АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1765/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання: Чеголя Є.О.

За участю представників учасників справи:

від ТОВ "ЗАВХОЗ" - адвокат Фатєєва І.В.

від ТОВ "ІНФОКС в особі Філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" - адвокат Несветайло І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАВХОЗ

на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2019

по справі №916/1765/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВХОЗ"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ"

про визнання незаконними дій та про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАВХОЗ" (далі ТОВ "ЗАВХОЗ") звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" (далі ТОВ "ІНФОКС") в якому просило

- визнати незаконними дії відповідача щодо складення Розрахунку понаднормативного скиду від 28.12.2018 р. №67327 про донарахування суми до сплати у розмірі 19 991,55 грн;

- скасувати Розрахунок понаднормативного скиду від 28.12.2018 р. №67327 про донарахування суми до сплати у розмірі 19 991,55 грн., складений відповідачем на ім`я позивача;

- визнати незаконними дії відповідача щодо складення Розрахунку понаднормативного скиду від 06.03.2019 р. № 69539 про донарахування суми до сплати у розмірі 41364,80 грн.;

- скасувати Розрахунок понаднормативного скиду від 06.03.2019р. № 69539 про донарахування суми до сплати у розмірі 41364,80 грн., складений відповідачем на позивача;

- визнати незаконними дії Відповідача щодо складення Розрахунку понаднормативного скиду від 08.05.2019 р. № 71534 про донарахування суми до сплати у розмірі 56605,72 грн.;

- скасувати Розрахунок понаднормативного скиду від 08.05.2019р. № 71534 про донарахування суми до сплати у розмірі 56605,72 гри., складений відповідачем на ім`я позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ "ЗАВХОЗ" зазначає, що складені відповідачем Розрахунки понаднормативного скиду є незаконними, необґрунтованими, складеними всупереч договірних зобов`язань та чинного законодавства України, а тому є такими, що підлягають безпосередньому скасуванню, а дії щодо їх складення визнанню незаконними.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.10.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції пославшись на умови укладеного між сторонами договору на послуги водовідведення зазначив, що представниками відповідача, в присутності представника позивача, був здійснений відбір проб січних вод на об`єкті позивача, за результатами якого були складені акти, в яких міститься підпис представника позивача про те, що йому було роз`яснено про право відібрати паралельні проби з оформленням відповідних документів та право ознайомитися з результатами відбору проб в управлінні з контролю за водокористуванням філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" ТОВ "ІНФОКС" із зазначенням адреси вказаного управління та засоби зв`язку з останнім. Акти були підписані двома представниками відповідача та представником позивача без жодних зауважень.

Судом першої інстанції відхилено твердження позивача щодо на протиправності дій відповідача щодо складання оспорюваних розрахунків понаднормативних скидів, оскільки розрахунки розміру плати за понаднормативний скид стічних вод у загально міську каналізацію, зроблені відповідачем у відповідності до норм, передбачених Правилами приймання стічних вод.

З приводу твердження позивача про порушення відповідачем строків вручення позивачеві листів стосовно виявленого перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах та результатів хімічного аналізу, суд першої інстанції зазначив, що такі листи з дотриманням вимог Правил приймання стічних вод були отримані позивачем в межах тридцяти денного строку з моменту проведення відбору проб стічних вод на об`єкті позивача.

Щодо посилання позивача на те, що відповідачем, під час визначення рівня перевищення місткості у стічних водах забруднюючих речовин не враховано кількісних показників визначених у Додатку № 4 до Договору, судом першої інстанції зазначено, що позивач не скористався своїм правом визначеним п. п.3.1.5. договору та у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, у 5-ти денний строк з дня отримання рахунку, не направив до відповідача свого уповноваженого представника, з відповідними обґрунтованими документами для урегулювання розрахунків.

З приводу вимог позивача про визнання незаконними дій відповідача щодо складення оспорюваних розрахунків понаднормативного скиду та їх скасовування місцевий господарський суд зазначив, що означені розрахунки взагалі не є актами (документами), які породжують виникнення чи припинення прав та обов`язків у позивача в результаті відбору проб стічних вод, а тому і не можуть бути скасовані чи визнанні недійсними. Зазначені розрахунки, як вважає суд першої інстанції, є лише документами бухгалтерського первинного обліку, мають інформаційний характер, адже містять в собі лише математичні розрахунки фіксування сумарного коефіцієнту, об`ємів скидів, тарифи та загальну суму розраховану відповідачем за скид ненормативно-очищених стічних вод.

На переконання місцевого господарського суду, сам по собі факт нарахування, формування та направлення позивачу документів на сплату понаднормативного скиду стічних вод, в тому складі, оспорюваних розрахунків, без вчинення відповідачем будь-яких інших дій, спрямованих на стягнення грошових коштів або на припинення надання позивачеві послуг з водовідведення, не свідчить про порушення прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ "ЗАВХОЗ".

Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулося ТОВ "ЗАВХОЗ" з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2019 року в справі №916/1765/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та нормам діючого процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

З приводу посилання суду першої інстанції на підписання представником позивача Актів без будь-яких зауважень, скаржник зазначає, що форма Акту про відбір проб на контрольний хімічний аналіз стічних вод, взагалі не містить графи чи посилання про заперечення чи зауваження споживача. Підписи представник апелянта проставив тільки на підтвердження факту опломбування контейнера, в який відбиралися проби, та, на підтвердження факту ознайомлення з правом та порядком застосування результатів аналізу контрольної проби. Зазначення інших даних, як вважає апелянт, в Акті не передбачено. Тому, як вважає скаржник, відсутність заперечень представника апелянта на складених Актах про відбір проб на контрольний хімічний аналіз стічних вод не є безумовним підтвердженням відсутності порушень процедури відбирання проб стічної води працівниками відповідача. Скаржник наголошує, що на спростування зазначеного, та на підтвердження наявності заперечень щодо правильності здійснення процедури відбору проб, позивачем направлялися листи, звернення до відповідача із посиланням на неправомірність здійснених розрахунків, незаконності здійснених дій, тощо.

Спростовуються наявними матеріалами справи, як вважає апелянт, й твердження суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем строків повідомлення позивача про виявлене перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах, оскільки листи надсилалися відповідачем та отримувалися позивач з порушенням Правил приймання стічних вод.

За твердженням апелянта, судом першої інстанції також не враховано порушення відповідачем під час зняття проб стічних вод положень керівних документів Держстандарту, зокрема відповідачем не вказано в Актах назву проби, мету відбору, вид проби (разова або об`єднана, спосіб відбору, дані про обробку проби фільтрування, відстоювання, консервування тощо), відбір необхідних проб у скляний посуд. До того ж, як стверджує апелянт, направлені йому лабораторні аналізи взятих проб стічної води взагалі не можна вважати належними та допустимими доказами в розумінні діючого законодавства, оскільки вони не містять всіх персоніфікованих реквізитів, а саме: відсутня посада та дані відповідальної особи лабораторії, яка здійснювала аналізи, не вказана особа, яка надавала на аналіз пробу взятої стічної води, її посада, тип посуду та ємність, в яку були відібрані проби тощо.

Скаржник також відзначає, що нормативи якості стічних вод, що скидаються у систему міської каналізації, були закріплені сторонами у Додатку № 4 до Договору, тобто, сторони погодили допустимі концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах споживача. Проте, як вбачається з розрахунків понаднормативного скиду, здійснених відповідачем, під час визначення рівня перевищення місткості у стічних водах забруднюючих речовин, останній керувався не нормативами погодженими сторонами у Додатку № 4 до Договору, а заниженими, які не були погодженні з апелянтом.

Не погоджується апелянт й з твердженням суду першої інстанції щодо не дотримання позивачем положень п. 3.1.5. Договору, оскільки позивач неодноразово направляв листи та документальне обґрунтування непогодження з отриманими документами та застосованими коефіцієнтами, тобто одразу ж заперечував проти здійснених незаконних дій відповідачем. До того ж, виконання або невиконання умов визначених у п. 3.1.5. ніяким чином не впливає та ні в якому разі не виключає існування дійсного, не скасованого, не визнаного у судовому порядку недійсним, нікчемним тощо Додатку №4 до Договору із закріпленими сторонами ДК забруднюючих речовин.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що оспорювані Розрахунки взагалі не є актами (документами), які породжують виникнення чи припинення прав та обов`язків у позивача в результаті відбору проб стічних вод, скаржник з посиланням на Правила приймання стічних вод зазначає, що на законодавчому рівні закріплено, що саме розрахунки ДК забруднюючих речовин стічних вод, в яких окрім застосованих коефіцієнтів забруднюючих речовин встановлюється ще й плата за понаднормативний скид, що підлягає до сплати споживачем є документом, який породжує обов`язок позивача щодо сплати, у випадку не здійснення якого передбачено стягнення пені та, більш того, подальше відключення від систем водопостачання та водовідведення.

До того ж апелянт стверджує, що судом першої інстанції залишено поза увагою та, відповідно, не надано належної оцінки позиції відповідача, щодо здійснення сторнації рахунків за скид ненормативно - очищених стічних вод при відборі проб, які були виставлені на підставі складених відповідачем розрахунків понаднормативного скиду. Апелянт вважає, що сторнація рахунків за власною ініціативою відповідача є беззаперечним доказом підтвердження саме відповідачем факту вчинення ним незаконних дій при відборі проб стічних вод та є підтвердженням визнання відповідачем позовних вимог та підставою для їх задоволення в повному обсязі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №916/1765/19 за апеляційною скаргою ТОВ ЗАВХОЗ на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 призначено справу до розгляду на 09.12.2019.

21.11.2019 судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилаючись на п. 12 Інструкції про порядок відбору проб для контролю якості стічних вод Споживачів зазначає, що усі спірні акти відбору проб підписані представником позивача без жодних зауважень та заперечень. При цьому, жодним нормативно-правовим актом не заборонено вносити свої зауваження або заперечення до акту про відбір проб на контрольний хімічний аналіз стічних вод, між тим спірні акти не містять жодних заперечень чи зауважень представника позивача щодо відображеної в актах інформації або стосовно порушень уповноваженими особами відповідача порядку проведення відбору та складання даних актів.

Щодо строків направлення відповідачем листів позивачу з копіями актів відбору проб, розрахунків понаднормативного скиду, рахунків на оплату за скид понаднормативних стічних вод, то, як вважає відповідач, судом першої інстанції всебічно, повно, об`єктивно та вірно встановлено, що порушення строків направлення цих листів з боку відповідача не було.

Стосовно позовних вимог про скасування розрахунків понаднормативного скиду, відповідач зазначає, що ці розрахунки не є актами (документами), які породжують виникнення чи припинення прав та обов`язків у позивача в результаті відбору проб стічних вод, а тому і не можуть бути скасовані чи визнані недійсними. Зазначені розрахунки мають інформаційний характер, адже містять в собі лише математичні розрахунки фіксування сумарного коефіцієнту, об`ємів скидів, тарифи та загальну суму плати розраховану відповідачем за скид ненормативно-очищених стічних вод. Також, на переконання відповідача, оспорювані позивачем розрахунки понаднормативного скиду у розумінні п.10 ч.1 ст.20 ГПК України не є саме актами (рішеннями) відповідача у сфері організації та здійснення господарської діяльності.

Відповідач також відзначає, що на підставі додаткового перегляду, за рахунками за скид ненормативно-очищених стічних вод при відборі проб, заборгованість по вказаним відборам проб відсутня. Представником позивача при розгляді справи в суді першої інстанції було також підтверджено, що на його особовому рахунку відсутня заборгованість за вищезазначеними відборами проб стічної води. Відповідач вважає, що сам по собі факт нарахування, формування та направлення позивачеві документів на сплату понаднормативного скиду стічних вод, в тому числі оспорюваних розрахунків, без вчинення ТОВ "Інфокс" будь-яких інших дій, спрямованих на стягнення грошових коштів або на припинення надання ТОВ Завхоз послуг з водовідведення, не свідчить про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

У судовому засіданні від 09.12.2019 представник апелянта підтримував доводи за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача надав пояснення відповідно до яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "ЗАВХОЗ" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2017 р. між ТОВ "ІНФОКС" (Водоканал) та ТОВ "ЗАВХОЗ" (Споживач) був укладений договір №1784/5 про надання централізованого водопостачання та водовідведення, згідно умов п.п.1.1. якого, вбачається, що Водоканал зобов`язується надавати Споживачу відповідної якості послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (надалі - послуги), а Споживач зобов`язується оплачувати Послуги в порядку і на умовах, визначених Договором та діючим законодавством.

Відповідно до п.1.4. Договору Послуги надаються Водоканалом Споживачеві в таких обсягах і межах:

1. за кодом 36.00 (оброблення та розподілення води трубопроводами ДК 016-2010):

в обсягах, згідно розрахованих водогосподарських балансів 398,5 м3/місяць або у розмірах, зазначених в технічних умовах та проектно-технічній документації та визначаються засобами обліку води, встановленими на об`єктах Споживача;

в межах нормативів якості за ДСанПіН 2.2.4.-171-10 "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної до споживання людиною".

2. за кодом 37.00 (послуги каналізації ДК 016-2010):

в обсягах, згідно розрахованих водогосподарських балансів 398,5 м3/місяць або у розмірах, зазначених в технічних умовах та проектно-технічній документації та визначаються засобами обліку води, встановленими на об`єктах Споживача;

у межах розрахункових додаткових об`ємів дощових і талих стічних вод, визначених в п.4.10.,4.11., 4.12. Правил № 190 по ДСТУ 3013-95 "Правила контролю за відведення м дощових і снігових стічних вод з території міст промислових підприємств", ДБН В.2.5.-75:2013 "каналізація. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування", а також в залежності від кількості опадів по даним Гідрометцентру;

у межах показників ГДК (гранично-допустимої концентрації), встановлених Додатком № 4 та Правилами № 632.

Пунктом 2.1. Водоканал взяв на себе зобов`язання, зокрема: забезпечувати надання послуг Споживачеві, відповідно до умов цього Договору цілодобово або за графіком, затвердженим органами місцевого самоврядування, у разі його наявності (п.п.2.1.1.); попереджати Споживача про припинення подачі води не менш ніж за 3 доби до дня припинення водопостачання, шляхом розміщення публічного повідомлення у мережі Інтернет на сайті www.infoxvod.com.ua та/або у інших засобах масової інформації (за винятком випадків аварійного припинення водопостачання або припинення водопостачання, що пов`язане з дією обставин непереборної сили) (п.п.2.1.3.); здійснювати технічний контроль і нагляд за раціональним використанням питної води Споживачем, ведення споживачем обліку наданих послуг (п.п.2.1.4.), тощо.

Згідно з п.2.2. договору Водоканал має право, зокрема: проводити технічний огляд засобів обліку спожитої води та засобів обліку стічних вод, здійснювати перевірку показань облікових засобів (п.п.2.2.3.); вимагати від споживача своєчасного та повного розрахунку за надані послуги, згідно встановлених та затверджених за цим договором тарифів (п.п.2.2.5.); контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод споживача (п.2.2.9.); здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений із споживачем заздалегідь, відбір проб січних вод для контролю за якістю стічних вод, що скидаються. Порядок та періодичність відбору проб визначаються в місцевих правилах приймання (п.п.2.2.10.); складати акти з приписом щодо усунення порушень Споживачем вимог чинного законодавства у сфері водопостачання, водовідведення та умов Договору при їх виявлені з визначенням строку на їх усунення. Невиконання припису Водоканалу, що стосується порушень правил обліку послуг - є підставою для розрахунку витрат відповідно до п.3.3. Правил № 190. Акт складається представником Водоканалу і підписується його представником та представником Споживача. Якщо споживач (його представник) відмовляється підписати такий акт, то в акті робиться відповідний запис про таку відмову з зазначенням прізвища, посади представника Споживача, який відмовився від підпису та зазначений акт підписується представником Водоканалу одноособово. У такому випадку акти обстежень, підписані представником Водоканалу в односторонньому порядку, вважаються дійсними та є підставою для нарахувань об`ємів спожитих послуг (п.п.2.2.11.);

За умовами п.2.3. договору Споживач зобов`язався, зокрема: здійснювати оплату наданих Водоканалом послуг та інших витрат, передбачених умовами цього Договору вчасно та у повному обсязі, у строки та у порядку згідно цього Договору (п.п.2.3.2.); здійснювати очищення стічних вод на власних локальних очисних спорудах до рівня, при якому дозволяється скидати в каналізацію Водоканалу. Здійснювати скид стоків, якість яких перебуває виключно в межах гранично допустимої концентрації, згідно з Правилами приймання стічних вод (п.п.2.3.5.) тощо.

Пунктом 2.4. Договору встановлено, що Споживач має право, зокрема: отримувати послуги від водоканалу у необхідних обсягах та відповідної якості, на умовах, передбачених цим Договором (п.п.2.4.1.); встановлювати контрольні засоби обліку, а також проводити експертизу їх технічного стану та метрологічну повірку за власні кошти, у випадку виникнення сумнівів щодо правильності показання приладів обліку (п.п.2.4.3.) тощо.

Відповідно до п.3.1.5. договору сторони погодили, що у разі незгоди Споживача щодо кількості або вартості отриманих послуг, Споживач зобов`язаний у 5-ти денний строк з дня отримання рахунку, направити до Водоканалу свого уповноваженого представника, з відповідними обґрунтованими документами для урегулювання розрахунків. У випадку невиконання цієї умови, розрахунки Виробника вважаються прийнятими до сплати.

Пункт 3.18. Договору встановлює, що скид стічних вод у каналізаційні мережі здійснюється відповідно до встановлених гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, які визначені відповідно до Правил приймання стічних вод.

За умовами п.3.19. Договору споживач зобов`язаний подавати Водоканалу звіт про якісний склад стічних вод, що він скидає до каналізації, не пізніше одного місяця після закінчення кварталу, року в якому надавалися послуги по Договору.

У пункті 3.20. Договору сторони погодили, що для визначення вмісту забруднень у стічних водах використовуються як данні лабораторії Водоканалу так і результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепіднагляду, охорони навколишнього природного середовища або іншими лабораторіями даній галузі.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що у разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах Споживач здійснює оплату за послуги водовідведення, відповідно до наданого Водоканалом розрахунку.

Пунктом 8.1. Договору встановлено, що він набирає чинності з дати прийняття в експлуатацію засобу обліку води та підписання обома сторонами відповідного акту технічного обстеження водомірного вузлу та діє з 10.02.2017р. до 30.11.2017р., але у будь-якому випадку, в частині розрахунків за отримані послуги з водопостачання та водовідведення цей Договір діє до повного погашення заборгованості за ним.

Додатком № 4 до Договору сторони погодили режим скидання стічних вод та визначили його з 12 год.00 хв. до 15 год.00 хв. та з 00 год.00 хв. до 03 год.00 хв., крім того цим додатком були погоджені нормативи якості стічних вод, що скидаються в систему міської каналізації які не повинні перевищувати вказаних у Додатку № 4 концентрацій (мг/л).

28.01.2019 р. між ТОВ "ІНФОКС" та ТОВ "ЗАВХОЗ" була укладена додаткова угода № 7754 до договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення № 01784/3 від 28.08.2017р. відповідно до якої сторони дійшли згоди встановити строк дії договору № 01784/3 від 28.08.2017р. з 28.08.2017 р. по 31.12.2019 р. інші умови договору залишилися незмінними.

28.12.2018 р. представниками Філії ТОВ "ІНФОКС" в присутності представника ТОВ "ЗАВХОЗ" відбувся відбір проб стічних вод за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 2-а з контрольного колодязя перед скидом у міську каналізацію.

За результатами відбору проб був складений Акт "Аналіз стічної води" в якому, зокрема, було зазначено про те, що, представниками Філії "Інфоксводоканал" в присутності представника ТОВ "ЗАВХОЗ" проведений відбір проби у кількісті 3 л (шифр проби- 2031; номер пломби, якою була запломбована ємність -18880322). Представник ТОВ "ЗАВХОЗ" під підпис був повідомлений про його право відібрати паралельні проби з оформленням відповідних документів та про те, що він має право бути ознайомлений з результатами відбору проб в управлінні по контролю за водокористуванням за адресою: м. Одеса, вул. Корольова, 43а (т.1, а.с. 40).

У період з 28.12.2018 р. по 04.01.2019 р. за результатами лабораторних аналізів стічної води ТОВ "ЗАВХОЗ", лабораторією ТОВ "ІНТЕРХІМ" за пробою від 28.12.2018 р. був проведений аналіз проби стічної води відібраної на об`єкті ТОВ "ЗАВХОЗ" за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 2-А (т.1, а.с. 41).

На підставі результатів аналізу, Філією ТОВ "ІНФОКС" був зроблений розрахунок суми понаднормативного скиду за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій ТОВ "ЗАВХОЗ" та 21.01.2019р. складений рахунок № 505101/61344 на оплату за скид понаднормативних стічних вод відповідно даті відбору проб 28.12.2018р.за період з 29.10.2018р. по 28.12.2018р. в сумі 19991,55 грн. в тому числі ПДВ (т.1, а.с. 42-43).

24.01.2019р. разом з листом за вих. № 689 ВКЮ Філія "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" ТОВ "ІНФОКС" направила ТОВ "ЗАВХОЗ" результати відбору проб стічних вод, розрахунок суми платежів за скид стічних вод в систему міської каналізації, акт відбору проб та рахунок № 505101/61344 від 21.01.2019р. на оплату за скид понаднормативних стічних вод в сумі 19991,55 грн. та сповістила ТОВ "ЗАВХОЗ" про потребу оплати за скид ненормативно-очищених стічних вод в міську каналізаційну мережу (т.1, а.с. 39).

06.03.2018р. представниками Філії ТОВ "ІНФОКС" в присутності представника ТОВ "ЗАВХОЗ" відбувся відбір проб стічних вод за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 2-а з контрольного колодязя перед скидом у міську каналізацію.

За результатами відбору проб був складений Акт "Аналіз стічної води" в якому, зокрема, було зазначено про те, що, представниками Філії "Інфоксводоканал" в присутності представника ТОВ "ЗАВХОЗ" проведений відбір проби у кількісті 3 л (шифр проби- 0542; номер пломби, якою була запломбована ємність -18880847). Представник ТОВ "ЗАВХОЗ" під підпис був повідомлений про його право відібрати паралельні проби з оформленням відповідних документів та про те, що він має право бути ознайомлений з результатами відбору проб в управлінні по контролю за водокористуванням за адресою: м. Одеса, вул. Корольова, 43а (т.1, а.с. 45).

За результатами лабораторних аналізів стічної води ТОВ "ЗАВХОЗ", лабораторією Причорноморського центру водних ресурсів та ґрунтів за пробою від 06.03.2019р. був проведений аналіз проби стічної води відібраної на об`єкті ТОВ "ЗАВХОЗ" за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 2-А (т.1, а.с. 45).

На підставі результатів аналізу, Філією ТОВ "ІНФОКС" був зроблений розрахунок суми понаднормативного скиду за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій ТОВ "ЗАВХОЗ" та 25.03.2019р. складений рахунок № 505101/63539 на оплату за скид понаднормативних стічних вод відповідно даті відбору проб 06.03.2019р. за період з 29.12.2018р. по 06.03.2019р. в сумі 41364,80 грн. в тому числі ПДВ (т.1, а.с. 46-47).

25.03.2019 р. разом з листом за вих. № 2834 ВКЮ Філія "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" ТОВ "ІНФОКС" направила ТОВ "ЗАВХОЗ" результати відбору проб стічних вод, розрахунок суми платежів за скид стічних вод в систему міської каналізації, акт відбору проб та рахунок № 505101/63539 від 25.03.2019р. на оплату за скид понаднормативних стічних вод в сумі 41364,88 грн. та сповістила ТОВ "ЗАВХОЗ" про потребу оплати за скид ненормативно-очищених стічних вод в міську каналізаційну мережу (т.1, а.с. 44).

08.05.2018р. представниками Філії ТОВ "ІНФОКС" в присутності представника ТОВ "ЗАВХОЗ" відбувся відбір проб стічних вод за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 2-а з контрольного колодязя перед скидом у міську каналізацію.

За результатами відбору проб працівниками Філії ТОВ "ІНФОКС" був складений Акт "Аналіз стічної води" в якому, зокрема, було зазначено про те, що, представниками Філії "Інфоксводоканал" в присутності представника ТОВ "ЗАВХОЗ" проведений відбір проби у кількісті 3 л (шифр проби- 1931; номер пломби, якою була запломбована ємність -18881283). Представник ТОВ "ЗАВХОЗ" під підпис був повідомлений про його право відібрати паралельні проби з оформленням відповідних документів та про те, що він має право бути ознайомлений з результатами відбору проб в управлінні по контролю за водокористуванням за адресою: м. Одеса, вул. Корольова, 43а (т.1, а.с. 49).

За результатами лабораторних аналізів стічної води ТОВ "ЗАВХОЗ", лабораторією ТОВ "ІНТЕРХІМ" за пробою від 08.05.2019р. був проведений аналіз проби стічної води відібраної на об`єкті ТОВ "ЗАВХОЗ" за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 2-А (т.1, а.с. 50).

На підставі результатів аналізу, Філією ТОВ "ІНФОКС" був зроблений розрахунок суми понаднормативного скиду за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій ТОВ "ЗАВХОЗ" та 23.05.2019р. складений рахунок № 505101/65352 на оплату за скид понаднормативних стічних вод відповідно даті відбору проб 08.05.2019р. за період з 07.03.2018р. по 08.05.2019р. в сумі 56605,72 грн. в тому числі ПДВ (т.1, а.с. 51-52).

05.06.2019 р. разом з листом за вих. № 4804ВКЮ Філія "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" ТОВ "ІНФОКС" направила ТОВ "ЗАВХОЗ" результати відбору проб стічних вод, розрахунок суми платежів за скид стічних вод в систему міської каналізації, акт відбору проб та рахунок № 505101/65352 від 23.05.2019р. на оплату за скид понаднормативних стічних вод в сумі 56605,72 грн. та сповістила ТОВ "ЗАВХОЗ" про потребу оплати за скид ненормативно-очищених стічних вод в міську каналізаційну мережу (т.1, а.с. 48).

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції, ТОВ "ЗАВХОЗ" зазначило, що не погоджується з діями ТОВ "ІНФОКС" щодо порядку та умов зняття проб стічних вод, які виконувалися 28.12.2018 р., 06.03.2019 р. та 08.05.2019 р., результатами отриманих лабораторних аналізів якості стічних вод та, відповідно, вважає, виконані розрахунки понаднормативного скиду від 28.12.2018 р., 06.03.2019 р. та 08.05.2019 р. незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість та відмовив у їх задоволенні.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.

Зазначені приписи узгоджуються із процесуальними нормами статті 5 ГПК України за змістом якої здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина 1 статті 2 ГПК України).

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Отже, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права.

Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відповідно до частини першої статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками (подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17).

Отже, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Суд, відповідно до викладеної в позові вимоги, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону, але лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17).

Суд наголошує, що рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 922/1899/16).

У пункті 145 Рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного королівства» суд зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2015).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №922/1500/18.

Так колегія суддів зазначає, що оспорювані позивачем Розрахунки носять інформативний характер та містять відомості щодо коефіцієнту, об`єму скидів, тарифи та загальну суму плати розраховану за скид ненормативно-очищених стічних вод. Жодних вимог щодо необхідності сплати позивачем сум визначених в даних Розрахунках, вони не містять.

Сам по собі факт вчинення відповідачем дій щодо складання та направлення позивачеві розрахунків, без вчинення відповідачем будь-яких інших дій, спрямованих на стягнення вказаної суми грошових коштів або на припинення надання позивачеві послуг з водовідведення, не свідчить про порушення прав позивача.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.01.2019 у справі №920/730/16 викладено правову позицію у відповідності до якої плата за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням є грошовим зобов`язанням, що виникає на підставі Договору та визначених законодавчих приписів, а не оперативно - господарською санкцією, як помилково зазначає скаржник, без урахування фактичних обставин правовідносин, що склалися між сторонами спору. У даному випадку, відсутні підстави вважати, що нарахування плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням є таким, що сприятиме припиненню або попередженню повторення порушення зобов`язання (що є характерною ознакою та метою застосування оперативно-господарської санкції).

При цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду не знайшов підстав для відступлення від висновку, викладеного у раніше ухвалених постановах Верховного Суду у справах №911/2720/17 та №904/7776/17, про те, що плата за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням є заборгованістю, а не оперативно-господарською санкцією.

Також як свідчать наявні матеріали справи та не заперечується сторонами, позивачу були сторновані суми за рахунками №505101/61344 від 21.01.2019, №505101/63539 від 25.03.2019, №505101/63352 від 23.05.2019 за скид ненормативно-очищених стічних вод при відборі проб, що підтверджується листом ТОВ "ІНФОКС" від 29.07.2019 №3209-04. В означеному листі також зазначено, що заборгованість по наведених відборам проб відсутня (т.1, а.с. 125).

Жодних відомостей про облік та наявність у ТОВ "ЗАВХОЗ" заборгованості перед ТОВ "ІНФОКС" та вжиття відповідачем заходів щодо її стягнення з позивача наявні матеріли справи не містять, а ТОВ "ЗАВХОЗ" не надано.

Відтак, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, у вигляді визнання незаконними дій відповідача щодо складення Розрахунків понаднормативного скиду та скасування таких Розрахунків, не є належним та ефективним у розумінні наведених вище норм способом захисту права порушеного права, оскільки розглядаючи таку вимогу суд не здійснює жодного захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин.

Вищевикладене зумовлює відмову у задоволенні позову ТОВ "ЗАВХОЗ".

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

З огляду на встановлені обставини щодо неналежно обраного позивачем способу захисту порушеного права, колегія суддів не бере до уваги інші доводи викладені ТОВ "ЗАВХОЗ" як у позові, так в апеляційній скарзі, зокрема щодо порушень допущених відповідачем під час складання актів, скільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2019 відсутні.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2019 р. у справі №916/1765/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.12.2019 р.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Таран С.В.