Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1141/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Івано-Франківського обласного державного об`єднання

спиртової та лікеро-горілчаної промисловості

про встановлення факту перебування у трудових відносинах з Івано-Франківським обласним державним об`єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, виплату вихідної допомоги при звільненні з підприємства та відшкодування моральної шкоди,

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

від відповідача: представник в судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

1. від відповідача, через канцелярію суду, надійшло клопотання за вх. № 21389/19 про розгляд справи без участі його представника.

2. З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без участі представника відповідача.

3. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

4. Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

5. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.

І. СУТЬ СПОРУ

6. У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (надалі - Івано-Франківське ОДОСП) про встановлення факту перебування у трудових відносинах з Івано-Франківським обласним державним об`єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 21.08.2017; стягнення заробітної плати з 23.09.2016 по 08.05.2018 в загальній сумі 123 585, 00 гривень; вихідної допомоги при звільненні з підприємства в сумі середнього місячного заробітку - 6 420, 00 гривень; моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 гривень.

ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

7. 22.10.2019 суд відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 19.11.2019, встановив відповідачу строк на подання відзиву на позов, а позивача зобов`язав подати суду копію рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.02.2017.

8. 19.11.2019 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача (за вх. № 20170/19 від 19.11.2019) про розгляд справи в порядку загального позовного провадження; відмовив у задоволенні клопотання відповідача (за вх. № 20173/19 від 19.11.2019) про витребування доказів; приєднав до матеріалів справи рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.02.2017 у справі № 344/15304/16-ц, яке було подане позивачем на виконання вимог ухвали суду; розгляд справи відклав на 05.12.2019.

9. 05.12.2019 відповідач, через канцелярію суду, надав заперечення на позов (відзив), які суд залишив без розгляду. Так, в ухвалі про відкриття провадження у справі від 22.10.2019 було встановлено відповідачу строк для подання відзиву - 15 днів з дня вручення ухвали. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штриховий ідентифікатор 567), ухвалу суду було вручено відповідачу 25.10.2019. Відтак строк для подання відзиву розпочався 26.10.2019 та закінчився 11.11.2019. Відповідач не звертався до суду з клопотанням про продовження йому строку для подання відзиву та не навів обґрунтованих причин, з яких відзив не міг бути поданий у встановлений судом строк. Крім того, відповідач не подав доказів надсилання (надання) копій відзиву позивачу. Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 118 ГПК України).

ІІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН

10. Позиція позивача. В обґрунтування позовних вимог посилалася на порушення відповідачем норм трудового законодавства, як наслідок просила суд встановити факт перебування у трудових відносинах з Івано-Франківським обласним державним об`єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 21.08.2017.

11. Позивач вказував, що їй не виплачено заробітну плату сумі 123 585, 00 гривень за період з 23.09.2016 по 08.05.2018 та вихідну допомогу при звільненні з підприємства в сумі середньомісячного заробітку 6 420, 00 гривень. Крім цього, просила стягнути моральну шкоду в розмірі 5 000, 00 гривень.

12. Позиція відповідача. Відзив на позов надав з пропуском встановленого судом строку, а тому був залишений без розгляду. У судове засідання жодного разу не з`явився.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. 20.02.2017 Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення у справі № 344/15304/16-ц, відповідно до якого ОСОБА_1 було поновлено на роботі в Івано-Франківському обласному державному об`єднанні спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на посаді начальника відділу матеріально-технічного постачання; стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.06.2016 по 23.09.2016 в розмірі 26 322, 00 гривень та моральну шкоду в розмірі 1 000, 00 гривень.

14. На виконання вказаного рішення суду, 21.08.2017, відповідно до наказу т.в.о. генерального директора Івано-Франківського ОДОСП ОСОБА_4 № 4к ОСОБА_1 була поновлена на роботі.

15. 21.08.2017 до державної фіскальної служби ДПІ в м. Івано-Франківську відповідачем подано повідомлення про прийняття позивача на роботу.

16. Позивач вказував, що з 22.08.2017 відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 не являлась керівником підприємства, однак, діяла як керівник Івано-Франківського ОДОСП на підставі наказу про її призначення до 25.10.2017.

17. Позивач посилався на те, що з 10.11.2017 т.в.о. генерального директора Івано-Франківського ОДОСП був призначений ОСОБА_3 , який вважав, що ОСОБА_4 незаконно прийняла на роботу працівників, а відтак не допускав останніх до їх робочих місць. На підтвердження цього позивач надав суду акти недопуску працівників на роботу, які містяться у матеріалах справи.

18. 29.11.2017 працівники Івано-Франківського ОДОСП, у тому числі і позивач, звернулись з колективним зверненням до Управління Держпраці в Івано-Франківській області щодо роз`яснення законності прийому їх на роботу.

19. На звернення працівників Івано-Франківського ОДОСП, 06.12.2017 Управління Держпраці в Івано-Франківській області у листі № 16-07/15-10/7175 роз`яснило, що якщо трудові договори з працівниками було оформлено належним чином ОСОБА_4. , яка виконувала обов`язки керівника Івано-Франківського ОДОСП відповідно до наказу про призначення (до 25.10.2017), то вони являються законними працівниками.

20. Позивач посилався на те, що з 23.09.2016 по 08.05.2018 знаходився у вимушеному прогулі. Відтак просив суд стягнути 123 585, 00 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також 6 420, 00 гривень вихідної допомоги при звільненні. Разом із цим, просив стягнути моральну шкоду в розмірі 5 000, 00 гривень.

21. Такі обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

22. В силу приписів пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи про стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

23. Оскільки в провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа № Б-11/45-3/270-21/145 про банкрутство Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, дана справа підсудна цьому ж суду.

24. Період виникнення спірних правовідносин: вересень 2016 року - травень 2018 року. Відповідно, суд застосовує закон, який діяв на момент їх виникнення. Так, при вирішенні даного спору суд виходить з такого.

25. Як встановлено судом, 20.02.2017 Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення, відповідно до якого поновив ОСОБА_1 на роботі в Івано-Франківському обласному державному об`єднанні спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на посаді начальника відділу матеріально-технічного постачання. Рішення набрало законної сили.

26. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (стаття 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

27. Відповідно до частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

28. На виконання вказаного рішення суду 21.08.2017 ОСОБА_1 поновлено на роботі (наказ № 4к) та, відповідно до частини 1 статті 24 КЗпП України, з нею було укладено трудовий договір у письмовій формі.

29. Наказ про поновлення на роботі був виданий, а трудовий договір укладений за підписом т.в.о. генерального директора Івано-Франківського ОДОСП ОСОБА_4 Як встановлено судом, ОСОБА_4. виконувала обов`язки керівника Івано-Франківського ОДОСП відповідно до наказу про її призначення до 25.10.2017. Відтак вказані документи є законними і дійсними та свідчать про перебування з 21.08.2017 позивача у трудових відносинах з відповідачем. Крім того, про цей факт також свідчить і Повідомлення відповідача про прийняття працівника на роботу (оформлене за зразком Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413).

30. З огляду на наведене, суд встановив факт перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з Івано-Франківським обласним державним об`єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості у період з 21.08.2017.

31. Разом із цим, 08.05.2018 Господарський суд Івано-Франківської області прийняв постанову, відповідно до якої Івано-Франківське обласне державне об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру щодо боржника, ліквідатором боржника призначено Седлецького В. О. Постанова набрала законної сили.

32. Отже, з 08.05.2018 відповідач перебуває в процедурі ліквідації. Під ліквідацією розуміється припинення суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) вимог кредиторів шляхом продажу майна. Банкрут - це боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов`язання встановлена господарським судом.

33. Згідно частини 2 статті 41 Закону, ліквідатор з дня свого призначення здійснює ряд повноважень, зокрема, з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту.

34. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

35. Суд встановив, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 21.08.2017 (дата поновлення позивача на роботі) по 08.05.2018 (дата визнання відповідача банкрутом). За таких обставин заявлена позивачем вимога про встановлення факту перебування у трудових відносинах з 21.08.2017 по 08.05.2018 підлягає задоволенню.

36. Щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 23.09.2016 по 08.05.2018 в сумі 123 585, 00 гривень, вихідної допомоги при звільненні з підприємства в розмірі середнього місячного заробітку 6 420, 00 гривень та моральної шкоди в сумі 5 000, 00 гривень суд вказує на таке.

37. Обставини справи та акти про недопущення працівників Івано-Франківського ОДОСП, які містяться у матеріалах справи, свідчать про вимушений позивачем прогул. Тобто, позивач з вини керівника був позбавлений можливості працювати.

38. Розмір середньої заробітної плати у випадку вимушеного прогулу визначається відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (надалі - Порядок). Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника. При цьому згідно з пунктом 5 Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата.

39. З матеріалі справи вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 321, 00 гривень. Кількість днів вимушеного прогулу становить 384 робочих днів (період з 23.09.2016 по 08.05.2018). Відтак середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача становить 123 264, 00 гривень (384 робочі дні вимушеного прогулу х 321, 00 гривень середньоденної заробітної плати). А тому в частині стягнення 321, 00 гривень середнього заробітку слід відмовити. При цьому суд вказує на те, що позивач при розрахунку середнього заробітку допустив помилку в кількості робочих днів та помилково включив до розрахунку день - 23.09.2016, за який відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.02.2017 у справі № 344/15304/16-ц вже стягувався середній заробіток.

40. В статті 44 КЗпП України вказано, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

41. Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день його звільнення.

42. З урахуванням наведеного вище суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 420, 00 гривень вихідної допомоги при звільненні з підприємства в сумі середньомісячного заробітку.

43. В свою чергу порядок відшкодування моральної (немайнової) шкоди у сфері трудових відносин визначений статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику та провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

44. Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

45. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

46. Суд, враховуючи допущене відповідачем порушення трудових прав позивача на працю, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та завдавало моральних страждань, дійшов висновку про часткове задоволення вимоги позивача та стягнення 2 000, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди.

47. Відповідно до статті 73 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

48. Кожна сторона, згідно із статтею 74 Господарського кодексу України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Висновок суду.

49. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати.

50. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

51. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (частина 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

52. Враховуючи часткове задоволення позову та приписи частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в розмірі 1 921, 00 гривень слід сягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про встановлення факту перебування у трудових відносинах з Івано-Франківським обласним державним об`єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, виплату вихідної допомоги при звільненні з підприємства та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

2. Встановити факт перебування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) у трудових відносинах з Івано-Франківським обласним державним об`єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (вул. Княгинин, 44, м. Івано-Франківськ, 76003, ідентифікаційний код: 00375409) у період з 21.08.2017 по 08.05.2018.

3. Стягнути з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (вул. Княгинин, 44, м. Івано-Франківськ, 76003, ідентифікаційний код: 00375409) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ):

- 123 264, 00 гривень (сто двадцять три тисячі двісті шістдесят чотири гривні) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.09.2016 по 08.05.2018;

- 6 420, 00 гривень (шість тисяч чотириста двадцять гривень) вихідної допомоги при звільненні з підприємства;

- 2 000, 00 гривень (п`ять тисяч гривень) моральної шкоди.

4. Стягнути з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (вул. Княгинин, 44, м. Івано-Франківськ, 76003, ідентифікаційний код: 00375409) в дохід Державного бюджету (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UА6026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1 921, 00 гривень (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

6. У задоволенні позовних вимог про стягнення з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної 321, 00 гривень (триста двадцять одної гривні) середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3 000, 00 гривень моральної шкоди - відмовити.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

9. Повний текст рішення складено 10.12.2019.

Суддя В. В. Михайлишин