ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" грудня 2019 р. Справа№ 910/18384/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Зубець Л.П.

розглянувши заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про відвід судді Верховця А.А.

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.08.2019

у справі №910/18384/15 (суддя Пасько М.В.)

за позовом ліквідатора Українського консорціуму "Екосорб" арбітражного керуючого Ковалко Г.І.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ"

про визнання права власності в межах справи №910/18384/15

ВСТАНОВИВ:

В провадженні колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Верховця А.А.., суддів: Доманської М.А., Полякова Б.М. знаходиться справа № 910/18384/15 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.08.2019

17.12.2019 Акціонерним товариством "Альфа-Банк" було подано заяву про відвід судді Верховця А.А. в межах справи №910/18384/15 про банкрутство УК "Екосорб".

Відвід мотивовано тим, що суддя Верховець А.А. вже приймав участь у розгляді даної справи та за його участі були винесені постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 та 08.04.2019, якими задоволено апеляційні скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2018; зазначену ухвалу скасовано в частині визнання за УК "Екосорб" права власності на об`єкти житлової нерухомості/квартири розташованої за адресами: вул. М. Кривоноса, 17, квартири 5, 10, 41, 43, 52 та вул. Преображенській, 8-б, квартири 15, 134, 138. При цьому, заявник відмічає, що навіть попри те, що постанови Північного апеляційного господарського суду залишено судом касаційної інстанції в силі, за час розгляду справи у судді Верховця А.А. сформувалась упереджена думка щодо даної справи, УК "Екосорб" та АТ "Альфа-Банк" як голови комітету кредиторів боржника, яка не дасть змоги винести законне та обґрунтоване рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019р. у справі № 910/18384/15 визнано необґрунтованою заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про відвід судді Верховця А.А. від розгляду справи №910/18384/15. Зупинено апеляційне провадження у справі №910/18384/15 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.08.2019 до вирішення питання про відвід судді Верховця А.А. Справу № 910/18384/15 передано для вирішення питання про відвід суддів у порядку, встановленому ст. 32 ГПК України.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2019р., заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про відвід судді Верховця А.А. передано колегії суддів у складі головуючого судді: Мартюк А.І., суддів: Зубець Л.П., Пономаренко Є.Ю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 7 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Колегія суддів дійшла висновку стосовно необґрунтованості заявленого відводу судді Верховця А.А.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні у справі "Олександр Волков проти України" зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно зі ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 36 ГПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

У рішенні у справі "Білуха проти України" зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, як передбачено приписами ст. 35 ГПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. У поданій заяві, фактично, представником Акціонерного товариства "Альфа-Банк" викладено заперечення стосовно вчинення певних окремих процесуальних дій судді, які також слід вважати процесуальними рішеннями, оформленими шляхом постановлення ухвал чи відображення їх результату у протоколах судових засідань.

При цьому згідно з п. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З врахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про відвід судді Верховця А.А. Північного апеляційного господарського суду від розгляду справи №910/18384/15, оскільки наведені заявником доводи у розумінні ст. ст. ст. 35, 36 ГПК України не можуть бути підставою для відводу судді.

Керуючись ст. ст. 35, 38-40, 234 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про відвід судді Верховця А.А. від розгляду справи № 910/18384/15.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.П. Зубець