СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2019 р. Справа № 917/624/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Істоміна О.А. , суддя Стойка О.В.,

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

за участі представників учасників справи:

позивача - адвокат Бондаренко В.А., що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 1946 від 09.01.2018 та довіреності № 2-444-д від 28.12.2018;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" (вх. № 3101П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 07 серпня 2019 року (повний текст складено 19.08.2019) у справі № 917/624/19

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ, в особі філії "УГВ-Сервіс", м. Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз", м. Кременчук Полтавської області,

про стягнення 1828260,00 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року АТ "Укргазвидобування" в особі філії "УГВ-Сервіс" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" про стягнення 1828260,00 грн, які складаються з 1320410,00 грн пені та 507850,00 грн штрафу за невиконання відповідачем умов договору поставки (закупівлі товару за власні кошти) від 11.04.2018 № УГВС 132/12-18. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з укладеною між сторонами Специфікацією № 1 від 11.04.2018 (додаток № 1 договору поставки (закупівлі товару за власні кошти) від 11.04.2018 № УГВС 132/12-18) відповідач мав поставити позивачу кран автомобільний КС-65719 на шасі автомобіля КрАЗ-6511Н4-500 у кількості 1 шт. загальною вартістю 7255000,00 грн протягом 140 календарних днів з моменту підписання зазначеного договору, тобто у строк до 29.08.2018, проте товар позивачу не поставив. Тому позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції на підставі п. 7.10 договору поставки від 11.04.2018 № УГВС 132/12-18 на загальну суму 1828260,00 грн, що складається з 1320410,00 грн пені та 507850,00 грн штрафу.

Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції заявив клопотання про зменшення стягуваної суми штрафних санкцій на 90%, з посиланням на скрутне становище ТОВ "ТД АвтоКрАЗ" та накладення арешту на його кошти.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.08.2019 у справі № 917/624/19 (суддя Семчук О.С.) відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зменшення стягуваної суми штрафних санкцій на 90%. Позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1320410,00 грн пені, 507850,00 грн штрафу та 27423,90 грн судового збору.

Рішення мотивовано тим, що відповідач в порушення умов договору у строк, встановлений у специфікації - 140 календарних днів з моменту підписання договору (11.04.2018), тобто по 29.08.2018 включно не поставив товар позивачу на загальну суму 7255000,00 грн. Оскільки невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару триває понад тридцять днів, позивач на підставі п. 7.10 договору нарахував відповідачу 1320410,00 грн пені за період прострочення зобов`язання з 30.08.2018 по 27.02.2019 та штраф у розмірі 7% від вартості товару в сумі 507850,00 грн. Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 90%, суд виходив з того, що відповідач, укладаючи договір, усвідомлював та погодив всі істотні умови договору, в тому числі строки поставки та штрафні санкції, додаткових угод (змін в специфікацію) щодо змін строків поставки не укладалось, товар по договору відповідачем не поставлено, надана відповідачем копія балансу станом на 31.12.2018 не є підтвердженням майнового стану боржника на момент винесення рішення.

Повний текст зазначеного рішення складено 19.08.2019 та його копію отримано відповідачем - ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" 28.08.2019, що підтверджено поштовим зворотним рекомендованим повідомленням № 227 (а.с. 120).

Після набрання законної сили рішенням від 07.08.2019 у справі № 917/624/19 на його примусове виконання Господарським судом Полтавської області видано наказ від 16.09.2019 № 917/624/19 (а.с. 121).

Відповідач - ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" 13.09.2019, тобто з порушенням встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 07.08.2019 у справі № 917/624/19 та прийняти нове рішення по справі, яким стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції в розмірі 10% від заявленої позивачем суми. Посилається на те, що ТОВ "ТД АвтоКрАЗ" перебуває у скрутному становищі, позбавлене можливості сплачувати податки та збори, не виконує взяті на себе зобов`язання щодо сплати комунальних платежів, має ряд непогашеної заборгованості перед іншими кредиторами, що призвело до накладення державною виконавчою службою арешту на кошти підприємства. Вважає, що сума нарахованих штрафних санкцій є надмірно великою в порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням поставки товару та отриманою вигодою ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» від реалізації товару. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано відсутність власного капіталу у ТОВ "ТД АвтоКрАЗ", яке є офіційним дилером ПрАТ «АвтоКрАЗ», і єдиним джерелом його прибутку є реалізація транспортних засобів марки «КрАЗ» на території держави. Відповідно до даних Балансу (звіту про фінансовий стан) ТОВ "ТД АвтоКрАЗ", станом на 31.12.2018, не покритий збиток підприємства виріс з 5759000,00 грн до 8943000,00 грн, що у підсумку на 3184000 грн більше від суми яка була на початок звітного періоду. ТОВ "ТД АвтоКрАЗ" позбавлено реальної можливості його накопичити через величезні борги, які суттєво унеможливлюють нормальне функціонування підприємства, що в свою чергу призводить до неможливості покрити та виплатити всі існуючи та пред`явлені зобов`язання в такому значному обсязі. ТОВ "АвтоКрАЗ" неодноразово направляло на адресу позивача листи з проханням продовжити строк поставки шляхом укладання додаткової угоди, проте позитивної відповіді від позивача не отримало. Зазначені обставини, на думку скаржника, є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій до 10% від заявленої позивачем суми.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 у справі № 917/624/19 у зв`язку з ненаданням апелянтом клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги та доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 41135,85 грн, апеляційну скаргу відповідача залишено без руху на підставі п. 2 ч. 1 ст. 258 та чч. 2, 3, 6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу, з наданням апелянту строку для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

На виконання зазначеної ухвали скаржник 22.10.2019 за вх. № 9979 надав платіжне доручення від 05.09.2019 № 855 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 41135,85 грн та клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду на підставі п. 1 ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на поважність причин пропуску строку, оскільки апеляційну скаргу подано 13.09.2019, тобто протягом 20 днів з дня отримання апелянтом копії оскаржуваного рішення (28.08.2019).

Ухвалою Східного апеляційного господарського від 28.10.2019 у справі № 917/624/19 поновлено відповідачу строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, встановлено позивачу строк до 18.11.2019 для надання відзиву на апеляційну скаргу, розгляд справи призначено на 26.11.2019 о 10:30 год., викликано в судове засідання учасників справи та зупинено дію оскаржуваного рішення.

На виконання зазначеної ухвали позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що відповідачем не доведено та не надано документальне підтвердження навності у нього збитків або фінансової неспроможності сплатити заявлені у позові штрафні санкції у 2019 році, наданий відповідачем баланс (Звіт про фінансовий стан) був складений станом на 31.12.2018 та свідчить про результати діяльності підприємства у 2018 році. Вказаний Фінансовий звіт був детально проаналізований судом з наданням вичерпної законодавчо обгрунтованої оцінки в оскаржуваному рішенні.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 у справі № 917/624/19 за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 12.12.2019 о 09:30 год.

10.12.2019 у зв`язку з відпусткою судді Барбашової С.В. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 917/624/19 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.

Представник позивача - АТ "Укргазвидобування" в особі філії "УГВ-Сервіс" в судовому засіданні 12.12.2019 підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача - ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" в судове засідання 12.12.2019 не прибув, про причину відсутності в судовому засіданні не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був належно повідомлений, що підтверджується поштовим зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 317.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позиція відповідача стосовно апеляційної скарги викладена в апеляційній скарзі, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав сторін щодо розгляду справи судом упродовж розумного строку, колегія суддів дійшла висновку про апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції без участі відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, вислухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11.04.2018 між АТ "Укргазвидобування" в особі філії "УГВ-Сервіс" (покупцем) та ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" (постачальником) укладено договір поставки (закупівлі товару за власні кошти) № УГВС132/12-18, згідно з умовами якого постачальник зобов`язався поставити позивачу товар, зазначений в специфікаціях, що додаються до цього договору та є його невід`ємними частинами, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити отриманий товар (а.с. 12-22).

У відповідності до п. 1.2 договору поставки (закупівлі товару за власні кошти) № УГВС132/12-18 від 11.04.2018, найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікаціях.

Специфікацією № 1 від 11.04.2018 до договору поставки № УГВС132/12-18 від 11.04.2018 (додаток № 1 до договору) сторони узгодили поставку крана автомобільного КС-65719 на шасі автомобіля КрАЗ-6511Н4-500 у кількості 1 шт. загальною вартістю 7255000,00 грн (а.с. 23-25).

Умови поставки товару: DDP - склад покупця: Україна, Полтавська область, Машівський район, с. Базилівщина, вул. Миру 1, склад Філії "УГВ-Сервыс" (п. 2 Специфікації).

Оплата товару здійснюється покупцем після поставки товару протягом 30 календарних днів з дати поставки та підписання видаткової накладної (п. 4 Специфікації).

Пунктом 3 Специфікації № 1 від 11.04.2018 до договору поставки № УГВС132/12-18 від 11.04.2018 сторони вставновили строк поставки товару - 140 календарних днів з моменту підписання договору.

Таким чином, ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" (відповідач) мав поставити товар у строк до 29.08.2018 (140 календарних днів з моменту підписання договору - 11.04.2018), але товар відповідачем поставлений не був, що підтверджує відповідач в листі від 19.03.2019 за № 581/06, де зазначає, що монтаж автокрану може бути завершено не пізніше 29.03.2019 (а.с. 30).

Позивач - АТ "Укргазвидобування" в особі філії "УГВ-Сервіс" 18.10.2018 за № 08-5766 пред`явив відповідачу претензію про стягнення штрафних санкцій (пені та штрафу) за прострочення поставки товару на підставі п. 7.10 договору поставки (закупівлі товару за власні кошти) № УГВС132/12-18 від 11.04.2018.

Відповідач претензію позивача залишив без задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача пені в сумі 1320410,00 грн за період прострочення зобов`язання з 30.08.2018 по 27.02.2019 та штрафу в розмірі 7% від вартості товару в сумі 507850,00 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.08.2019 у справі № 917/624/19 вказані позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Частинами 1-3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В пункті 7.10 договору поставки (закупівлі товару за власні кошти) № УГВС132/12-18 від 11.04.2018 сторони передбачили, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Оскільки за умовами договору та специфікації до цього договору відповідач повинен був поставити товар позивачу до 29.08.2018 включно (протягом 140 календарних днів з моменту підписання договору), але товар не поставив, тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно нараховано відповідачу відповідно до умов п. 7.10 договору 1320410,00 грн пені, що складає 0,1% від вартості непоставленого товару за період прострочення зобов`язання з 30.08.2018 по 27.02.2019, та 507850,00 грн штрафу, що складає 7% від вартості непоставленого товару.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає про наявність підстав для зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення з відповідача штрафних санкцій в порядку ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України, просить стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 10% від заявленої позивачем суми. Посилається, зокрема на те, що ТОВ "ТД АвтоКрАЗ" перебуває у скрутному становищі, позбавлене можливості сплачувати податки та збори, не виконує взяті на себе зобов`язання щодо сплати комунальних платежів, має ряд непогашеної заборгованості перед іншими кредиторами, що призвело до накладення державною виконавчою службою арешту на кошти підприємства. Вважає, що сума нарахованих штрафних санкцій є надмірно великою в порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням поставки товару та отриманою вигодою ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» від реалізації товару. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано відсутність власного капіталу у ТОВ "ТД АвтоКрАЗ", яке є офіційним дилером ПрАТ «АвтоКрАЗ», і єдиним джерелом його прибутку є реалізація транспортних засобів марки «КрАЗ» на території держави. Відповідно до даних Балансу (звіту про фінансовий стан) ТОВ "ТД АвтоКрАЗ", станом на 31.12.2018, не покритий збиток підприємства виріс з 5759000,00 грн до 8943000,00 грн, що у підсумку на 3184000 грн більше від суми яка була на початок звітного періоду. ТОВ "ТД АвтоКрАЗ" позбавлене реальної можливості його накопичити через величезні борги, які суттєво унеможливлюють нормальне функціонування підприємства, що в свою чергу призводить до неможливості виконання зобов`язань. Зазначає про ненадання позивачем згоди на подовження строку поставки за пропозицією відповідача. Зазначені обставини, на думку скаржника, є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій до 10% від заявленої позивачем суми.

За приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, чч. 1, 2 ст. 233 Господарського кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки суд має взяти до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; майнові та інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України).

При цьому, ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що вони не є імперативними, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. При цьому, суд має врахувати, що наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів щодо причин порушення зобов`язання за Специфікацією № 1 від 11.04.2018 до договору поставки від 11.04.2018 № УГВС 132/12-18, суд першої інстанцій дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

Надавши оцінку наданим відповідачем документам на підтвердження обставин, на які заявник посилається в обгрунтування зменшення розміру штрафних санкцій, судова колегія встановила, що відповідачем не доведено, що застосування штрафних санкцій на підставі п. 7.10 договору поставки від 11.04.2018 № УГВС 132/12-18 на загальну суму 1828260,00 грн (1320410,00 грн пені + 507850,00 грн штрафу) є неспівмірним з наслідками порушення, не відповідає засадам розумності і справедливості та перетворюється у несправедливо непомірний тягар для відповідача - ТОВ "ТД АвтоКрАЗ" і може спричинити повне зупинення господарської діяльності товариства.

Наданий відповідачем баланс (Звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2018 свідчить про результати діяльності підприємства у 2018 році, а отже не відображає реальний фінансовий стан ТОВ "ТД АвтоКрАЗ" на момент прийняття рішення судом першої інстанції (07.08.2019) та не може бути підтвердженням його скрутного фінансового становища. Інших доказів збиткового стану ТОВ "ТД АвтоКрАЗ" відповідачем не надано.

Також відповідачем не підтверджено документально наявність у нього великої кредиторської заборгованості перед іншими кредиторами.

За приписами ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з тексту договору поставки (закупівлі товару за власні кошти) від 11.04.2018 № УГВС 132/12-18, договір був укладений за результатами тендеру згідно Протоколу Тендерного комітету ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії «УГВ-Сервіс» від 13.03.2018 № 17Т-710.

Відповідач - ТОВ "ТД АвтоКрАЗ", майже чрез місяць свідомо підписав зазначений договір, погодивши всі істотні умови договору, зокрема щодо строків поставки та штрафних санкцій за прострочення поставки, тобто взяв на себе зобов`язання належним чином виконувати умови договору. Зміни до умов вказаного договору та специфікації № 1 від 11.04.2018 (Додатку № 1 до договору) сторонами не укладались.

Отже, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини не є підставою для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки від 11.04.2018 № УГВС 132/12-18 та зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача та залишення без змін рішення Господарського суду Полтавської області від 07.08.2019 у справі № 917/624/19.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Отже, в силу приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги відповідача, судові витрати понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача - ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" на рішення Господарського суду Полтавської області від 07 серпня 2019 року по справі № 917/624/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 07 серпня 2019 року по справі № 917/624/19 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 16.12.2019.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.В. Стойка