РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019Справа № 910/12459/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Гринькевича Артема Леонідовича

до Державного навчального закладу "Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою"

про стягнення 77 793, 25 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особи-підприємець Гринькевич Артем Леонідович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного навчального закладу «Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 77 793, 25 грн, з яких: 75 824, 00 грн - основний борг, 149, 57 грн - 3 % річних та 1 819, 68 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 109/06 на закупівлю товару від 10.06.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Гринькевич Артема Леонідовича - залишено без руху. Встановлено Фізичній особі-підприємцю Гринькевич Артему Леонідовичу строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати суду первинні документи на підтвердження поставки відповідачу товару на загальну суму 75 824, 00 грн, а саме видаткову накладну відповідно до умов п. 4.1. та п. 5.3. договору № 109/06 на закупівлю товару від 10.06.2019.

27.09.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Фізичної особи-підприємця Гринькевич Артема Леонідовича надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

31.10.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Державного навчального закладу "Київський професійнийколедж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що договір № 109/06 на закупівлю товару від 10.06.2019 був укладений за наслідками проведення відповідачем процедури через систему електронних закупівель на предмет закупівлі: Спеціальний одяг (спортивні костюми) ДК 021:2015 (СРV): 18410000-6 Сеціальний одяг та у ціновій пропозиції позивач зобов`язався поставити товар протягом 10 робочих днів з дня підписання договору, однак позивач не виконав взятих на себе зобов`язань та не поставив товар у відповідний строк. Крім того, відповідач зазначає, що ціна (вартість) відвантаженого товару складає 20 000, 00 грн, що на 55 824, 00 грн менше, ніж ціна договору.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2019 між Державним навчальним закладом "Київський професійнийколедж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" (далі - замовник) та Фізичною особою-підприємцем Гринькевичем Артемом Леонідовичем (далі - постачальник) укладено договір № 109/06 на закупівлю товару, умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставити спеціальний одяг (спортивні костюми) за кодом ДК 021:2015-18410000-6 (далі-товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Номенклатура товару, кількість і ціна зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (додатку № 1) - п. 1.2. договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, ціна цього договору становить: 75 824, 00 грн без ПДВ.

Згідно п. 4.1. договору, розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 15 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок ДНЗ «КПК ПВФП» за даними кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленої видаткової накладної на поставлений товар.

Місцем поставки товару є: м. Київ, бул. Шевченка, 56. Поставка товару здійснюється транспортом постачальника. Витрати щодо перевезення товару до місця приймання одержувачем замовника, несе постачальник (п. 5.2. договору).

Пунктом 5.3. договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата, вказана одержувачем замовника у видатковій накладній постачальника.

За умовами п. 6.1. договору, замовник зобов`язаний, своєчасно та в повному обсязі сплачувати грошові кошти за поставлені товари (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок ДНЗ «КПК ПВФП» за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договором. Прийняти поставлений товар згідно з належним чином оформленими документами.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1. договору).

Специфікацією, що є додатком № 1 до договору № 109/06 від 10.06.2019, сторони погодили товар, що поставляється за договором, а саме: спортивний костюм, одиниця виміру - компл., кількість - 112, загальна вартість товару без ПДВ - 75 824, 00 грн.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору останнім було поставлено відповідачу товар (спортивні костюми у кількості 112 комплектів) на загальну суму 75 824, 00 грн, поставка товару здійснювалася шляхом відправки товару з міста Хмельницького до міста Києва на зазначену в договорі закупівлю товару адресу відповідача через ТОВ «Нова Пошта», що підтверджується експрес-накладною № 3232 від 25.07.2019 та випискою (скріншотом) з особистого електронного кабінету ТОВ «Нова Пошта» позивача про відправки товару відповідачу.

Крім того, як зазначає позивач, відповідач через свою відповідальну особу ОСОБА_1 отримав вище зазначений товар 29.07.2019, що підтверджується випискою (скріншотом) з особистого електронного кабінету ТОВ «Нова Пошта» позивача.

Тож, як вважає позивач, він виконав усі умови договору закупівлі товару та поставив відповідачу новий товар належної якості, комплектності та кількості за місцезнаходженням відповідача.

Проте, як зазначає позивач, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого за Державним навчальним закладом "Київський професійнийколедж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" утворилась заборгованість у розмірі 75 824, 00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару, зокрема, щодо погашення заборгованості, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 75 824, 00 грн.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язання, позивач просить суд стягнути з відповідача 149, 57 грн - 3 % річних за період з 14.08.2019 по 06.09.2019 та 1 819, 68 грн - пені за період з 14.08.2019 по 06.09.2019.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 109/06 від 10.06.2019, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, 11.05.2019 в електронній системі закупівель «ProZorro» (http://prozorro.gov.ua) Державним навчальним закладом "Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" було оприлюднено оголошення про проведення процедури закупівлі, предмет закупівлі - Спеціальний одяг (спортивні костюми) Код ДК 021:2015 (СРV): 18410000-6 Сеціальний одяг.

Відповідно до цінової пропозиції Фізичної особи-підприємця Гринькевича Артема Леонідовича, тармін поставки товару (Спеціальний одяг (спортивні костюми) у кількості 112 компл. загальною вартістю - 75 824, 00 грн.): протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання договору.

Крім того, гарантійним листом № 1605/72 від 16.05.2019 позивач гарантував, що поставить відповідачу якісний товар у необхідній кількості та в установлені строки.

Згідно довідки про повноваження № 1605/75 від 16.05.2019 позивач зазначив, що представляти інтереси під час проведення даної закупівлі, підписувати документи, що містяться в складі пропозиції та підписувати (укладати ) договір закупівлі за результатами торгів у разі перемоги в торгах, що проводить Державний навчальний заклад "Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" має лише він сам.

03.06.2019 протоколом про визначення переможцем допорогової закупівлі № 120 позивача було визначено переможцем за результатами оцінки пропозиції на предмет закупівлі: Спеціальний одяг (спортивні костюми) Код ДК 021:2015 (СРV): 18410000-6 Сеціальний одяг.

Тож, 10.06.2019 за наслідками рішення тендерного комітету Державного навчального закладу "Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" між позивачем та відповідачем було укладено договір на закупівлю товару № 109/06 від 10.06.2019.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору останнім було поставлено відповідачу товар (спортивні костюми у кількості 112 комплектів) на загальну суму 75 824, 00 грн, поставка товару здійснювалася шляхом відправки товару з міста Хмельницького до міста Києва на зазначену в договорі закупівлю товару адресу відповідача через ТОВ «Нова Пошта», що підтверджується експрес-накладною № 3232 від 25.07.2019 та випискою (скріншотом) з особистого електронного кабінету ТОВ «Нова Пошта» позивача про відправку товару відповідачу.

Крім того, як зазначає позивач, відповідач через свою відповідальну особу ОСОБА_1 отримав вищезазначений товар 29.07.2019, що підтверджується випискою (скріншотом) з особистого електронного кабінету ТОВ «Нова Пошта» позивача.

Проте, суд зазначає, що згідно п. 6.3. договору, постачальник (позивач) зобов`язаний: забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором (п. 6.3.1.); забезпечити поставку товару у кількості, якість якого відповідає умовам, установленим розділом ІІ договору (п. 6.3.2.); письмово, не пізніше ніж за 2 (два) робочі дні, повідомити одержувача замовника, про дату коли товар буде відвантажений на його адресу (п. 6.3.3.); надати товар визначений у п. 1.2. для приймання представнику та одержувачу замовника разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти товар на умовах договору (п. 6.3.4.).

Тож, відповідно до умов п. 6.3. договору, позивач зобов`язаний був письмово, не пізніше ніж за 2 (два) робочі дні, повідомити відповідча, про дату коли товар буде відвантажений на його адресу, проте суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази письмового повідомлення позивачем відповідача про дату відвантаження товару на його адресу.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 5.3. договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у видатковій накладній постачальника.

Згідно п. 4.1. договору, розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 15 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок ДНЗ «КПК ПВФП» за даними кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленої видаткової накладної на поставлений товар.

За умовами п. 6.1. договору, замовник зобов`язаний, своєчасно та в повному обсязі сплачувати грошові кошти за поставлені товари (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок ДНЗ «КПК ПВФП» за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договором. Прийняти поставлений товар згідно з належним чином оформленими документами.

Тобто, згідно погоджених сторонами умов договору, факт поставки товару підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною, яка і є підставою для розрахунків за фактично поставлений товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Так, ухвалою суду від 16.09.2019 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Гринькевич Артема Леонідовича було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати суду первинні документи на підтвердження поставки відповідачу товару на загальну суму 75 824, 00 грн, а саме видаткову накладну відповідно до умов п. 4.1. та п. 5.3. договору № 109/06 на закупівлю товару від 10.06.2019.

27.09.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Фізичної особи-підприємця Гринькевич Артема Леонідовича надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в додатках до якої додано видатку накладну № 0406/81 від 25.07.2019, яка не містить підпису та печатки відповідача.

Суд зазначає, що позивачем до заяви про усунення недоліків позовної заяви також було додано супровідний лист та опис вкладення разом з фіскальним чеком на підтвердження надсилання вказаної видаткової накладної на адресу відповідача.

Проте, як вбачається з опису вкладення та фіскального чеку видаткова накладна № 0406/81 від 25.07.2019 на підтвердження факту поставки товару на загальну суму 75 824, 00 грн надіслана відповідачу 25.09.2019, тобто після винесення судом ухвали про залишення позовної заяви без руху та зобов`язання позивача надати суду первинні документи на підтвердження поставки відповідачу товару на загальну суму 75 824, 00 грн, а саме видаткову накладну відповідно до умов п. 4.1. та п. 5.3. договору № 109/06 на закупівлю товару від 10.06.2019.

Таким чином, враховуючи що у ціновій пропозиції позивач зобов`язався поставити товар відповідачу протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання договору, тобто до 25.06.2019 (включно), оскільки 17.06.2019 був вихідним днем, приймаючи до уваги що позивач зобов`язаний був письмово, не пізніше ніж за 2 (два) робочі дні, повідомити відповідача, про дату коли товар буде відвантажений на його адресу, а у матеріалах справи відсутні відповідні докази письмового повідомлення позивачем відповідача про дату відвантаження товару на його адресу, а також те, що видаткова накладна надіслана відповідачу після подання позовної заяви, суд не може дійти до беззаперечного висновку щодо виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки товару.

Крім того, суд не приймає до уваги долучені позивачем до позовної заяви експрес-накладну № 3232 від 25.07.2019 та виписку (скріншот) з особистого електронного кабінету ТОВ «Нова Пошта» на підтвердження відправки товару відповідачу, оскільки п. 5.2. договору чітко визначено, що поставка товару здійснюється транспортом постачальника, тобто умовами договором не передбачено надсилання товару (спеціального одягу) засобами поштового зв`язку.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до наданої позивачем експрес-накладної № 3232 від 25.07.2019 ціна (вартість) відвантаженого на приватну особу товару складає 20 000, 00 грн, в той час як ціна договору та відповідно вартість товару становить 75 824, 00 грн., при цьому з цієї ж накладної вбачається, що відправлення здійснено приватною особою на ім`я приватної особи.

Таким чином, підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що позивачем у встановленому законом порядку не доведено факт поставки відповідачу товару (Спеціальний одяг (спортивні костюми) у кількості 112 компл.) та відповідно факт наявності заборгованості у розмірі 75 824, 00 грн., а тому у суду відсутні підстави для стягненя з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 75 824, 00 грн.

Крім того, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гринькевича Артема Леонідовича в частині стягнення з Державного навчального закладу "Київський професійнийколедж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" 149, 57 грн - 3 % річних та 1 819, 68 грн - пені відповідно до ст.ст. 231, 625 ЦК України також не підлягають задоволенню, як похідні вимоги від основної вимоги, у задоволенні якої судом відмовлено.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гринькевича Артема Леонідовича в частині стягнення з Державного навчального закладу "Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" про стягнення 77 793, 25 грн. задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Крім того, відповідач просив суд покласти на позивача витрати, пов`язані із правовою допомогою.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

Так, 30.10.2019 між Державним навчальним закладом "Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" (клієнт) та адвокатом Шевченко Ярославом Анатолійовичем (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 30/10-01, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Також, 30.10.2019 між Державним навчальним закладом "Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" (клієнт) та адвокатом Шевченко Ярославом Анатолійовичем (адвокат) укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 30/10-01 від 30.10.2019, згідно якої за надання правової допомоги, відповідно до даної угоди, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі 4 000, 00 грн, відповідно до домовленості сторін, протягом 3-х банківських днів після винесення остаточного рішення Господарським судом міста Києва у справі № 910/12459/19. Крім того, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Позитивним результатом вважається також закінчення справи мировою угодою.

Однак, враховуючи що згідно умов договору кошти у розмірі 4 000, 00 грн за надані адвокатом послуги сплачуються відповідачем після винесення судом остаточного рішення у даній справі, тож на дату винесення судового рішення суду не надано доказів на підтвердження понесених витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а саме детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та платіжне доручення або інший документ, який підтверджує сплату відповідних послуг, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог відповідача про покладення на позивача витрат, пов`язаних із правовою допомогою.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя С. О. Щербаков