ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

16 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1374/15-г
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.06.2015

у справі №916/1374/15-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення 82272,18 грн

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.06.2015 позов задоволено; з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 47000 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 23558,76 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у розмірі 9175,42 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 2538 грн та судовий збір у розмірі 1827 грн.

Не погодившись з означеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 02.06.2015 у справі №916/1374/15-г; рішення Господарського суду Одеської області від 02.06.2015 у справі №916/1374/15-г скасувати; прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 23 558,76 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у розмірі 9 175,42 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 2 538 грн та судового збору у розмірі 1 827 грн відмовити.

Крім того, апелянтом у тексті апеляційної скарги сформульовано заяву про застосування позовної давності за вказаним позовом.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 02.06.2015 у справі №916/1374/15-г-залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання Південно-західному апеляційному господарському суду клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з обґрунтуванням причин пропуску строку або навести інші причини пропуску такого строку, протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; попереджено про наслідки не усунення встановлених недоліків в установлений строк, які визначені положеннями ч. 4 ст. 174 та ч. ч. 2, 4, 6 ст. 260, ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України; запропоновано ОСОБА_1 впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали уточнити вимоги апеляційної скарги в частині оскаржуваних сум та надати суду апеляційної інстанції уточнену редакцію апеляційної скарги, оформленої відповідно до вимог ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, із доказами її направлення іншим учасникам.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції, зокрема, вказував на те, що наведені апелянтом обставини не доводять поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки:

процесуальні документи у справі, у тому числі й копія рішення Господарського суду Одеської області від 02.06.2015 у справі №916/1374/15-г, направлялись відповідачу за адресою: 65029, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Новосельського, будинок 32, квартира 125, що відповідає даним, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації місцезнаходження фізичної особи-підприємця, а також даним, зазначеним апелянтом в поданій ним апеляційній скарзі;

з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається наявності у відповідача будь-яких інших засобів зв`язку (номеру телефону/електронної адреси/адреси для листування, тощо), крім адреси його місця проживання / місця реєстрації;

в матеріалах справи міститься заява представника відповідача - ОСОБА_2 від 18.06.2016, за змістом якої остання просила видати копію рішення суду від 02.06.2015 у справі (с. Степанова Л.В. ), у зв`язку з неотриманням відповідно його поштою. Згідно відмітки на вказаній заяві, копія рішення від 02.06.2015 отримана представником ОСОБА_1. Пилипенко Ю.О. 18.03.2016;

повноваження Пилипенко Юлії Олексіївни на представництво інтересів ОСОБА_1 підтверджувались довіреністю від 13.10.2015, яка посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицьким О.В. та зареєстрованою в реєстрі за № 1920. Вказана довіреність видана строком на три роки та дійсна до 13.10.2018. Копія довіреності долучена до заяви від 18.03.2016.

09.12.2019 від ОСОБА_1 , на виконання вимог ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2019, надійшла уточнена редакція апеляційної скарги та клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги щодо причин поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Згідно уточненої редакції апеляційної скарги апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 02.06.2015 у справі №916/1374/15-г; рішення Господарського суду Одеської області від 02.06.2015 у справі №916/1374/15-г скасувати; прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 відмовити повністю.

У клопотанні про усунення недоліків апеляційної скарги щодо причин поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду скаржник зазначає, що колегією суддів в ухвалі від 25.11.2019 вірно зазначено, що повістки повернуті до суду першої інстанції без зазначення причин невручення та повернення. Отже, подібна відмітка не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема не визначає чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особа, якій адресовано судову повістку, не виявлена в місці проживання (п. 16 висновку ВС/КЦС в ухвалі від 23.01.2019 у справі №761/15565/16-ц).

Відсутність у матеріалах справи відомостей про належне повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, про дату, час та місце розгляду цих заяв фактично унеможливило реалізацію стороною у справі наданих йому процесуальних прав при розгляді вказаних заяв. Саме суддя, перш ніж розглядати вказані заяви за відсутності осіб, які беруть участь у справі, повинен пересвідчитись у належному їх повідомленні (постанова ВП ВС від 19.19.2019, провадження №11-451сап19).

Скаржник також зазначає, що у справі наявна надана Банком заява про відкриття банківського рахунку, в якій є номер телефону відповідача (а.с. 32 на зворотній стороні), і вважає, що позивачем навмисно не було вказано контактних номерів телефону відповідача та приховано даний факт. Крім того, апелянт вказує, що його номер телефону був наявний у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підтвердження чого надає роздруківку з реєстру.

Таким чином, на думку скаржника, судом першої інстанції не було вжито всіх заходів щодо сповіщення відповідача про розгляд справи, що напряму суперечить висновкам, викладеним у постанові ВС/КАС від 12.08.2019 у справі №1340/5463/18 та постанові ВС/КЦС від 20.06.2018 у справі №127/2871/16-ц.

Стосовно отримання рішення суду першої інстанції по справі представником скаржника - Пилипенко Юлією Олексіївною від 18.06.2016 апелянт, не заперечуючи факту отримання копії рішення суду іншим представником у 2016 році, з посиланням на постанову ВС/ККС від 13.06.2019 у справі №607/9498/16-к, наголошує на пасивній поведінці попереднього представника після отримання копії судового рішення у даній справі, що в подальшому може мати наслідком несправедливе застосування закону відносно відповідача у даних правовідносинах, оскільки він дійсно не знав про прийняте рішення суду до моменту нового судового провадження, про яке зазначено в апеляційній скарзі.

10.12.2019 від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, з тексту якого вбачається, що апелянт просить суд відмовити у відкритті апеляційного провадження, оскільки вважає відсутніми підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги; вважає, що підстав для задоволення заяви про застосування строку позовної давності наразі немає, тому просить відмовити заявнику; проти апеляційної скарги заперечує та просить її відхилити.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З 15.12.2017 набрали чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України, внесені Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким запроваджені нові правила перегляду судових рішень в суді апеляційної інстанції.

Загальний порядок апеляційного провадження, вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, унормовано положеннями Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

В свою чергу, п.п. 13 п. 1 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/1374/15-г ухвалене судом 02.06.2015 (повний текст складено 05.06.2015). Отже, останній день строку, встановленого для оскарження зазначеного судового рішення в апеляційному порядку, припадав на 15.06.2015.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 02.06.2015 подана ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції 15.11.2019, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження понад чотири роки.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст. 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В поданих до суду клопотаннях апелянт зазначає, що участі у справі він не приймав, повісток не отримував; про оскаржуване судове рішення йому стало відомо зі справи №916/2959/19, ухвалу про відкриття провадження у якій постановлено 08.10.2019; його представник ознайомився з матеріалами справи та отримав копію рішення суду лише 31.10.2019.

На думку апелянта, суд першої інстанції неправомірно вважав відповідача таким, що повідомлений належним чином, оскільки судові повістки, які йому направлялися, не були вручені під час розгляду справи, у той час як судом не було вжито всіх заходів щодо своєчасного отримання скаржником копії судової повістки.

Водночас, сам лише факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (відповідна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16).

Колегія суддів також звертає увагу на те, що особа, яка має невиконане зобов`язання, в тому числі перед банком, несе ризики, пов`язані з таким невиконанням та має бути обізнана про право кредитора звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечує апелянт, менше ніж через рік після ухвалення оскаржуваного рішення, представник відповідача - ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції із заявою про видачу копії рішення суду від 02.06.2015, за змістом якої остання просила видати копію рішення суду від 02.06.2015 у справі (с. Степанова Л.В. ) у зв`язку з неотриманням відповідно його поштою. Згідно відмітки на вказаній заяві, копія рішення від 02.06.2015 отримана представником відповідача Пилипенко Юлією Олексіївною 18.03.2016 (а.с. 88).

Повноваження Пилипенко Юлії Олексіївни на представництво інтересів ОСОБА_1 підтверджувались довіреністю від 13.10.2015, яка посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицьким О.В. та зареєстрованою в реєстрі за № 1920. Вказана довіреність видана строком на три роки та дійсна до 13.10.2018. Копія довіреності долучена до заяви від 18.03.2016 (а.с. 89).

Доказів скасування/відкликання вказаної довіреності станом на момент отримання представником копії оскаржуваного рішення матеріали справи не містять.

Апелянт наполягає, що допущена представником пасивна поведінка після отримання копії судового рішення у даній справі в подальшому може мати наслідком застосування несправедливого закону відносно відповідача у даних правовідносинах.

Колегія суддів приймає до уваги, що в силу положень ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Оприлюднення судових рішень забезпечується через Єдиний державний реєстр судових рішень. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, користувачу надаються можливість пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхньої частини.

Судові рішення, внесені до Реєстру, згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідне судове рішення у справі №916/1374/15-г оприлюднене в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.06.2015.

Отже, будучи обізнаним про перебування в провадженні суду справи №916/1374/15-г ще з 2016 року апелянт, з урахуванням Закону України «Про доступ до судових рішень», не був позбавлений права і можливості ознайомитись з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, яке має публічний характер та знаходиться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вжити усіх залежних від нього заходів щодо своєчасного оскарження рішення суду першої інстанції від 02.06.2015.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/15481/17, від 10.10.2018 у справі №910/10244/15.

Згідно п. 39 Рішення Європейського суду з прав людини справа «Устименко проти України» від 29.10.2015 зі змінами, відповідно до Правил 81 Регламенту Суду, принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справі «Dombo Beheer B.V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, п. 33, Series А № 274). Кожній стороні повинна бути надана можливість знати про зауваження або докази, надані іншою стороною, включаючи апеляційну скаргу, та надати власні зауваження з цього приводу (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пп. 17-20, від 6 лютого 2001 року).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії», заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України», заява №3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; п.п. 46, 47 рішення у справі «Устименко проти України» від 29.10.2015 року зі змінами відповідно до Правил 81 Регламенту Суду).

За таких обставин, не оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції від 02.06.2015, за умови обізнаності про факт наявності відповідного судового провадження починаючи з середини 2016 року не може розглядатись як поважна причина пропуску строку на апеляційне оскарження.

За приписами ч. 4 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України у випадку, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: 1) апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; 2) є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї ж особи на це саме судове рішення; 3) є постанова про залишення апеляційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; 4) скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, несвоєчасне оскарження рішення місцевого господарського суду, з огляду на доводи, наведені відповідачем, зумовлене не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про неповажність наведених причин пропуску строку та відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 02.06.2015 у справі №916/1374/15-г.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 261 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 02.06.2015 у справі №916/1374/15-г.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток (на адресу апелянта): апеляційна скарга з додатками на 16 арк.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Н.М. Принцевська

А.І. Ярош