ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2019 р. Справа№ 905/660/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.,

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 12.12.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 (повний текст складено 09.09.2019)

у справі № 905/660/19 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 1 597 137,76 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 1 597 137,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем прострочено терміни доставки вантажу, що передбачені ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу по 349 (триста сорока дев`яти) залізничних накладних, доставка за якими відбулась у жовтні - листопаді 2018 року, тому на підставі ст.116 Статуту залізниць України відповідач зобов`язаний сплатити штраф за несвоєчасну доставку вантажу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви їого прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 у справі №905/660/19 позов задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 1597 137 (один мільйон п`ятсот дев`яносто сім тисяч сто тридцять сім) грн 76 коп. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 23 957 (двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) грн 07 коп.

Суд виходив з встановленого факту порушення відповідачем строку доставки вантажу, обчисленого відповідно до Правил обчислення термінів доставки вантажів, за спірними накладними, а також правомірності нарахування суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Крім того, судом відмовлено в задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру штрафу до 5%, на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України, оскільки відповідачем не доведено існування обставин для такого зменшення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 04.10.2019 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове судове рішення про: «…відмову в стягненні штрафу в сумі 311530,64 грн через сплив позовної давності та необґрунтованість вимоги, зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5 % від обґрунтованої суми позову 1285607,12 грн - 64 280,35 грн».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідач у апеляційній скарзі визнав обґрунтованою суму штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 1 285 607,12 грн.

Проте, зазначив, що по 51 (п`ятдесят одній) залізничній накладній, штраф у сумі 311 530,64 грн стягнуто безпідставно, оскільки по цим накладним прострочення не виникло.

Так, по накладним: №34141432, №34173609, №35932557, №35937499,45488996, №45489002, №45489010, №45558046, №45924305, №46274148, №46355681, №52578325, №52649308, №52763018, 52790896, досильнні накладні: №45604048, №45603933, №45599917, №45610540, №45614575, №45644705, №45656139, №45687035, №45681483, №45717022, №45705068, №45718632, №45871209, №45879533, №46087557 за позицією відповідача прострочення доставки вантажу склало менше 48 (сорока вісьми) годин, а тому штраф відповідно до ст. 116 Статуту не застосовується.

За накладними: №34213405, №45489051, №45499274, №45597630, №52711090, №52745924, №52813524, №52907060, досильними накладними: №45437787, №45557253, №45610508, №45563582, №45575156, №45575164, №45570017, №45676012, №45688694, №45669280, №45685609, №45909785 відповідач стверджує про те, що позивачем невірно розраховано термін доставки вантажу.

Серед іншого, відповідач зазначив, що суд безпідставно не врахував наявність обставин для зменшення розміру штрафних санкцій до 5%.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019 справу №905/660/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Демидова А.М., Владимиренко С.В..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 відновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 у справі № 905/660/19, розгляд апеляційної скарги призначено на 26.11.2019 о 14:00 год.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 відкладено розгляд зазначеної апеляційної скарги на 10.12.2019 о 15 год. 00 хв. Зобов`язано відповідача надати розгорнутий контррозрахунок штрафу по кожній спірній залізничній накладній окремо. Зобов`язано сторін провести звірку взаєморозрахунків по заборгованості у сумі 311 530,64 грн. на підставі 51 (п`ятдесят одної) спірної накладної вказаної у апеляційній скарзі, про що скласти двосторонній акт, підписання якого доручено уповноваженим представникам сторін.

У судовому засіданні 10.12.2019 було оголошено перерву до 12.12.2019 на 12:50. Учасників про час та дату судового засідання було повідомлено розпискою та роз`яснено, що їх явка до наступного засідання не є обов`язковою.

Явка представників сторін.

У судове засідання від 12.12.2019 представники сторін не з`явились.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що учасників справи повідомлено про дату, час і місце розгляду справи належним чином та їх явка обов`язковою не визнавалась, а також те, що судочинство здійснюється, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи за відсутності учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а оскаржене судове рішення залишити без змін, як таке, що прийнято у відповідності до норм діючого законодавства. Наголосив, що штраф нараховано з врахуванням приписів ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, тому розрахунок є обґрунтованим та арифметично вірним і є підстави застосування ст. 116 Статуту залізниць України.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Протягом жовтня-листопада 2018 року відповідачем було доставлено позивачеві вантаж за 349 (триста сорока дев`яти) залізничними накладними згідно розрахунку позивача, належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи (т. 1 а/с 26 - 250, т.2 а/с 1 - 250, т. 3 а/с 1 - 22).

Вантаж, що прямував за залізничними накладними, Регіональною філією "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" доставлено після закінчення встановленого строку.

Календарними штемпелями на залізничних накладних, доданих до позовної заяви, підтверджується, що вантаж відповідачем доставлено позивачеві з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Відповідно до розрахунку позивача загальна сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, розрахованого на підставі ст. 116 Статуту залізниць України становить 1 597 137,76 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

У ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України передбачено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Статтею 41 Статуту передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до пп. 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (із змінами та доповненнями) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1 вказаних Правил).

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Як передбачено в пункті 2.4 Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.9 Правил про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (пункт 2.10 Правил).

Суд зазначає, що враховуючи приписи статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526, 529, 530 Цивільного кодексу України, кожна сторона договору повинна виконувати свої зобов`язання за відповідним договором належним чином та у передбачені таким договором строки. У разі невиконання чи неналежного виконання стороною своїх обов`язків, передбачених відповідним договором, така сторона договору може нести певну відповідальність, зокрема, сплата пені, штрафу тощо.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 2, 3 ст. 313 Господарського кодексу України передбачено, що перевізник звільняється від відповідальності за прострочення в доставці вантажу, якщо прострочення сталося не з його вини. Розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Встановлений пунктом 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Врахувавши вказане, здійснивши аналіз наявних у матеріалах справи доказів згідно з вимогами ст. 86 ГПК України, місцевий господарський суд, дійшов вірного висновку, що вантаж за наявними у матеріалах справи залізничними накладними доставлено позивачеві з порушенням терміну, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, що підтверджується календарними штемпелями у вказаних вище накладних (графа 52), тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1 285 607,12 грн за прострочення доставки вантажу є обґрунтованою.

Крім того, у апеляційній скарзі відповідач визнав обґрунтованою суму штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 1 285 607,12 грн.

Проте, як і в суді першої інстанції, так і у доводах апеляційного оскарження, відповідач зазначив, що по 51 (п`ятдесят одній) залізничній накладній, штраф у сумі 311 530,64 грн стягнуто безпідставно, оскільки, на його думку, позивачем невірно визначено фактичний термін доставки вантажу та, відповідно, період прострочення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 було зобов`язано відповідача в строк до 05.12.2019 надати розгорнутий розрахунок штрафу по кожній спірній залізничній накладній окремо по заборгованості у сумі 311 530,64 грн. на підставі 51 (п`ятдесят одної) спірної накладної вказаної у апеляційній скарзі.

Однак, зазначені вимоги були виконані з порушенням строку встановленого судом, розрахунок надано відповідачем - 10.12.2019 (додаткові пояснення від 09.12.2019 №Д-10/216), а тому в силу вимог ч. 2 ст. 207 ГПК України зазначена заява залишається без розгляду.

В той же час, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи зазначені вимоги процесуального закону, судом перевірено розрахунок штрафу по спірним накладним і в ході цієї перевірки встановлено наступне.

Так, по накладним: №34141432, №34173609, №35932557, №35937499,45488996, №45489002, №45489010, №45558046, №45924305, №46274148, №46355681, №52578325, №52649308, №52763018, 52790896, досильнні накладні: №45604048, №45603933, №45599917, №45610540, №45614575, №45644705, №45656139, №45687035, №45681483, №45717022, №45705068, №45718632, №45871209, №45879533, №46087557 за позицією відповідача прострочення доставки вантажу склало менше 48 (сорока вісьми) діб, а тому штраф відповідно до ст. 116 Статуту не застосовується.

За накладними: №34213405, №45489051, №45499274, №45597630, №52711090, №52745924, №52813524, №52907060, досильними накладними: №45437787, №45557253, №45610508, №45563582, №45575156, №45575164, №45570017, №45676012, №45688694, №45669280, №45685609, №45909785 відповідач стверджує про те, що позивачем невірно розраховано термін доставки вантажу.

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи відповідача як необгрунтовані, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції, надаючи оцінку наявним у матеріалах справи доказам, встановлено, що календарними штемпелями на зазначених вище накладних, підтверджується, що вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, що є підставою для застосування до відповідача штрафу відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України.

Розгорнутий розрахунок позивача за вище переліченими спірними залізничними накладними перевірено та встановлено обґрунтованість такого розрахунку, останній містить містить всю необхідну інформацію щодо нарахування позивачем штрафу, в тому числі, й щодо термінів доставки вантажу за залізничними накладними та періоди прострочення, які, як встановлено судом, позивачем визначено вірно.

Аргументи відповідача про те, що по вищезазначеним накладним прострочення доставки вантажу склало менше 48 (сорока вісьми) годин, а тому штраф відповідно до ст. 116 Статуту не застосовується, не заслуговують на увагу. При цьому, колегія суддів зазначає, що у цих накладних тип відправки у графі 29 містить позначку «групова/маршрутна», що свідчить про те, що термін доставки вантажу розраховується з врахуванням на одну добу кожні повні та неповні 320 км, як встановлено пп. 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, з врахуванням відстані перевезення, вказаної у графі 30 накладних. Крім того, додана одна доба відповідно до пункті 2.4 Правил.

Отже, за спірними накладними мало місце прострочення доставки вантажу на дві і більше діб.

Натомість, відповідач у його розрахунку штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійсненого, за його ствердженням, через АРМ ПТД, щодо спірних накладних помилково посилається на те, що термін доставки вантажу розраховується з врахуванням на одну добу за кожні повні та неповні 200 км, які застосовуються саме щодо вагонних відправок, що не узгоджується з відомостями стосовно типу відправки у спірних накладних.

Таким чином, перевіривши розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу окремо по кожній залізничній накладній, враховуючи Правила обчислення термінів доставки вантажів та ст. 41 Статуту залізниць України, обґрунтованою є загальна сума штрафу в розмірі 1 597 137,76 грн., яка правомірно задоволена судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для зменшення штрафу до 5% суд апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Відповідач просив зменшити розмір штрафу до 5 %, посилаючись у своєму відзиві на позов на те, що залізнична мережа Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції з 2014 року, наслідком чого пов`язана зміна маршрутів та збільшення відстані перевезення; посилається на відсутність збитків у позивача у зв`язку з порушенням термінів доставки вантажу залізницею та негативне фінансове становище відповідача.

Відповідач зазначив, що до початку антитерористичної операції переважна більшість вантажів прямувала до м. Маріуполь зі ст. Авдіївка та ст. Ясинувата через ст. Донецьк до станцій міста Маріуполя. Зазначена ділянка мала дві залізничні колії та була електрифікованою. Наразі ст. Ясинувата та ст. Донецьк знаходяться на непідконтрольній українській владі території і рух потягів у бік Маріуполя припинено з осені 2014 року. У зв`язку з цим єдиним залізничним сполученням з м. Маріуполь є ділянка залізниці між ст. Волноваха та ст. Камиш Зоря. Зазначена ділянка має одну не електрифіковану колію, яка до початку проведення антитерористичної операції була допоміжною та резервною ланкою транспортного сполучення з м. Маріуполь. Враховуючи, що в м. Маріуполь крім позивача знаходяться чимало великих підприємств, обсяги перевезень вантажів значно перевищують пропускну здатність ділянки між ст. Волноваха та ст. Камиш Зоря. Зазначені обставини, на думку відповідача, свідчать про те, що порушення термінів доставки вантажу мали місце з поважних та незалежних від перевізника причин.

Крім того, відповідач вказав на відсутність збитків у позивача у зв`язку з порушенням термінів доставки вантажу залізницею, негативне фінансове становище, на підтвердження чого ним додано копію звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід), згідно якого за 2018 рік Регіональна філія «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» отримала збиток у сумі 1 140 891 тис. грн.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Однак, чинне законодавство України не містить переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, а не обов`язком, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 905/1742/18, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 18.06.2019 у справі №914/891/16).

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В той же час, позивачем в порядку визначеному процесуальним законом не надано належних та допустимих доказів про наявність істотних обставин, які є підставою для зменшення розміру неустойки.

В межах цього судового провадження заявлено позов про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу по 349 (триста сорока дев`яти) залізничних накладних. Відповідно до цих накладних, доставку вантажів залізницею одержувачу здійснювали з різних станцій відправлення, однак позивачем не зазначено в яких саме перевезеннях виникали порушення строків доставки в зв`язку з обмеженою можливістю колій. Також не надано доказів, що на цих ділянках було навантаження, яке перевищувало пропускну здатність колії і що це відбувалось саме в період здійснення спірних перевезень.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України, статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Серед іншого, судом першої інстанції також обґрунтовано визнано недостатнім для зменшення розміру штрафу, посилання відповідача на відсутність збитків у позивача у зв`язку з простроченням термінів доставки вантажу, оскільки, як вказувалось вище, зобов`язання мають бути виконані належним чином.

Щодо негативного фінансового стану відповідача, слід зазначити, що за приписами ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

В будь-якому випадку у вирішенні питання щодо зменшення штрафу мають бути враховані майнові інтереси обох сторін.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Таким чином, оцінюючи викладене в сукупності, беручи до уваги, що питання зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках, врахувавши встановлений розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір штрафу, а також обставини, на які посилався відповідач, як на підставу зменшення штрафу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафу до 5 %.

Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують та в більшій мірі повторюють твердження, яким була надана належна правова оцінка судом першої інстанції, інших обґрунтованих доказів та обставин щодо зменшення розміру штрафу відповідачем не наведено.

Посилання скаржника у апеляційній скарзі на судові рішення у справах №905/2756/17, №905/1737/17, №905/2494/17, 905/12/18, №905/64/18, 910/3825/18, №910/3593/18, 910/4328/18, №910/11458/18, №905/1746/18, №910/16925/18, №910/3824/18 у яких суди дійшли висновку про наявність підстав для зменшення суми штрафу не приймаються до уваги колегією суддів, з огляду на те, що правові висновки у тих справах не доводять наявності неоднакового застосування судом норм матеріального права, а свідчить лише про наявність у тих справах інших істотних обставин в залежності від підтвердження яких належними доказами були постановлені відповідні судові рішення.

Серед іншого, в прохальній частині апеляційної скарги відповідач просить в стягненні штрафу в сумі 311 530,64 грн через сплив позовної давності. В той же час, в мотивах скарги жодного обґрунтування з посиланням на конкретні залізничні накладні по яким пропущено строк позовної давності, відповідач не наводить.

Посилання відповідача на пропуск строку позовної давності в частині стягнення штрафу на суму 311 530,64 грн є необґрунтованими, оскільки ним не доведено, що строк позовної давності, визначений пунктом «д» ст. 134 Статуту Залізниць України пропущено.

Крім того, відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Водночас, як свідчать матеріали справи, з відповідною заявою до суду першої інстанції відповідач не звертався.

Усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на відповідача (скаржника).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 у справі №905/660/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 у справі №905/660/19.

4. Матеріали справи №905/660/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 16.12.2019.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова