями на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 року.

У відповідь на вищезазначений лист, Адміністрація Одеського морського порту листом від 26.02.20019 року вих. № 19/338/19-02-16 повідомила, що вказаним рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року не передбачено відшкодування надмірно сплаченого корабельного збору в період з дати припинення дії лінії Наказом № 566 від 20.06.2018 року до 06.12.2018 року (термін дії лінії Admiral Conteiner Lines згідно Підтвердження № 17/17 від 16.11.2017 року) з Одеської філії Державного підприємства АМПУ в результаті протиправних дій Державної служби України з безпеки на транспорті, в зв`язку з чим підстави для здійснення перерахунку відсутні.

За твердженням позивача, з моменту прийняття Державною Службою України з безпеки на транспорті наказу від 20.06.2018 року № 566 про припинення дії Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року №17/17 та до 06.12.2018 року (кінцевий строк дії вищезазначеного підтвердження) відповідачем безпідставно стягувалась з Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса повна ставка корабельного збору без законної знижки в розмірі 20%, зважаючи на що позивач переплатив корабельний збір у розмірі 13 323,30 дол. США, що еквівалентно 348 622 грн. 56 коп.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із позовом про стягнення надмірно сплаченої суми у розмірі 13 323,30 доларів США.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договору.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, як було зазначено вище, між Державним підприємством Адміністрація морських портів України (Адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю Одемара (Морський агент) 29.03.2018 року було укладено договір № 64-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, предметом якого є надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки.

На виконання зазначеного договору, в період з 20.06.2018 року по 06.12.2018 року в акваторію Одеського морського порту здійснювались суднозаходи лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines. Для оплати портових зборів (корабельного збору) позивачу були вручено відповідні рахунки на загальну суму 66 616,50 дол. США. Вищевказані рахунки були сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю Одемара в повному обсязі. На думку позивача, корабельний збір мав бути сплачений зі знижкою 20% з урахуванням положень п. 1.7 Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316. Таким чином, позивач стверджує, що відповідач зобов`язаний повернути надмірно сплачений корабельний збір у сумі 13 323,30 дол. США, що є різницею між оплаченими позивачем рахунками відповідача та передбаченою знижкою (66 616,50 дол. США 20%).

Статтею 85 Кодексу торговельного мореплавства України визначено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов`язане дотримуватися чинних законів і правил України, в тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов`язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Відповідно до п. 2, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про морські порти України" акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден.

Морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про морські порти України", у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України "Про морські порти України", тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються в морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Статтею 22 Закону України "Про морські порти України" передбачено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об`ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди.

Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону.

Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача.

Канальний збір справляється на користь власника каналу.

Корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності цим Законом.

Маяковий збір справляється на користь державної установи, що організовує та здійснює навігаційно-гідрографічне забезпечення мореплавства.

Контроль за цільовим використанням коштів від портових зборів здійснює національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. За нецільове використання коштів від портових зборів суб`єкт, який допустив таке порушення, сплачує до Державного бюджету України штраф у розмірі 200 відсотків використаної не за цільовим призначенням суми портових зборів.

Згідно з ч. 3-5 ст. 22 Закону України "Про морські порти України" портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316, який є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 року за № 930/23462 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.1, 1.2, 1.3 зазначеного Порядку, цей Порядок визначає процедуру справляння портових зборів та встановлює розміри ставок портових зборів.

Відповідно до п. 1.5 Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316, нарахування портових зборів здійснюється з умовного об`єму судна, який обчислюється в кубічних метрах і дорівнює добутку трьох величин (довжина судна, ширина судна і висота борту судна), зазначених в обмірному свідоцтві (головні розмірення) або документі, що його замінює. При цьому умовний об`єм судна підлягає округленню у такому порядку: до 0,5 кубічного метра округлюється до цілого числа в меншу сторону, а 0,5 кубічного метра і більше округлюється до цілого числа в більшу сторону.

Згідно з п. 1.7. Порядку для вантажних суден групи А, які працюють на лініях закордонного плавання, відкритих у встановленому законодавством порядку, надається знижка у розмірі 20 відсотків корабельного збору.

Пунктом 1.8. вказаного Порядку визначено, що основними ознаками лінії закордонного плавання є: установлення обов`язкових і факультативних іноземних (для ліній закордонного плавання) та українських портів заходження; закріплення для роботи на лінії типів суден; установлення періодичності заходження закріплених суден в українські порти; реєстрація лінії Державною службою морського та річкового транспорту України за поданням Адміністрації морських портів України.

Пунктом 2.1 Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316 визначено, що із суден груп А, Б і Г корабельний збір справляється за одиницю умовного об`єму судна (за 1 куб. м об`єму судна) за кожний вхід в акваторію морського порту, операційну акваторію причалу (причалів), а також вихід з акваторії морського порту, операційної акваторії причалу (причалів) за ставками, наведеними у додатку 2 до цього Порядку. Ставки, наведені у додатку 2 до цього Порядку, не передбачають додаткове окреме справляння корабельного збору за вхід та вихід в операційну акваторію причалу (причалів), за винятком випадків, зазначених у цьому додатку.

Додатком 1 до Порядку визначено групи суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами та з яких справляються портові збори, згідно з яким до групи "А" віднесені вантажні судна, що заходять для виконання вантажних операцій, та плавучі споруди.

Отже, виходячи зі змісту Порядку та Додатку до Порядку справляння портових зборів, віднесення судна до тієї чи іншої групи визначається типом судна, який міститься в суднових документах, а також комплексом портових операцій, що надає порт цьому судну. Тобто одним із критерієм для віднесення судна до тієї чи іншої групи є мета, з якою судно заходить до порту.

Тобто, ознакою віднесення суден до групи "А" є заходження суден в порт для виконання вантажних операцій.

Відповідно до п. 2.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 року № 348, вантажні операції - це операції з навантаження, вивантаження й перевантаження вантажу, завантаження і розвантаження транспортного засобу.

Так, як вбачається з матеріалів справи та сторонами по справі не заперечується, що за укладеним в добровільному порядку, без заперечень та зауважень, договором від 29.03.2018 року № 64-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, послуги на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту надавались саме судам групи «А».

При цьому, як вже було зазначено, для суден групи А, пунктом п. 1.7. Порядку передбачена знижка у розмірі 20 % корабельного збору, за умови наявності відкритої у встановленому законодавством порядку лінії закордонного плавання.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок реєстрації ліній закордонного плавання, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 14.10.2013 року № 790, лінія закордонного плавання - регулярне морське сполучення між визначеними портами двох або декількох країн, яке здійснюється за лінійним розкладом визначеними суднами; морський агент - суб`єкт господарювання, зареєстрований на території України, який діє на території порту або поза його територією як постійний представник оператора лінійних перевезень.

Пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок реєстрації ліній закордонного плавання, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 14.10.2013 року № 790 передбачено, що основними ознаками лінії закордонного плавання є: 1) установлення обов`язкових і факультативних іноземних та українських портів заходження; 2) закріплення для роботи на лінії визначених типів суден; 3) установлення періодичності заходження закріплених суден в обов`язкові порти заходження; 4) реєстрація лінії здійснюється Державною службою морського та річкового транспорту України за поданням Адміністрації морських портів України.

Наказом Державної Служби України з безпеки на транспорті Про видачу Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання від 16.11.2017 року № 1100 зареєстровано лінію закордонного плавання Admiral Conteiner Lines на новий строк та видано Державному підприємству Адміністрації морських портів України оригінал підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines на новий строк з 06.12.2017 року по 06.12.2018 року.

Проте, Наказом Державної Служби України з безпеки на транспорті Про припинення дії Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання від 20.06.2018 року № 566 було припинено дію вищезазначеного Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року № 17/17, в зв`язку з чим починаючи з 20.06.2019 року (момент припинення лінії закордонного плавання) та по 06.12.2018 року (кінцевий строк дії лінії закордонного плавання) Державне підприємство Адміністрації морських портів України почало нараховувати корабельний збір без урахування знижки в 20 %.

Разом з тим, матеріали справи підтверджено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі № 815/3167/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 року, визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 20.06.2018 року № 566 про припинення дії Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року № 17/17.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки рішення суду, яким вищезазначений наказ було скасовано, набрало законної сили лише 18.12.2018 року, то Державне підприємство Адміністрація морських портів України правомірно здійснювало нарахування корабельного збору для суден закордонного плавання під агентуванням позивача в період з 20.06.2018 року без урахування знижки, оскільки починаючи з 20.06.2018 року відпала підстава для надання позивачу вказаної знижки, передбаченої п. 1.7 Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316.

Судова колегія зазначає, що з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Так, наказ Державної Служби України з безпеки на транспорті Про припинення дії Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання від 20.06.2018 року № 566, яким було припинено дію Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року № 17/17, є актом індивідуальної дії (акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий на виконання владних управлінських функцій, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зазначений наказ рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі № 815/3167/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 року, визнано протиправним та скасовано.

Судова колегія зауважує, що скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта, а не з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02.04.2018 року у справі № 814/396/17, від 20.08.2019 року у справі № 817/368/16, від 04.12.2019 року у справі № 816/1938/18 та інших.

Тобто, зважаючи на те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі № 815/3167/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 року, визнано протиправним та скасовано наказ Державної Служби України з безпеки на транспорті Про припинення дії Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання від 20.06.2018 року № 566, яким було припинено дію вищезазначеного Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання Admiral Conteiner Lines від 16.11.2017 року № 17/17 та яка і надавала позивачу можливість отримувати знижку в 20 %, вказаний наказ не породжує жодних правових наслідків саме з моменту його прийняття, а не з моменту набрання законної сили судовим рішенням, яким його було скасовано.

Вказане означає, що на час звернення із позовом та вирішення спору у цій справі суд мав виходити з того, що відсутні підстави покладати негативні наслідки на позивача (у вигляді позбавлення останнього законодавчо передбаченої знижки), посилаючись на правомірність нарахування корабельних зборів без урахування знижки на підставі наказу, який згодом був скасований, як неправомірний.

За таких обставин, судова колегія зазначає, що в період з 20.06.2018 року (день прийняття Наказу, яким скасовано реєстрацію лінії закордонного плавання) та по 06.12.2018 року (кінцевий термін дії такої лінії), Державним підприємством Адміністрація морських портів України, на підставі п. 1.7 Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316, корабельний збір мав бути нарахований із врахуванням знижки в 20%.

За укладеним між сторонами договором послуги адміністрація зобов`язана надавати позивачу рахунки з оплати портових зборів (п. 2.1.5. договору), ставки яких визначаються у відповідності до Порядку справляння та розміри ставок портових зборів (п. 3.1 договору).

Крім того, п. 3.12. Договору від 29.03.2018 року № 64-П-АМПУ-18 сторони погодили, що якщо фактичні витрати після виставлення остаточного рахунку по суднозаходу менші, ніж перераховані по передплатному рахунку, адміністрація порту суднозаходу за проханням Морського агента повертає залишок переплат згідно з актом звіряння наданих послуг для подальшого повернення судновласнику/фрахтувальнику.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем виставлено рахунки (попередні та остаточні) на оплату портових зборів без урахуванням вищезазначеної знижки, то сплачені останнім на підставі таких рахунків грошові кошти в загальній сумі 13 323,30 доларів США, що еквівалентно 348 622 грн. 56 коп., є сумою переплати портових зборів, яка відповідно до умов договору підлягають поверненню.

З урахуванням зазначеного у відповідача виник обов`язок повернути суму знижки, неврахованої при виставленні рахунків, оскільки підстава, яка позбавляла позивача права на отримання такої знижки відпала, тобто фактично позивачем було зроблено переплату на суми вищевказаної знижки.

При цьому посилання відповідача на те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі № 815/3167/18 не передбачено відшкодування надмірно сплаченого корабельного збору в період з дати припинення дії лінії Наказом № 566 від 20.06.2018 року до 06.12.2018 року (термін дії лінії Admiral Conteiner Lines згідно Підтвердження № 17/17 від 16.11.2017 року) з Одеської філії Державного підприємства АМПУ в результаті протиправних дій Державної служби України з безпеки на транспорті, в зв`язку з чим відсутні підстави для здійснення перерахунку та повернення суму знижки, неврахованої при виставленні рахунків, є безпідставними, оскільки предметом розгляду у вказаній справі було вирішення питання щодо правомірності прийняття наказу Державної Служби України з безпеки на транспорті Про припинення дії Підтвердження про реєстрацію лінії закордонного плавання від 20.06.2018 року № 566, а не питання правомірності нарахувань портових зборів вантажним судам групи А, які працюють на лініях закордонного плавання, відкритих у встановленому законодавством порядку.

До того ж, з огляну не те, що у справі № 815/3167/18 Товариство з обмеженою відповідальністю Одемара та Адміністрація Одеського морського порту приймали участь в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, рішення суду у цій справі, яке набрало законної сили, як і обставини справи, встановлені таким рішенням, мають юридичні наслідки при розгляді позову в даному випадку, а також впливають на правовідносини сторін.

Також судова колегія не може погодитись із висновками суду першої інстанції щодо того, що за своєю правовою природою діяльність позивача у правовідносинах, що склалися за договором від 29.03.2018 року № 64-П-АМПУ-18, є агентською діяльністю, в зв`язку з чим, спірна сума коштів по ставкам корабельного збору була сплачена позивачем від імені судновласника (фрахтувальника) за їх рахунок, а не за рахунок Агента, оскільки портові збори сплачуються судновласниками, і, внаслідок сплати судновласниками корабельного збору за повною ставкою без застосування 20 %-ої знижки, права позивача не були порушені жодним чином.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 116 Кодексу торговельного мореплавства України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов`язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства.

Згідно з п. 2.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 року № 348, морський агент - суб`єкт господарювання, який відповідно до договору морського агентування діє від імені та за дорученням судновласника як постійний представник судновласника та за винагороду надає послуги в галузі торговельного мореплавства.

Статтею 117 Кодексу торговельного мореплавства України унормовано покладання на морського агента таких прав та обов`язків: виконання формальностей та дій, пов`язаних з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомога капітану судна у налагодженні контактів з службами порту, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформлення митних документів та документів на вантаж, інкасація суми фрахту та інших сум для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплата за розпорядженням судновласника і капітана судна сум, пов`язаних з перебуванням у порту, залучення вантажів для морських ліній, здійснення збору фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступати від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

Морський агент зобов`язаний: здійснювати добросовісно свою діяльність відповідно до інтересів судновласника або іншого довірителя і звичайної практики морського агентування; діяти в межах своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу приписів ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Так, дослідивши зміст та умови укладеного між сторонами договору від 29.03.2018 року № 64-П-АМПУ-18, на підставі якого сторонами здійснювались нарахування та оплати портових послуг, судова колегія зазначає, що вказаний договір містить умови, які притаманні договору доручення, договору морського агентування та договору надання послуг, тобто фактично є змішаним договором, укладеним не з судновласником, а саме з позивачем, і тому саме для позивача, як сторони цього договору, встановлено зобов`язання щодо оплати послуг, що в свою чергу свідчить про те, що саме позивач по справі має право на повернення переплат за такими рахунками.

Крім того, на виконання умов договору відповідач, надавав відповідні послуги на підставі відповідних заявок саме позивача, на оплату зазначених послуг відповідачем було виставлено відповідні рахунки також на ім`я позивача, які були оплачені ним же у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, в зв`язку з чим судова колегія дійшла висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 року у справі №916/1897/19 не відповідає обставинам справи та вимогам закону і є достатні правові підстави для його скасування.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 року у справі № 916/1897/19 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м.Одеса до Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м.Одеса в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційний перегляд судового рішення покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 року у справі №916/1897/19 задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 року у справі №916/1897/19 скасувати повністю.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса до Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м.Одеса про стягнення надмірно сплаченої суми у розмірі 13 323,30 доларів США, що еквівалентно 348 622 грн. 56 коп. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м.Київ в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Одеса (65026, м. Одеса, Митна площа, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Одемара, м. Одеса (65026, м. Одеса, Митна площа, буд.1, ) надмірно сплачену суму у розмірі 13 323,30 доларів США, що еквівалентно 348 622 грн. 56 коп., судовий збір за подання позовної заяви у сумі 5 229 грн. 35 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 7 844 грн. 02 коп.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 16.12.2019 року.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош