ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" грудня 2019 р. м. Київ

Справа № 911/2434/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Уні-Пак»

до фізичної особи-підприємця Пономаренко Наталії Володимирівни

про стягнення 38 160грн

Суддя Ейвазова А.Р.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Уні - Пак" (далі - ТОВ "Уні - Пак") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи - підприємця Пономаренко Наталії Володимирівни (далі - ФОП Пономаренко Н.В.) про стягнення 38 160,00грн вартості неповернутого майна.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки продукції №11370 від 27.01.2017, який укладено між відповідачем та ТОВ "Кушнер", в частині повернення зворотної тари. При цьому, у поданій заяві позивач вказує, що право вимагати виконання відповідного зобов`язання перейшло до нього в силу умов договору купівлі-продажу права вимоги (цесії) №4 від 23.03.2018 (а.с.3-6).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2019 відкрито провадження за поданим позовом, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у спарві матеріалами (а.с.1-2).

Копія відповідної ухвали отримана сторонами, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№260, 905: позивачем - 21.10.2019, відповідачем - 29.10.2019 (а.с.48,50).

У строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України від відповідача надійшов відзив на позов з додатками. При цьому, доказів направлення відзиву на позов з додатками іншій стороні у справі - позивачу до відзиву не додано. Відповідність копій майже всіх письмових доказів, долучених до відзиву, в порушення вимог ч.5 ст.91 ГПК України, відповідачем не засвідчена підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Разом з тим, як визначено ч.9 ст.80 ГПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи; суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

В силу приписів ч.5 ст.165 ГПК України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

В силу п.2 ч.6 ст.165 ГПК України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Про необхідність надання доказів направлення відзиву на позов позивачу у справі зазначено і у п.3 резолютивної частини ухвали суду від 16.10.2019.

Разом з тим, відповідач не надав доказів виконання відповідного обов`язку - направлення копії відзиву з додатками іншому учаснику справи. Отже, суд приходить до висновку, що такий обов`язок протягом встановленого строку відповідачем не виконаний. Не виконання відповідного обов`язку відповідачем порушує право позивача на подання відповіді на відзив.

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 135 ГПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у випадку, зокрема, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк.

Оскільки відповідач не надав позивачу копію відзиву на позов у строк, встановлений п.3 резолютивної частини ухвали суду від 16.10.2019 та ч.1 ст.251 ГПК України, суд вважає за необхідне накласти на відповідача штраф у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1921грн. При цьому, суд враховує те, що не виконання відповідного обов`язку відповідачем призводить до порушення прав позивача та неможливості розгляду справи в встановлений строк.

Як визначено ч.2 ст.132 ГПК України, застосування до особи заходів процесуального примусу у вигляді штрафу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 135 ГПК України, ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції; оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи; постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає; ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом; стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

В силу ч.6 ст.135 ГПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 135, 233-234, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1.Стягнути з фізичної особи-підприємця Пономаренко Наталії Володимирівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

2.Ухвала суду про стягнення штрафу є виконавчим документом, за яким є:

- стягувачем - Державна судова адміністрація України (01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5; ідентифікаційний код 26255795);

- боржником - фізична особа-підприємець Пономаренко Наталія Володимирівна (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

3. Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

4. Ухвалу надіслати Державній судовій адміністрації України (стягувачу) та сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання; ухвала може бути оскаржена у порядку та строк, визначені ст.ст.256, 257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова