ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2019 р. Справа№ 910/7857/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 09.09.2019

у справі № 910/7857/19 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 108 923,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" 108923,11 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не забезпечено збереження майна (цілісності вагонів) позивача під час курсування залізничними коліями загального користування, внаслідок чого, як зазначає позивач, останнім понесені збитки.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2019р. у справі № 910/7857/19 позов задоволено повністю: на підставі рішення суд у присуджено до стягнення Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" 108 923,11 грн. збитків та 1 921 грн. судового збору.

Суд першої інстанції виходив з встановлених обставин щодо наявності всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, що є підставою для покладення на відповідача збитків, понесених позивачем. При цьому відповідачем, в свою чергу, не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та не відповідає фактичним обставинам справи в частині стягнення збитків саме з АТ «Українська залізниця» у розмірі 108923,11 грн.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що у позивача відсутні підстави для подання позову, оскільки останній є власником вагонів, а не стороною договору (залізнична накладна), відтак, не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу. Крім того, розукомплектування вагонів позивача сталось внаслідок крадіжки гальмівного обладнання сторонніми особами, а не з відповідача. Дані обставини, на думку відповідача, свідчать про відсутність усіх елементів складу цивільного правопорушення з боку АТ «Укрзалізниця».

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, позивачем подано відзив, у якому ТОВ «Лемтранс» зазначає, що правова оцінка, яку надав суд першої інстанції обставинам справи, не суперечить нормам чинного законодавства України, а доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/7857/19, ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строк для надання можливості скористатися наданими ст. 267 Господарського процесуального кодексу України правами протягом семи днів з дня отримання даної ухвали.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" та Акціонерне товариство "Українська залізниця" перебувають у договірних відносинах щодо перевезення вантажів, надання вагонів для перевезення та інших послуг з організації перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученні, та правовідносинах щодо надання послуг з обслуговування рухомого складу.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" в якості замовника та Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" в особі структурного підрозділу "Служба вагонного господарства регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" якості виконавця було укладено договір на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів № ПР/Р-18129/НЮдч, за яким виконавець зобов`язався протягом терміну дії договору (до 31.12.2019 - згідно з п. 10.1 договору у редакції додаткової угоди від 03.01.2018 № 14 Пр/В-18129/НЮдч-Д4) здійснювати технічне обслуговування з відчепленням під час експлуатації вагонів власності замовника, орендованих вагонів, або вагонів, що знаходяться в оперативному управлінні згідно з договорами суборенди за відомостями довідки 2610ГІОЦ УЗ на момент передачі повідомлення 1354 з кодом 4, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 1.2 цього договору послуги надаються на території одного із структурних підрозділів виконавця, в зоні обслуговування якого був відчеплений вагон.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2018 - січні 2019 років Акціонерним товариством "Українська залізниця" здійснювалися перевезення вантажних вагонів, що належать та/або перебувають у користуванні на умовах оренди у Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс", а саме: №№ 61967642, № 63424436, 63424444, 61017422, 54785837, 53413175, 61856548, 56968928, 62064886, 56265317, 56857535, 62048772, 61846382, 62965389, 62313929, що підтверджується залізничними накладними №№ 42594903, 47458229, 45059771, 47296090, 47261482, 47462049, 47462049, 47782602, 47313010, 440330763, 45032216, 45133493, 36767234, 45047727, 47864343, 47984968.

На залізничній станції Кривий Ріг (код станції 467201) позивачем виявлено пошкодження (розкомплектування) вагонів №№ 61967642, № 63424436, 63424444, 61017422, 54785837, 53413175, 61856548, 56968928, 62064886, які в подальшому були направленні на технічне обслуговування через встановлення порушень у гальмівній системи через несправність повітрярозподільника, а саме: разобладнання ручного стояночного гальма, у зв`язку з чим оформлені повідомлення форми ВУ-23М від 23.12.2018 № 4065 щодо вагону № 61967642, від 29.12.2018 № 4283 щодо вагону № 63424436, від 16.01.2019 № 4962 щодо вагону № 63424444, від 28.12.2018 № 4458 щодо вагону № 61017422, від 29.12.2018 № 4537 щодо вагону № 54785837, від 31.12.2018 № 4609 щодо вагону № 53413175, від 31.12.2018 № 4605 щодо вагону № 61856548, від 14.01.2019 № 9879 щодо вагону № 53542981, від 03.01.2019 № 4673 щодо вагону № 56968928, від 08.01.2019 № 4874 щодо вагону № 62064886.

На залізничній станції Богуславський (код станції 455100) позивачем виявлено пошкодження (розкомплектування) вагонів №№ 56265317, 56857535, 62048772, 61846382, 62965389, 62313929, які в подальшому були направленні на технічне обслуговування через встановлення разобладнання ручного стояночного гальма, у зв`язку з чим оформлені повідомлення форми ВУ-23М від 17.01.2019 № 2798 щодо вагону № 56265317, від 18.01.2019 № 2806 щодо вагону № 56857535, від 18.01.2019 № 2840 щодо вагону 62048772, від 17.01.2019 № 2786 щодо вагону № 61846382, від 15.01.2019 № 2718 щодо вагону № 62965389,від 15.01.2019 № 2720 щодо вагону № 62313929.

Відповідно до п. 20 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні.

У зв`язку з виявленням пошкоджень вищеописаних вагонів, з метою складання комерційний актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М позивач направив структурним підрозділам відповідача (залежно від станції призначення) відповідні письмові звернення, а саме:

- до станції "Ароматна" структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" була направлена заява № 273/ДА від 22.01.2019 з проханням оформити комерційний акт форми ГУ-22;

- до станції Кривий Ріг структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" була направлена заява № 266/ДВ від 21.01.2019 з проханням оформити комерційний акт форми ГУ-22;

- до станції "Богуславський" структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" була направлена заява № 256/ДВ від 21.01.2019 з проханням оформити комерційний акт форми ГУ-22;

- до структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" була направлена заява № 274/ДВ від 22.01.2019 з проханням скласти та оформити акти форми ВУ-25М;

- до структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" була направлена заява № 267/ДВ від 21.01.2019 з проханням скласти та оформити акти форми ВУ-25М;

- до структурного підрозділу "Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" була направлена заява № 257/ДВ від 21.01.2019 з проханням скласти та оформити акти форми ВУ-25М.

Факт отримання заяв позивача підтверджується відповідними написами уповноважених осіб та вхідними штампами.

За твердженнями позивача, не запереченими та не спростованими відповідачем, на заяви з проханням скласти й оформити вказані акти позивач отримав відмову, а тому звернувся до структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" зі скаргою на дії начальника станції Ароматна" структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" (скарга № 791/ДВ від 18.02.2019), до структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" зі скаргою на дії начальника станції Кривий Ріг структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень" (скарга № 758/ДВ від 18.02.2019) та до структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" зі скаргою на дії начальника станції Богуславський" структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" (скарга № 762/ДВ від 18.02.2019 (докази направлення скарг поштовим зв`язком приєднані до позовної заяви).

У позовній заяві позивач вказує, що такі скарги були ним подані направлені у зв`язку з тим, що посадові особи, які представляють структурні підрозділи відповідача, відмовили Товариству з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" у складанні необхідних актів. У своїх скаргах позивач просив їх розглянути та за результатами розгляду, надати начальникам станції призначення курсування вагонів розпорядження про складання комерційних актів та актів про пошкодження вагонів відповідно до вимог Правил складання актів.

На надіслані скарги позивач отримав відмови з мотивів того, що складання таких актів не передбачене чинними нормативними актами.

У позовній заяві, позивач посилається на те, що ним вчинено всіх залежних від нього дій для доведення обставин пошкодження вагонів в установлений законодавством спосіб та обставин неналежного виконання відповідачем в особі його структурних підрозділів, їх прямих зобов`язань, передбачених Статутом залізниць України та Правилами складання актів щодо своєчасного і належного складання актів форми ГУ-22 і ВУ-25М.

Відповідно до п. 20 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Також у даному стандарті зазначено, що пошкодження можуть бути істотними і бути причиною вилучення вагона із експлуатації. Таким чином, складання відповідачем актів форми ВУ-23М є підтвердженням того, що вагони були пошкоджені і саме цей акт є підставою для перерахування вагонів із робочого парку до неробочого.

Відповідно до п. 6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці № 264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями) забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей, зокрема, несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно з п. 6.2.1 зазначеної Інструкції, при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, несправність у гальмівній системі, зокрема у роботі повітророзподільника через фактичну відсутність необхідних елементів є саме пошкодженням вагону, що виключає постановку такого вагона в состав поїзду.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, описані вагон були направлені на технічне обслуговування, що підтверджується оформленими повідомленнями форми ВУ-23М.

Для усунення пошкоджень (розукомплектування) вагонів позивач передав структурному підрозділу відповідача "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" та структурному підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо "Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" деталі, аналогічні тим, що виявилися відсутніми на вагонах та ті, що були необхідні для усунення несправностей вагонів для подальшого їх встановлення, адже виявлені пошкодження унеможливили використання вагонів за призначенням, а позивач потребував їх експлуатації для забезпечення нормальної господарської діяльності, уникнення простою та порушення строків виконання зобов`язань перед власними контрагентами.

Для усунення пошкоджень позивач змушений був використати необхідні деталі та запасні частини для їх встановлення замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, а саме:

- за договором поставки № 710/16 від 01.11.2016, специфікацією № 17 від 02.10.2017, у Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський ВРЗ" придбана головна частина 270.023-1 у кількості 13 шт. на загальну суму 67 249,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 131 від 10.01.2018; за специфікацією № 20 від 02.01.2018 придбана магістральна частина 483.0110-01 у кількості 4 шт. на загальну суму 22 516,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1140 від 19.02.2018 та затяжка горизонтальних важелів 532.40.100-0сб у кількості 1 шт. на загальну суму 1 380,00 грн., що була оплачена за платіжним дорученням № 520 від 22.01.2018; за специфікацією № 12 від 03.05.2017 придбано валик 36х75 у кількості 4 шт. на загальну суму 128,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6172 від 04.07.2017; за специфікацією № 23 від 01.03.2018 придбано валик 30х75 у кількості 2 шт. на суму 62,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2381 від 27.03.2018 та тяга гальмівна 726.40.071 у кількості 1 шт. на суму 290,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3480 від 03.05.2018;

- за договором поставки № 235/16 від 13.04.2016 та специфікації до нього від 17.04.2018 у Приватного акціонерного товариства "ХМЗ" закуплена гайка М12 ГОСТ 5915:2008 у кількості 0,515 кг на загальну суму 19,04 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.05.2018 № 3973 і рахунком від 12.04.2018 № 1004;

- за договором поставки № 773/12 від 15.11.2012 у Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК Харківтранс" згідно зі специфікацією від 05.11.2018 придбано гайка конусна для корпусу магістральної (головної) частини повітророзподілювача В2-1-22-ГОСТ 2879-2006 УКТЗЕД 7318 у кількості 34 шт. на загальну суму 1 201,56 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9476 від 05.12.2018 відповідно до рахунку № 1014 від 31.10.2018;

- за договором поставки № 59/14 від 10.02.2014 у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранспневматика" згідно з специфікацією від 33 від 30.06.2017 було придбано авторегулятор РТРП-675М у кількості 1 шт. вартістю 3 297,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6182 від 05.07.2017, № 7374 від 01.08.2017 на підставі виставленого рахунку № ТП000000297 від 03.07.2017; за специфікацією № 38 від 10.04.2018 придбано авторежим 265 А-1 у кількості 1 шт. на суму 3 596,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3242 від 24.04.2018 відповідно до виставленого рахунку № ТП000000213 від 20.04.2018;

- за договором поставки № 558/14 від 11.12.2014 і специфікації від 27.12.2017 до нього у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лік-РТІ" придбано прокладки 270.326 ТУУ 6 00152135.047-97 у кількості 13 шт. на загальну суму 194,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 778 від 05.02.2018 і рахунком № 50 від 17.01.2018.

Крім того, на вагони були встановлені шпильки М12х70, які виготовляються у вагонному депо Дніпродзержинськ Дніпропетровської філії позивача для встановлення на власні вагони, адже як вказує позивач, передача стороннім організаціям відбувається лише з метою їх на власний (орендований) рухомий склад. Так, для виготовлення шпильок позивач придбав арматуру 12 мм А240 ДСТУ 3760:2006 ГОСТ 7566-94 за договором поставки від 09.022015 № 77/15-ПР-М, укладеним з Приватним акціонерним товариством "Українська гірничо-металургійна компанія" та відповідно до специфікації від 17.09.2018, що підтверджується платіжним дорученням від 27.09.2018 № 7507 згідно з рахунком від 17.09.2018 № Дн000007960. З придбаного матеріалу виготовлено 68 шпильок, вартістю 70,17 грн. для встановлення на розукомплектовані вагони.

Загальна вартість придбаних деталей відповідно до проведеного позивачем розрахунку становить 100 006,11 грн.(67 249,52 грн. + 22 516,16 грн. + 1 380,00 грн. + 128,64 грн. + 62,40 грн. + 290,40 грн. + 19,04 грн. + 1 201,56 грн. + 3 297,60 грн. + 3 596,40 грн. + 194,22 грн. + 70,17 грн.).

Відповідно до п. 21 Правил користування вагонами і контейнерами ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Деталі, придбані і виготовлені позивачем для встановлення замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах були передані Структурному підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" та були встановлені на зазначені вище вагони відповідно, що підтверджується актом № 2 від 16.01.2019, № 10 від 12.02.2019. Також, деталі передавалися структурному підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" та встановлені на вагони, що підтверджується актами від 31.01.2019 та 28.02.2018 (акт использования запчастей, представленных ООО "Лемтранс" для технического обслуживания полувагонов собственности и аренды ООО "Лемтранс" согласно договора № ПР/В-18129/НЮдч от 01.02.2018).

На виконання вимог вищезазначених Правил користування вагонами і контейнерами, у зв`язку з розукомплектуванням вказаних вагонів, їх було відправлено до структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" та до структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" для проведення ремонтних робіт по встановленню деталей на розукомплектовані вагони, що підтверджується актом від 31.01.2019 № 37/255 щодо виконання технічного обслуговування вагону № 61967642, актом від 28.02.2019 № 90/255 щодо виконання технічного обслуговування вагону № 63424436, актом від 16.01.2019 № 2 щодо виконання технічного обслуговування вагону № 63424444, актом від 12.02.2019 № 10 щодо виконання технічного обслуговування вагону № 61017422, актом від 31.01.20109 № 47/255 щодо виконання технічного обслуговування вагонів №№ 53413175, 61856548, 5354281, 56968928, 62064886, 56265317, 56857535, 62048772, 61846382, 62965389, 62313929, повідомленнями про прийняття вагонів з ремонту форми ВУ-36М від 03.01.2019 № 1932, від 17.01.2019 № 2011, від 01.02.2019 № 2099, від 21.01.2019 № 5226, від 03.01.2019 № 5105, від 24.01.2019 № 5239, від 31.01.2019 № 5287, від 30.01.2019 № 5283, від 26.01.2019 № 5248, від 31.01.2019 № 5287, від 27.02.2019 № 8141, від 30.01.2019 № 8019, від 31.01.2019 № 8926, від 31.01.2019 № 8026, а також платіжним дорученням від 19.03.2019 № 2094, від 25.03.2019 № 2238, від 28.01.2019 № 628, від 25.02.2019 № 1457, від 19.03.2019 № 2093, від 25.03.2019 № 2237 за рахунками-фактурами від 31.01.2019 № 37/255, від 28.02.2019 № 90/255, від 16.0.2019 № 61/253, від 12.02.2019 № 50/253, від 31.01.2019 № 47/255, від 28.02.2019 № 92/255.

Для цілей цього позову, розраховуючи розмір позовних вимог, позивач визначає вартість витрат по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони в сумі 8 917,00 грн.

Згідно п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, сума збитків за пошкодження вагона складається з витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрати на перевезення вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надаються разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням, визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з п. 14 цих Правил.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що у зв`язку з незабезпеченням збереженості його майна - вагонів під час перевезення, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу суму збитків, понесених останнім у зв`язку із заміною розукомплектованих деталей у розмірі 108 923,11 грн., з яких 100 006,11 грн. вартість придбаних деталей, 8 917,00 грн. вартість послуг з технічного обслуговування.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, та Правил обчислення термінів доставки вантажів і Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії) (ст. 3 Статуту).

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту, за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004 № 856, порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких в графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

Матеріалами справи підтверджується, що у грудні 2018 та січні 2019 років року по коліях загального користування Української залізниці здійснювалося перевезення вантажних вагонів, що перебувають у користуванні та власності позивача №№ 61967642, 63424436, 63424444, 61017422, 54785837, 53413175, 61856548, 56968928, 62064886, 56265317, 56857535, 62048772, 61846382, 62965389, 62313929.

У ст. 8 Статуту вказано, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони - вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКБ ЦВ "Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм", затвердженого Радою із залізничного транспорту держав - учасниць СНД 2.04.2001 (далі - Знаки і написи), та мають ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Згідно з п. 3.4 Правил власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Розглядаючи заявлений спір, суд першої інстанції правильно врахував відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності технічного стану вагонів №№ 61967642, 63424436, 63424444, 61017422, 54785837, 53413175, 61856548, 56968928, 62064886, 56265317, 56857535, 62048772, 61846382, 62965389, 62313929 при прийнятті їх відповідачем до перевезення.

Обставини допуску перерахованих вагонів до руху залізничними коліями у технічно справному стані не спростовується також самим відповідачем.

Відповідно до п. 4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених, наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

На виконання вищезазначених Правил, у зв`язку з розукомплектуванням вказаних вагонів, їх було відправлено до структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" та структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Візол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" для проведення ремонтних робіт, що підтверджується описаними вище та приєднаними до позовної заяви документами. Також, матеріали справи містять документальне підтвердження фактичного понесення повивачем витрат у заявленій до стягнення з відповідача сумі.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2010 № 6-469св10).

Відповідно до п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 №904/4195/16, від 17.01.2017 № 904/3013/16.

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Слід зазначити, що у даному випадку йде мова про встановлену законодавством відповідальність залізниці за незбереження приватних вагонів (майна іншої особи) під час їх використання (перевезення), а відтак статус такого майна (чи вантаж, чи пусті вагони) для встановлення складу цивільного правопорушення принципового значення не мають.

Відтак, колегія суддів вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» має право на пред`явлення позову до суду як особа майну якої завдано шкоду через бездіяльність Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" у забезпеченні схоронності вагонів.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на відсутність його вини у розукомплектуванні вагонів та надає заяви (повідомлення), подані ним до правоохоронних органів за фактами відсутності необхідних деталей на вагонах власності (оренди) позивача внаслідок вчинення крадіжки невстановленими особами.

Колегія суддів вважає, що звернення до правоохоронних органів з такими заявами не має усувати відповідача від обов`язку відшкодувати збитки, завдані позивачеві через те, що Українська залізниця не забезпечила схоронності вагонів як вантажу, адже такий обов`язок випливає з приписів абз. 1 п. 110 та абз. 2 п. 126 Статуту залізниць України.

Використовуючи залізничні шляхи Української залізниці та направляючи по них власні та/або орендовані вагони, позивач виступає оператором вантажних перевезень, що відповідно до Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2015 № 1194 визначається як суб`єкт господарювання, що володіє або має в користуванні чи в управлінні вантажні вагони та на підставі договорів з перевізником, а у деяких випадках, пов`язаних із процесом перевезення, з оператором локомотивної тяги і вантажовідправниками бере участь у процесі перевезення вантажів.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має відносно залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі пошкодження або розукомплектування, або втрати частини вагонів із групи - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом залізниць розмірах.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

За приписами п. 110 Статуту, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту, за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Крім того, відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки, матеріалами справи підтверджено та судами встановлено наявність всіх елементів складу правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача збитків у розмірі 108923,11 грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі №910/7857/19 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі №910/7857/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі №910/7857/19 залишити без змін.

Матеріали справи №910/7857/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 ГПК України та у строки, встановлені ст. 288 ГПК України.

Повний текст складено: 19.12.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська