ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.19 Справа № 917/1791/19

за позовною заявою Акціонерного товариства «Укртранснафта», Місцезнаходження та поштовий індекс: 01010, м. Київ, вул. Московська, 32/2,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наомік-Трейд», Місцезнаходження та поштовий індекс: 39630, Полтавська обл. м. Кременчук, вул. Ярмаркова, буд. 9,

про стягнення 3750059,15 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача Медвецький Т.А., док в справі

представник відповідача не з"явився

Акціонерне товариство «Укртранснафта» звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наомік-Трейд» про стягнення 3750059,15 грн. заборгованості за невиконання зобов`язань за Договором позички від 04.05.2016 року № 04/05 (згідно договору про переведення боргу від 01.06.2018), у тому числі: основний борг в розмірі 3 535 788,43 грн., 3 % річних в розмірі 89 218,11 грн., інфляційні втрати в розмірі 125 052,61 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.11.2019р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 28.11.19, викликати учасників справи у підготовче засідання, запропонувати відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену позивачем у позові, а саме: 39630, Полтавська обл. м. Кременчук, вул. Ярмаркова, буд. 9. Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Згідно даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адреса місцезнаходження відповідача, зазначена позивачем у позові, є адресою місцезнаходження відповідача.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Присутній в засіданні 28.11.2019р. представник позивача повідомив суд про те, що заяв і клопотань немає, ним вчинені всі дії, передбачені у підготовчому провадженні.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.11.2019р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі №917/1791/19, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 17.12.19, викликати учасників справи в судове засідання.

У судовому засіданні 17.12.2019р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач на виклик суду в засідання 17.12.2019р. не з`явився.

При цьому, за висновками суду, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, виходячи з наступного.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі та ухвала про призначення справи до розгляду по суті були направлені судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 39630, Полтавська обл. м. Кременчук, вул. Ярмаркова, буд. 9.

Проте, конверти з ухвалами про відкриття провадження у справі та про призначення справи до розгляду по суті було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов"язки щодо пересилання поштового відправлення», "за закінченням строку зберігання".

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі та ухвалою про відкладення розгляду справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

У судовому засіданні 17.12.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

04 травня 2016 року між Акціонерним товариством «Укртранснафта», яке є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» (надалі - Позивач, АТ «Укртранснафта») Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрфорест Груп» (надалі - Первісний боржник, ТОВ «Укрфорест Груп»), яке є новим найменуванням Товариства з обмеженою відповідальністю «Тара Вуд» було укладено договір позички № 04/05 (надалі - Основний договір).

Згідно п.1.1. договору позички за цим Договором Позичкодавець передає, а Користувач приймає у тимчасове користування (позичку) та зобов`язується повернути Позичкодавцеві після закінчення строку, встановленого цим Договором, майно згідно Додатку № 1 до цього Договору, що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Ярмаркова, 9 (в подальшому по тексту Договору зазначається - об`єкт позички).

01 червня 2018 року між АТ «Укртранснафта» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наомік-Трейд» (далі - Відповідач) та ТОВ «Укрфорест Груп» було укладено договір переведення боргу (далі - Договір).

Умовами вказаного договору сторони узгодили наступне:

1. Цим Договором регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (Первісного боржника) у зобов`язанні, що виникло із Договору позички від « 04» травня 2018 року №04/05, укладеного між Первісним боржником та Кредитором (надалі іменується "Основний договір").

2. Первісний боржник переводить на Нового боржника борг (грошове зобов`язання) у розмірі З 535 788,43 грн. (три мільйони п`ятсот тридцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень, 43 коп.), далі - Борг, що виник на підставі Основного договору, а Новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов`язання. Первісний боржник підтверджує обсяг та підстави Боргу.

3. Кредитор не заперечує проти виконання Новим боржником грошового зобов`язання Первісного боржника, що виникло за Основним договором і, підписуючи зі своєї сторони цей Договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

4. Новий боржник, підписуючи цей Договір, підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), пов`язана із Основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за Основним договором між Первісним боржником та Кредитором.

5. Борг вважається переведеним на Нового боржника, а останній набуває статусу зобов`язаної особи перед Кредитором з моменту підписання цього Договору.

6. У строк, що не перевищує 5 (п`яти) календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором Первісний Боржник зобов`язаний передати Новому Боржникові всю необхідну інформацію (документи), пов`язану із переведенням боргу за цим Договором.

7. Новий боржник зобов`язується належним чином виконати грошові зобов`язання, визначені цим Договором.

8. Новий боржник має право висунути проти вимог Кредитора всі заперечення, що грунтуються на відносинах Кредитора з Первісним боржником.

9. Борг повинен бути погашений Новим боржником у строк, що не перевищує 180 календарних днів з дати підписання цього Договору сторонами.

Позивач вказує, що з 01 червня 2018 року (день підписання Договору) Борг переведений на ТОВ «Наомік-Трейд», який повинен бути погашений в строк до 28 листопада 2018 року (закінчення 180 календарних днів). Прострочення виконання Відповідачем зобов`язання станом на 01.10.2019 складає 307 (триста сім) календарних днів.

З метою досудового врегулювання спору, Позивач звернувся до Відповідача із претензією від 16.05.2019 № 91-04-00/2029 про неналежне виконання умов Договору, яка залишена без розгляду і задоволення.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

Як убачається із матеріалів справи, господарські правовідносини між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрфорест Груп» (Первісний боржник, ТОВ «Укрфорест Груп»), яке є новим найменуванням Товариства з обмеженою відповідальністю «Тара Вуд» виникли з договору позички № 04/05 від 04 травня 2016 року, за умовами якого позивач Позичкодавець передає, а Користувач приймає у тимчасове користування (позичку) та зобов`язується повернути Позичкодавцеві після закінчення строку, встановленого цим Договором, майно згідно Додатку № 1 до цього Договору, що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Ярмаркова, 9 (в подальшому по тексту Договору зазначається - об`єкт позички).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України на позичальника покладено обов`язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В матеріалах справи відсутні відомості про виконання Первісним боржником зобов"язання взятих на себе за договором позички № 04/05 від 04 травня 2016 року.

В свою чергу, 01 червня 2018 року між АТ «Укртранснафта» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наомік-Трейд» (далі - Відповідач) та ТОВ «Укрфорест Груп» було укладено договір переведення боргу, умовами якого передбачено, що цим Договором регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (Первісного боржника) у зобов`язанні, що виникло із Договору позички від « 04» травня 2018 року №04/05, укладеного між Первісним боржником та Кредитором (надалі іменується "Основний договір"). П.2. договору урегульовано, що первісний боржник переводить на Нового боржника борг (грошове зобов`язання) у розмірі 3 535 788,43 грн. (три мільйони п`ятсот тридцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень, 43 коп.), далі - Борг, що виник на підставі Основного договору, а Новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов`язання. Первісний боржник підтверджує обсяг та підстави Боргу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 5. Договору Борг вважається переведеним на Відповідача, а останній набуває статусу зобов`язаної особи перед Позивачем з моменту підписання цього Договору.

З огляду на наведене, відповідач - ТОВ «Наомік-Трейд» стало новим боржником у зобов`язаннях за договором позички від « 04» травня 2018 року №04/05 на суму 3 535 788,43 грн.

Доказів сплати коштів позивачу в розмірі 3 535 788,43 грн. за договором позички від « 04» травня 2018 року №04/05 після укладення договору переведення боргу відповідач не надав.

З огляду на наявні матеріали справи, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 3 535 788,43 грн. грн. є обґрунтованими, підтверджені належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу інфляційні витрати у розмірі 125 052,61 грн. за порушення строків виконання грошового зобов`язання та 3% річних у розмірі 89 218,11 грн. за порушення строків виконання грошового зобов`язання (нарахованих з 29.11.2018р. закінчення 180-ти календарних днів з дня підписання Договору по 01.10.2019р. - день звернення до суду).

Суд, здійснивши перевірку поданого розрахунку, дійшов висновку, що позивачем правомірно в межах можливих нарахувань нараховано 3% річних та інфляційних. За таких обставин стягненню з відповідача підлягають інфляційні витрати у розмірі 125 052,61 грн. та 3% річних у розмірі 89 218,11 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні спору судом враховано, що матеріали справи не містять будь-яких заперечень відповідача щодо вказаних позивачем обставин та наданих доказів, зокрема, заперечень щодо розміру заборгованості, зазначеному позивачем, розміру і порядку нарахувань.

Також, не надано будь-яких доказів на спростування факту укладання договору та визначеного у позовній заяві обсягу зобов`язань відповідача за цим договором.

За даних обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання, які прийнято ним на себе за умовами договору щодо сплати коштів.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Наомік-Трейд», Місцезнаходження та поштовий індекс: 39630, Полтавська обл. м. Кременчук, вул. Ярмаркова, буд. 9, на користь Акціонерного товариства «Укртранснафта», Місцезнаходження та поштовий індекс: 01010, м. Київ, вул. Московська, 32/2, основний борг в розмірі 3 535 788,43 грн., 3 % річних в розмірі 89 218,11 грн., інфляційні втрати в розмірі 125 052,61 грн. та 56 250,89 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.12.2019

Суддя Киричук О.А.