ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Справа№ 927/575/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Михальської Ю.Б.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2019 у справі № 927/575/19 (суддя Ноувен М.П, м. Чернігів, повний текст рішення складено 16.09.2019)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод", м. Чернігів

до Чернігівської міської ради, м. Чернігів

про повернення безпідставно набутих коштів у сумі 11 660,00 грн

За результати розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 товариство з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" (надалі - позивач/скаржник) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Чернігівської міської ради (надалі - відповідач) про повернення безпідставно набутих коштів у сумі 11 660,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем отримано грошові кошти на суму 11 660,00 грн в якості орендної плати відповідно до Договору оренди земельної ділянки, однак, Договір оренди земельної ділянки так і не був укладений між сторонами.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2019 у справі № 927/575/19 (суддя Ноувен М.П, м. Чернігів, повний текст рішення складено 16.09.2019) у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено наявність у нього порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів щодо не повернення безпідставно перерахованих грошових зобов`язань, оскільки він не надав доказів щодо звернення з заявою до відповідних органів на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.

Не погодившись із вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що скаржником сплачено грошові кошти не помилково і не надміру, а саме як орендну плату в розрізі плати за землю, як того вимагає чинне законодавство, сподіваючись, що Договір оренди земельної ділянки буде укладеним. У зв`язку з вищевикладеним, на думку скаржника, грошові кошти повинні бути повернуті позивачу як безпідставно набуті, оскільки відсутні підстави їх утримувати з огляду на те, що Договір оренди землі не укладений.

У відповідності до ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову не менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 у справі № 927/575/19 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2019 у справі № 927/575/19 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

30.10.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Чернігівської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу згідно з яким, відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод", а рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2019 у справі № 927/575/19 залишити без змін.

04.11.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" надійшла відповідь на відзив Чернігівської міської ради на апеляційну скаргу рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2019 у справі № 927/575/19.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 13255150 від 22.11.2013, свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 13257014 від 22.11.2013, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 13255684 від 22.11.2013, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 13257196 від 22.11.2013 товариство з обмеженою відповідальністю "Творчий кластер "Ремзавод" є власником нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення корпус № 4 - будівля цеху шестерень з прибудовою, побутовий корпус з прибудовою літ.Б-1, Б1-1, Б2-1, Б3-1, Б4-1, Б5-1. Загальною площею 4 338,0 кв.м., нежитлового приміщення корпус № 6 - адмінбудівля, літейний цех, агрегатна дільниця, шихтовий двір з прибудовами літ. В-2, В1-1, В2-1, В3-1, В4-1, В5-1, В6-1, В7-1, В8-1, В9-1, загальною площею 2 926,1 кв.м. (а.с. 12-15).

Земельна ділянка по проспекту Миру, 194 в місті Чернігові належить до земель комунальної власності.

Рішенням Чернігівської міської ради № 22/VII-27 від 17.08.2017 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення товариству з обмеженою відповідальністю "Творчий кластер "Ремзавод" на земельну ділянку, орієнтовною площею 1,5859 га по проспекту Миру, 194 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшою передачею земельної ділянки в оренду (а.с.16).

На виконання вищезазначеного рішення позивачем було розроблено Проект землеустрою, який було погоджено Висновком Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 27.12.2017 № 01-24/779 та Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 13.03.2018 № 2135/82-18. Також було встановлено та погоджено Управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради межові знаки на земельній ділянці, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194.

28.04.2018 позивач звернувся до Чернігівської міської ради з клопотанням № 5, згідно якого просив надати в оренду земельну ділянку по проспекту Миру, 194 терміном на 2-5 років.

Рішенням Чернігівської міської ради № 31/VII-23 від 31.05.2018 відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "Творчий кластер "Ремзавод" у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га по проспекту Миру,194 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшою передачею земельної ділянки в оренду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 у справі № 2540/2548/18, залишеного в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018, визнано протиправним та скасовано підпункт 9.3 пункту 9 рішення Чернігівської міської ради від 31.05.2018 № 31/VII-23 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичним особам". Зобов`язано Чернігівську міську раду на найближчій сесії розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшою передачею земельної ділянки в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Творчий кластер "Ремзавод" та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради листами № 01-20/134 від 22.03.2019, № 01-20/203 від 25.04.2019, № 01-20/417 від 04.06.2019, № 01-20/460 від 26.06.2019 повідомило позивачу, що питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,5859 га, по проспекту Миру,194, було включено до проекту рішення міської ради, але не набрало необхідної кількості голосів і було знято з розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив на рахунок УК у м. Чернігові/м. Чернігів/18010600 № 5002 орендну плату за земельну ділянку за період з лютого 2019 року по травень 2019 року 11 600,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 20 від 21.02.2019 на суму 2 350,00 грн, № 22 від 12.03.2019 на суму 2 350,00 грн, № 27 від 12.04.2019 на суму 2 320,00 грн, № 43 від 14.05.2019 на суму 2 320,00 грн, № 62 від 07.06.2019 на суму 2 320,00 грн (а.с. 88-92).

Зазначені суми орендної плати відображені також в податковій декларації з плати за землю позивача за 2019 рік.

Таким чином, позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з вимогою про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 11 600 грн, оскільки договір оренди земельної ділянки між позивачем та відповідачем не укладений.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Приписами статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з положеннями статті 265 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку, плати за землю.

Згідно з підпунктом 14.1.147 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

З урахуванням вищевикладеного, чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Позивач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Разом з тим, між товариством з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" та Чернігівською міською радою договір оренди земельної ділянки по проспекту Миру, 194 в місті Чернігові не укладався, що не заперечується сторонами.

Оскільки, позивачем здійснювалась оплата в якості орендної плати за землю, яка є обов`язковим платежем у складі податку на майно та враховуючи положення статті 1 ПК України то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ПК України.

Нормами підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України надмірно сплачені грошові зобов`язання є суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Приписами ст. 43 ПК України визначено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.

Положеннями ст. 43 ПК України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Відповідно до п. 87.1. ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є, зокрема, суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена, зокрема, за рахунок помилково надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжні доручення за якими позивачем здійснювалось перерахування коштів на доходний рахунок бюджету з зазначенням коду: 18010600. Так, у вказаних вище платіжних дорученнях зазначено призначення платежу: орендна плата за земельну ділянку.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 11 від 14 січня 2011 року «Про бюджетну класифікацію», яким затверджено Класифікацію доходів бюджету, кодом бюджетної класифікації з орендної плати з юридичних осіб є 18010600.

Частиною 7 статті 45 Бюджетного кодексу України перелік податків і зборів та інших доходів бюджету згідно з бюджетною класифікацією в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а також загальні вимоги щодо обліку доходів бюджету визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 "Про деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" відповідно до частини 7 статті 45 Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України постановлено: "1.Установити, що перелік податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначається відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. 2. Органам, що контролюють справляння надходжень бюджету: 1) забезпечити відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів".

Відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106) за кодом бюджетної класифікації 18010600, органом, що контролює справляння надходжень бюджету, зокрема, забезпечує відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів є ДФС (Державна Фіскальна служба).

Згідно з пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03 вересня 2013 року повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124.

Таким чином, на контролюючий орган покладено обов`язок у визначений строк підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, який відповідно здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було вчинено дії передбачені чинним законодавством зі звернення до відповідного органу, стосовно повернення зазначених вище грошових коштів. Доказів такого звернення позивачем суду надано не було.

Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивачем не доведено наявність у нього порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів щодо не повернення безпідставно перерахованих грошових зобов`язань, оскільки він не надав доказів щодо звернення з заявою до відповідних органів на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.

Отже, суд першої інстанції, належним чином оцінивши всі доводи сторін у даній справі прийшов до вірного висновку, що позивач не вчиняв дій, передбачених чинним законодавством зі звернення до відповідного органу, стосовно повернення зазначених вище грошових коштів, а отже відсутнє порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

Статтями 73, 74 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вищевикладеного, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2019 у справі № 927/575/19 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що Господарським судом Чернігівської області при ухваленні оскаржуваного рішення правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до приписів статті 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2019 у справі № 927/575/19 залишити без змін.

3. Справу № 927/575/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

Ю.Б. Михальська