ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. Справа№ 910/5327/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Буравльова С.І.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 24.06.2019 (повний текст складено 05.08.2019)

у справі №910/5327/19 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

в особі Філії Газопромислового управління

"Полтавагазвидобування"

до Приватного акціонерне товариства

"Спеціалізоване монтажне управління №24"

про стягнення 4 705,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі Філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24" (надалі - відповідач) про стягнення 4 705,74 грн. штрафних санкцій, нарахованих за договором будівельного підряду №1004/17 від 10.08.2017 (надалі - Договір).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем прострочено за Договором виконання будівельних робіт на суму 47 057,44 грн. На підтвердження вимоги позивач посилається на довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) за вересень 2018 року. Позивач вказує про період прострочення виконання умов Договору відповідачем з 01 червня по 27 вересня 2018 року і наголошує на тому, що позивач виконав з порушенням умов Договору лише частину робіт, вартість яких складає 47 957, 44 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у справі №910/5327/19 у позові Акціонерному товариству "Укргазвидобування" в особі Філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що позивач належними та допустимими доказами не обґрунтував в суді правомірність заявлених ним до відповідача вимог. Зокрема, зазначив, що належним доказом виконання умов договору підряду є акт приймання-виконаних будівельних робіт (ф.КВ-2в). Позивач, натомість, в обґрунтування позовних вимог, крім довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3, інших доказів суду не надав.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у справі №910/5327/19, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неналежним наданням оцінки доказів у справі, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем належними та допустимими доказами доведено позовні вимоги. Довідка про вартість виконаних робіт та витрат (форма КБ-3) є доказом, який підтверджує факт виконання робіт, підписання Акту виконаних робіт та визначення сум їх вартості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" у справі №910/5327/19 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Мартюк А.І., Буравльова С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/5327/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019.

Роз`яснено відповідачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого п. 3 резолютивної частини зазначеної ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

З огляду на викладене, розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач своїм правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 10.08.2017 між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобвування" в особі заступника директора з капітального будівництва філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (замовником) та Приватним акціонерним товариством "Спеціалізоване монтажне управління № 24" (підрядником) був укладений договір будівельного підряду (на виконання будівельно-монтажних робіт з укомплектуванням необхідним устаткуванням) "Облаштування Лиманського ГКР. Технічне переоснащення вузла обліку газу АГРС Потічанскьої УКПГ". Будівельно-монтажні роботи "Під ключ".

Відповідно до п.1.1 Договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, а також необхідними матеріалами побудувати та укомплектувати необхідним устаткуванням за завданням замовника відповідно до проектно-кошторисної документаціі, умов договору та здати у встановлений строк об`єкт, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити закінчений будівництвом та обладнаний об`єкт.

Початок виконання робіт - протягом 5 днів після передачі будівельного майданчика. (п.2.1 договору). Закінчення виконання робіт - 01 вересня 2017 року (п.2.2. договору). Відповідно до п.2.3 договору строки виконання робіт та поставки устаткування передбачені у Графіку виконання будівельних робіт (Додаток №1) та Графіку поставки устаткування (Додаток №5). Ці додатки є невід`ємними частинами договору.

Згідно графіку виконання будівельних робіт, Додаток №1 до договору відповідач зобов`язався виконати будівельні роботи у строки:

Будівельні роботи - по 15.08.2017 року;

Монтажні роботи - по 25.08.2017 року;

Благоустрій - по 01.09.2017 року.

Ціна договору сформована на підставі проектно-кошторисної документації, ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва" та інших стандартів, які розроблено в його розвиток і складає 196 500, 00 грн.

Пунктом 12.6 договору встановлено, що даний договір підряду набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01 вересня 2017 року, в частині розрахунків до повного виконання.

Додатковою угодою №1 (реєстраційний №1090/17 від 31.08.2017) сторонами змінено строки виконання робіт та викладено в новій редакції графік виконання будівельних робіт (Додаток № 1 до договору), а саме:

Будівельні роботи - по 31.10.2017 року;

Монтажні роботи - по 30.11.2017 року;

Благоустрій - по 31.12.2017 року.

Додатковою угодою №2 (реєстраційний №1811/17 від 29.12.2017) сторонами змінено строки виконання робіт та викладено в новій редакції графік виконання будівельних робіт (Додаток № 1 до договору), а саме:

Будівельні роботи - по 15.05.2018 року;

Монтажні роботи - по 31.05.2018 року;

Благоустрій - по 31.05.2018 року.

Згідно п.8.5 Договору у разі порушення з вини підрядника строків виконання робіт (етапів робіт) підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 10% від вартості (етапів робіт) з яких допущено прострочення виконання.

Таким чином, відповідач мав виконати роботи в строк до 31.05.2018, позивач вказує, що роботи були виконані з порушенням строків виконання робіт, у зв`язку із чим, на підставі п.8.5 Договору ним нараховано штраф у сумі 4 705,74 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (частина 7).

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 853 ЦК України встановлено замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач посилається на наявну в матеріалах справи претензію від 18.12.2018 №004.23.1-16161, в якій останній просить відповідача сплатити штраф в розмірі 4 705, 74 грн. та пеню в сумі 2 732, 20 грн. Крім того, зазначає, що за вищевказаним договором було виконано робіт на загальну суму 79 206, 72 грн. та поставлено обладнання на загальну суму 71 354, 40 грн., однак під час проведення будівельно-монтажних робіт на об`єкті виконавець ПрАТ "СМУ - 24" виконав частину робіт вартістю 47 057, 44 грн. та поставлено товар вартістю 71 354, 40 грн. після зазначеного договором терміну.

Колегія суддів погоджується з правомірним висновком місцевого суду про те, що вказана претензія не є належним доказом, оскільки позивачем не доведено факту направлення документу відповідачу.

Крім того, колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що належним доказом виконання умов договору підряду є акт приймання-виконаних будівельних робіт, а не довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 статті 882 ГПК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до п.5.4 Договору, приймання - передача, закінченого будівництвом об`єкту оформляється актом об`єкту в експлуатацію, підписаним обома Сторонами після попереднього випробовування. Якщо при прийманні - передачі робіт будуть виявлені недоліки, що виникли з вини Підрядника. Замовник не підписує акт введення об`єкту в експлуатацію. Про виявлені недоліки Сторонами складається двосторонній акт з вказівкою виявлених недоліків, строку та порядку їх усунення. У разі відмови Підрядника від підписання акту з вказаними недоліками, підрядник зобов`язаний надати обґрунтовані заперечення. Якщо протягом 3-ох робочих днів Підрядник не надав обґрунтованих заперечень, даний акт вважається прийнятим.

Відповідно до п.5.6 Договору, Підрядник зобов`язаний щомісячно, разом з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та втрат (ф.КВ-3) та актом приймання виконаних, будівельних робіт (ф.КБ-2в), подавати Замовнику виконавчу документацію.

При передачі Замовнику виконавчої документації Підрядник засвідчує її підписом відповідальної особи і печаткою організації про відповідність виконаних робіт проектно-кошторисній документації з урахуванням всіх змін і доповнень, що відбулися в процесі будівництва.

Не пізніше ніж за три дні до проведення комісії з введення об`єкту в експлуатацію вся виконавча документація має бути передана Замовнику, протягом цього строку Замовник зобов`язаний перевірити виконавчу документацію і в разі необхідності передати її Підряднику для доопрацювання. Якщо на момент проведення комісії з введення об`єкту в експлуатацію виконавча документація передана Замовнику не в повному обсязі, Замовник має право не підписувати акт-приймання виконаних будівельних робіт (ф.КВ-2в) і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф.КБ-3) до передачі виконавчої документації в повному обсязі.

В Довідці форми № КБ-3, використовуються відповідні положення ДБН, якими встановлені основи обрахування вартісної оцінки будівництва. Інформація про виконані будівельні роботи та їх факт виконання засвідчується згідно Актом-приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в.

Акт-приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) - це документ, який фіксує фактичне виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, складається та підписується представниками сторін підрядного договору (замовника й підрядника) або приймальною комісією.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, належним доказом виконання умов договору підряду є акт приймання-виконаних будівельних робіт (ф. КВ-2в).

Оскільки позивач в обґрунтування позовних вимог, крім Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3, інших доказів суду не надав, то висновок суду першої інстанції про недоведеність обставин, на які посилається позивач щодо прострочення відповідачем виконання будівельно-монтажних робіт на суму 47 057,44 грн. та відсутність підстав для нарахування штрафу у розмірі 10% від вартості прострочених робіт, колегія суддів вважає правомірним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Доводи апеляційної скарги про те, що Довідка форми № КБ-3 є доказом, який підтверджує факт прострочення виконання робіт та визначає вартість робіт на яку позивачем і нараховано штраф (п.8.5 Договору), не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому колегією суддів не приймаються до уваги.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правових підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у справі №910/5327/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у справі №910/5327/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування".

4. Матеріали справи №910/5327/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 17.12.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.І. Буравльов