ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2351/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання Фатєєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позовну заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, )

до відповідача Комунального підприємства теплових мереж "Южтеплокомуненерго" (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Старомиколаївське шосе, 8, )

про стягнення 59738,60 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Пронюк В.Я., довіреність №14-190 від 17.05.2019

від відповідача: Нестерович О.П., директор

Суть спору: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж "Южтеплокомуненерго" про стягнення 59738,60 грн., з яких: 37573,48 грн. пені, 5367,63 грн. 3% річних та 16797,49 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги АТ НАК Нафтогаз України обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №3518/1617-БО-23 від 27.10.2016.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 18.09.2019 об 11:00.

13.09.2019 за вх.№18549/19 до суду від відповідача - Комунального підприємства теплових мереж "Южтеплокомуненерго" надійшов відзив на позовну заяву та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факту несвоєчасного виконання умов договору постачання природного газу №3518/1617-БО-23 від 27.10.2016 та просить суд зменшити розмір штрафних санкцій (пені) до 1 грн. з огляду на наступне: відповідач отримує дохід виключно від здійснення господарської діяльності з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії, в тому числі на підставі відповідних тарифів, встановлених НКРЕКП (до листопада 2017 року) та рішеннями Виконавчого комітету Южненської міської ради (з листопада 2017 року), в структуру якого не закладено джерело покриття неустойки; КП ТМ «ЮТКЕ» протягом тривалого часу вимушене було виробляти та продавати теплову енергію за економічно необґрунтованим тарифом; дефіцит грошових коштів для проведення відповідачем поточних розрахунків також обумовлений виконанням вимог порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 №217 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №444), відповідно до якого сплачені споживачами теплової енергії кошти за встановленими нормативами перераховуються гарантованому постачальникові природного газу за встановленими нормативами, внаслідок чого КП ТМ «ЮТКЕ» фактично обмежене у вільному розпорядженні цими коштами, отже, як зазначає відповідач, починаючи з жовтня 2014 року КП ТМ «ЮТКЕ» законодавчо обмежене у можливості регулювати напрямки витрачання коштів, що надходять від споживачів, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу» Національною комісією щомісячно встановлюється норматив розподілу коштів, що надійшли на рахунки зі спеціальним режимом використання, при якому більшість коштів у автоматичному порядку перераховується на користь НАК «Нафтогаз України».

18.09.2019 за вх.№15674/19 до суду від позивача - Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України надійшла відповідь на відзив та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У відповіді на відзив позивач заперечує проти зменшення неустойки, вважає, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансовий стан, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

У судовому засіданні 18.09.2019 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 202, 216 ГПК України про відкладення судового засідання на 30.09.2019 о 12:30. У судовому засіданні 30.09.2019 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 202, 216 ГПК України про відкладення судового засідання на 18.10.2019 о 12:10. У судовому засіданні 18.10.2019 судом в протокольній формі винесено ухвалу про здійснення переходу розгляду справи зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи №916/2351/19 за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання у справі на 11.11.2019 о 14:30. У підготовчому засіданні 11.11.2019 судом в протокольній формі оголошено перерву до 27.11.2019 об 11:20. У підготовчому засіданні 27.11.2019 судом в протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 185 ГПК України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 04.12.2019 о 13:45.

У судовому засіданні 04.12.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.12.2019 просив суд зменшити розмір пені з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до вимог ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

27.10.2016 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж "Южтеплокомуненерго" (споживач) укладено договір №3518/1617-БО-23 постачання природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями. За цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну територію України).

У відповідності до п.2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 1020 тис.куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис.куб.м): у жовтні 2016 року - 100; у листопаді 2016 року - 135; у грудні 2016 року - 190, тобто за IV квартал 2016 - 425; у січні 2017 року - 210; у лютому 2017 року - 195; у березні 2017 року - 190, тобто за I квартал 2017 - 595.

За п.2.2 договору обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором (далі - планований обсяг) повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у п.1.2 цього договору.

За умовами п.3.1 договору постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, що ввезений ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну територію України) - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

У відповідності до п.3.4 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Відповідно до п.3.5 договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті;

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Згідно з п.3.6 договору постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта.

У відповідності до п.4.1 договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.

Відповідно до п.5.1 договору ціна на природний газ визначається відповідно до п.5.2 цього договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальником, така ціна є обов`язковою для сторін даного договору. Споживач підписанням цього договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни.

У відповідності до п.5.2 договору ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором з 01.10.2016 становить 5916 грн., крім того податок на додану вартість (20%) - 1183,20 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу з ПДВ - 7099,20 грн.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно з п.6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством - у разі коли на позивача поширюється дія статті 19-1 Закону України Про теплопостачання;

2) в будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п.6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку - у разі коли на споживача не поширюється дія статті 19-1 Закону України Про теплопостачання в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата, за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п.6.3 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу здійснюється сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу споживачем та актів його приймання-передачі.

Згідно з п.7.2 договору споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

У відповідності до п.п. 8.1, 8.2 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п.8.5 договору збитки, завдані одній із сторін договору внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених законодавством.

Розділом 10 договору передбачено, що у разі виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. Будь-яка із сторін має право ініціювати їх проведення. У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку. Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

За умовами розділу 12 договору останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

28.10.2016 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №3518/1617-БО-23 постачання природного газу від 27.10.2016, згідно з якою викладено п.5.2 у новій редакції.

22.11.2016 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору №3518/1617-БО-23 постачання природного газу від 27.10.2016, згідно з якою викладено п.5.2 ст.5 «Ціна газу» договору в такій редакції: ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором з 01.12.2016 становить 7148 грн., крім того податок на додану вартість (20%) - 1429,60 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу з ПДВ - 8577,60 грн.

30.12.2016 між сторонами укладено додаткову угоду №3 до договору №3518/1617-БО-23 постачання природного газу від 27.10.2016, згідно з якою викладено п.5.1 ст.5 «Ціна природного газу» договору в такій редакції: регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758. Пункт 5.2 ст. 5 «Ціна природного газу» договору викладено в наступній редакції: ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором з 23.12.2016 становить 4942 грн., крім того податок на додану вартість (20%). До сплати за 1000 куб. м. природного газу з ПДВ - 5930,40 грн. Пункт 5.3 договору виключено, п.п. 5.4, 5.5 визначено вважати п.п. 5.3, 5.4 договору.

23.01.2017 між сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору №3518/1617-БО-23 постачання природного газу від 27.10.2016, згідно з якою, зокрема, доповнено розділ 1 «предмет договору» після пункту 1.2 пунктом 1.3: « 1.3 Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього договору, споживач визначає самостійно»; визначено вважати пункт 1.3 розділу 1 «предмет договору» відповідно пунктом 1.4 цього договору; замінено в п.3.3 розділу 3 «Порядок та умови передачі природного газу» слова «Приймання-передача» словом «Використання споживачем».

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі актів приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017 та 31.03.2017, складених, підписаних та скріплених печатками уповноваженими представниками постачальника та споживача, відповідно до договору №3518/1617-БО-23 від 27.10.2016 постачальником передано споживачу імпортований природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями на загальну суму 4965079,79 грн., яка була сплачена відповідачем в повному обсязі, що підтверджується довідкою за період з 01.10.2016 по 30.06.2018 та випискою по операціям з 01.10.2016 по 30.06.2018.

З наявних матеріалів справи вбачається прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №3518/1617-БО-23 від 27.10.2016 в частині строків оплати за природний газ.

Предметом спору у даній справі є стягнення нарахованих позивачем на сплачений з простроченням платежів основний борг сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вище встановлено судом, пунктом 8.2 укладеного між сторонами договору постачання природного газу сторони погодили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені на суму 37573,48 грн., господарським судом встановлено вірність його обрахунку та відповідність умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Водночас частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Позивачем не надано до суду доказів понесення ним збитків саме у зв`язку з простроченням сплати відповідачем за поставлений природний газ за договором.

З матеріалів справи вбачається, що сплата відповідачем позивачу вартості поставленого природного газу була здійснена із незначною затримкою, у зв`язку з чим врахуванню також підлягає ступінь виконання відповідачем зобов`язань за договором.

В матеріалах справи також наявний звіт про фінансові результати відповідача за 2018 рік, відповідно до якого чистий дохід підприємства від реалізації продукції склав 54446000 грн., у той час як сібвартість реалізованої продукції - 57721000 грн.; фінансовий результат від операційної діяльності у 2018 році - збиток у розмірі 1069000 грн. (у 2017 році - 4077000 грн.).

Також при вирішенні питання про зменшення пені та розміру, до якого вона підлягає зменшенню, господарський суд приймає до уваги, що державою визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014, що фактично усуває відповідача від процесу розподілу грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні уповноваженим банком зі спеціальних рахунків відповідача грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Правові позиції щодо необхідності врахування спеціального режиму проведення розрахунків у аналогічних спірним правовідносинам викладені у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №906/278/18, постанові Верховного Суду від 09.09.2019 у справі №908/885/18, постанові Північно-Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 у справі №924/235/19.

При вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення пені, перевіривши ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання зобов`язань, враховуючи не надання позивачем доказів завдання йому збитків саме внаслідок дії відповідача в окреслених у цій справі правовідносинах, з огляду на наявні обставини фінансового стану відповідача, а також проаналізувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яку належить стягнути з відповідача, до 1000 грн.

Правові позиції щодо зменшення розміру пені викладені також в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справах №917/104/19 та №920/437/19.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних на суму 5367,63 грн. та інфляційних втрат на суму 16797,49 грн., господарським судом встановлено вірність цих розрахунків та відповідність вимогам чинного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог про стягнення з відповідача 1000 грн. пені, 5367,63 грн. 3% річних та 16797,49 грн. інфляційних втрат, в решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Южтеплокомуненерго" (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Старомиколаївське шосе, 8, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 1000 /одну тисячу/ грн. пені, 5367 /п`ять тисяч триста шістдесят сім/ грн. 63 коп. 3% річних, 16797 /шістнадцять тисяч сімсот дев`яносто сім/ грн. 49 грн. інфляційних втрат та 1921 /одну тисячу дев`ятсот двадцять одну/ грн. судового збору.

3.В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 16 грудня 2019 р.

Суддя Ю.С. Бездоля