ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. Справа№ 910/6518/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Полякова Б.М.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі у відповідності до протоколу судового засідання від 11.12.2019

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива ХЛАДОПРОМ"

на ухвалу господарського суду м. Києва від 26.09.2019

у справі № 910/6518/19 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром",

2) Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (попередня назва - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива "Хладопром"

про дострокове припинення дії свідоцтва

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.09.2019 у справі №910/6518/19 призначено судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення експертизи доручено атестованому судовому експерту Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України Дорошенку Олександру Федоровичу (03680, м. Київ, вул. Боженка, 11), на вирішення експерта винесено наступне питання: - Чи став знак для товарів і послуг "КАШТАН" за свідоцтвом України № 19356 від 16.04.2001 загальновживаним позначенням для товарів 30 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг: морозиво, після дати (22.02.1999) подання Відкритим акціонерним товариством "Київський холодокомбінат № 2" заявки № 99020539 на його реєстрацію?; провадження у справі № 910/6518/19 зупинено до закінчення проведення судової експертизи; вирішено інші процесуальні питання.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 26.09.2019 у справі №910/6518/19 як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива ХЛАДОПРОМ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 26.09.2019 у справі №910/6518/19 як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ТОВ "ХЛАДОПРОМ" та ТОВ "Фабрика морозива ХЛАДОПРОМ"; об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива ХЛАДОПРОМ" на ухвалу господарського суду м. Києва від 26.09.2019 у справі №910/6518/19 в одне апеляційне провадження; призначено їх розгляд на 11.12.2019.

11.12.2019 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді" надійшов відзив на апеляційні скарги.

У судовому засіданні 11.12.2019 представником Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України було повідомлено щодо перейменування юридичної особи, так, назву відповідача-2 (Міністерства економічного розвитку і торгівлі України) було змінено на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, зазначені зміни внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ЄДР).

Судовою колегією було перевірено наявність вказаних змін, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» Мінекономрозвитку перейменовано на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі - Мінекономіки). Судовою колегією прийнято до уваги зміну назви відповідача-2.

У судовому засіданні 11.12.2019 представники апелянтів підтримали вимоги своїх апеляційних скарг та скарги один одного, просили їх задовольнити. Представник позивача (ТОВ "Три Ведмеді") та представник відповідача-2 (Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України) заперечили проти апеляційних скарг, просили суд відмовити в їх задоволенні, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у суді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (далі-відповідач 1) та Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (попередня назва - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) (далі - відповідач 2), в якому просить суд:

- припинити дію свідоцтва України № 19356 на знак для товарів і послуг "КАШТАН" внаслідок визнання позначення "КАШТАН" загальновживаним щодо товару класу 30 МКТП "морозиво";

- зобов`язати відповідача-2 внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг щодо припинення дії свідоцтва України № 19356 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлтені "Промислова власність".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач-1 є власником свідоцтва України № 19356 від 16.04.2001 на знак для товарів і послуг "КАШТАН", проте, як зазначає позивач, позначення "КАШТАН" стало загальновживанним для 30 класу МКТП після дати подання заявки на його реєстрацію, оскільки останнє, зокрема використовується як назва товару фахівцями відповідних галузей виробництва та споживачами, застосовується як назва одного і того ж товару великою кількістю виробників.

Оскаржуваною ухвалою для роз`яснення питань, що виникли під час розгляду даної справи було призначено судову експертизу, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України Дорошенку Олександру Федоровичу, провадження у справі № 910/6518/19 зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" вказано, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Окрім того, судова колегія зазначає, що зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є саме правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені експертом.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (ст. 3 Закону України «Про судову експертизу»).

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Питання, які ставляться перед експертом, мають бути сформульовані чітко, ясно і таким чином, щоб вони виключали неоднозначне їх розуміння й тлумачення та відповідали тим об`єктам і матеріалам, які направляються на експертизу.

Приписами частини 1 статті 100 ГПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Як встановлено судовою колегією, позовні вимоги обґрунтовані тим, що видане відповідачем-2 свідоцтво України №19356 від 16.04.2001 на знак для товарів і послуг "КАШТАН" не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки поданий на реєстрацію знак для товарів і послуг (після дати подання заявки - 22.02.1999) стало загальновживаним позначенням товару "морозиво" певного виду, внаслідок його тривалого використання різними виробниками, а у працівників та споживачів сформувався стійкий і нерозривний зв`язок між позначенням "КАШТАН", що використовується як назва товару, та товаром з усіма притаманними йому ознаками, властивостями і якостями.

З огляду на наведене, до предмету доказування по даній справі входять обставини щодо того, чи став знак для товарів і послуг "КАШТАН" за свідоцтвом України № 19356 від 16.04.2001 загальновживаним позначенням для товарів 30 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг: «морозиво», після дати (22.02.1999) подання Відкритим акціонерним товариством "Київський холодокомбінат № 2" заявки № 99020539 на його реєстрацію.

При цьому, в матеріалах справи наявні копії декількох експертних висновків за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності, що містять протилежні висновки експертів щодо поставлених ним питань.

Так, згідно з висновком експерта від 21.06.2019 №011-СІВ/19, складеного судовими експертами Стародубовим І.В. та Бегушем Н.В., знак для товарів і послуг "КАШТАН" за свідоцтвом України №19356 від 16.04.2001 став загальновживаним позначенням для товарів 30 класу: «морозиво», після дати подання відкритим акціонерним товариством «Київський холодокомбінат № 2» заявки на його реєстрацію.

Згідно з висновком експерта від 18.07.2019 №161, складеного судовим експертом Жилою Богданом Володимировичем, знак для товарів і послуг " КАШТАН " за свідоцтвом України №19356 від 16.04.2001 не перетворився на позначення, що стало загальновживаним як позначення товарів певного виду після подання заявки №99020539 від 22.02.1999.

Сторони вцілому проти призначення експертизи у даній справі не заперечують.

Доводи апелянтів стосовно того, що суд першої інстанції, призначаючи експертизу, не розглянув клопотання про витребування оригіналів документів, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, відхиляються судовою колегією. Судом першої інстанції не було закрито підготовче провадження, а тому вказане клопотання може бути розглянуто судом після повернення матеріалів справи до суду. Разом з тим, одним із завдань підготовчого провадження є визначення обставин, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів. Відповідно до ст. 99 ГПК України, одним із таких доказів є висновок за результатами експертизи, призначеної судом оскаржуваною ухвалою.

Доводи апелянтів, що експерт для вирішення поставленого перед ним питання має оглянути оригінали поданих позивачем доказів, відхиляються судовою колегією, оскільки в разі потреби експерта у вказаних оригіналах, останній має можливість скористатись правом, передбаченим ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» та подати до суду клопотання про надання йому додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи.

Твердження апелянтів стосовно того, що суд першої інстанції, призначаючи судову експертизу у справі, мав перевірити копії електронних документів, поданих позивачем, відхиляються судовою колегією, оскільки, відповідно до ст. 210 ГПК України, дослідження доказів є відповідною стадією розгляду справи по суті. Та в ході розгляду даної справи у разі виникнення у суду сумнівів щодо копій доказів, поданих сторонами, суд може перевірити їх відповідність оригіналам та надати цьому належну правову оцінку.

Апелянти у своїх апеляційних скаргах зазначають про те, що судом першої інстанції протиправно призначено у справі судового експерта Дорошенка О.Ф., оскільки в матеріалах справи містяться докази того, що позивач звертався до експерта Дорошенка О.Ф. в рамках даної справи про проведення експертизи.

Вказані доводи апелянтів відхиляються судовою колегією, оскільки в матеріалах справи відсутній експертний висновок Дорошенка О. Ф. щодо дослідження відповідного об`єкта права інтелектуальної власності, а саме, торговельної марки за свідоцтвом України № 19356. Разом з тим, представник позивача повідомив суду, що у відповідь на надісланий експерту Дорошенку О.Ф. запит позивача про проведення експертизи, останній повідомив представників позивача про неможливість провести замовлене експертне дослідження у зв`язку з великою завантаженістю.

Враховуючи вищевикладене, апелянтами не доведено належними доказами того, що експерт Дорошенко О.Ф. відповідне експертне дослідження проводив до призначення судом експертизи, не доведено сумнівів у безсторонності цього експерта.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ст. 99 ГПК України).

З огляду на наведене, суд правомірно доручив проведення судової експертизи атестованому судовому експерту Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України Дорошенку Олександру Федоровичу.

Посилання апелянтів на виявлені у оскаржуваній ухвалі помилки, як от написання спірної торговельної марки «КАШТАН» у вигляді «Каштан», не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду м. Києва від 26.09.2019 у справі № 910/6518/19. Разом з тим, апелянти зазначили у судовому засіданні апеляційної інстанції 11.12.2019 те, що вже скористалися належним їм правом та повідомили суд про допущені ним помилки, подавши відповідні заяви.

За приписами п.2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи, як зазначалось вище.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу, - на час проведення експертизи (ст. 229 ГПК України).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з метою встановлення фактичних обставин справи, які потребують спеціальних знань, провадження у даній справі підлягає зупиненню для забезпечення проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України Дорошенку Олександру Федоровичу.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю, оскільки не спростовують обставин, які на підставі належних та допустимих доказів встановлені у даній справі судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Фундаментальних порушень судом апеляційної інстанції не встановлено, судове рішення у справі прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування ухвали господарського суду м. Києва від 26.09.2019 у справі № 910/6518/19. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива ХЛАДОПРОМ" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 26.09.2019 у справі № 910/6518/19 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/6518/19 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний: 16.12.2019.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

Б.М. Поляков