ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/13972/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Пшеницькій Т.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 09.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 (повний текст складено 20.02.2019)

у справі № 910/13972/18 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн"

про стягнення 4 106 959,91 грн.

В судовому засіданні 09.12.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" про стягнення 4 106 959,91 грн., а саме 3 363 922,32 грн. заборгованості за основним зобов`язанням, 104 887,10 грн. інфляційних втрат, 66 656,16 грн. 3% річних від простроченої суми та 571 494,33 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором надання послуг/виконання робіт № МП-2017/1 від 01.11.2017.

11.01.2019 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 3 363 922,32 грн. заборгованості за основним зобов`язанням, 88 475,76 грн. 3% річних, 213 239,04 грн. інфляційних втрат та 571 494,33 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором надання послуг/виконання робіт № МП-2017/1 від 01.11.2017, а також заявив нову позовну вимогу про визнання недійсним одностороннього правочину щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018, яка була повернута судом першої інстанції без розгляду.

23.01.2019 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 3 363 922,32 грн. заборгованості за основним зобов`язанням, 90 986,99 грн. 3% річних, 241 832,37 грн. інфляційних втрат та 571 494,33 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, яка прийнята судом до розгляду.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов, укладеного між сторонами договору № МП-2017/1 від 01.11.2017, в частині повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі №910/13972/18 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн" 3 363 922,32 грн. основного боргу, 241 832,37 грн. інфляційних втрат, 90 986,99 грн. 3% річних, 571 494,33 грн. пені та 64 023,54 грн. судового збору.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання з надання відповідачеві послуг відповідно до умов договору на загальну суму 4 203 532,80 грн., а відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань з їх оплати та на даний час має перед позивачем 3 363 922,32 грн. заборгованості з урахуванням часткової оплати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вказує, що сторони попередньо узгодили, те, що відповідач має право зменшити оплату, що належить виконавцю, на суму неустойки (штрафу, пені), передбачених договором, шляхом проведення заліку зустрічних вимог, коли це не заборонено українським законодавством.

Так, відповідачем листом №335 від 03.12.2018 було заявлено вимогу до позивача про сплату неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором №МП-2017/1 від 01.11.2017 в сумі 20 150 000,00 грн.

Скаржник не погоджується з висновками суду, що відповідачем не було надано суду доказів порушення позивачем термінів передачі сюжетів -реконструкцій, у відповідності до умов додатку 1 та не надано доказів дотримання відповідачем термінів взаємодії.

На його думку, відповідач листом - повідомленням щодо зарахування зустрічних вимог №355 від 13.12.2018 про зобов`язання позивача перед відповідачем за договором №МП-2017/1 від 01.11.2017 про оплату послуг за актами приймання - передачі в сумі 3 363 922, 32 грн. припинив, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог з 14.12.2018.

Апелянт зазначає, що відповідач не отримував від позивача вимогу про сплату штрафних санкцій, таким чином, апелянт вважає, що на підставі п. 8.7 договору позивач втратив право на нарахування будь - яких штрафних санкцій, передбачених договором та чинним законодавством.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача спростовує доводи апеляційної скарги з підстав їх необґрунтованості, просить її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача 18.03.2019 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі №910/13972/18 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху з огляду на неподання належних доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та доказів направлення копії апеляційної скарги з додатками позивачу у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 30.05.2019.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у справі оголошувалась перерва, розгляд справи відкладався, останній раз на 09.12.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "07 Продакшн" про зупинення провадження у справі.

Явка представників сторін

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 09.12.2019 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 09.12.2019 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

01.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн" (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" (далі - замовник) було укладено договір послуг/виконання робіт № МП-2017/1 (надалі - договір), за умовами якого (п. 1.1. договору) виконавець за завданням замовника надає останньому послуги/виконує роботи, а замовник оплачує послуги/роботи виконавця і виплачує винагороду за отримані в рамках цього договору майнові права на умовах цього договору, а саме:

1.1.1. послуги зі створення (виробництва) на замовлення замовника окремих сюжетів-реконструкцій для подальшого їх включення до проекту;

1.1.2. виконує роботи з пост-виробництва випусків проекту: обробка візуального матеріалу та/або аудіо матеріалу, наданого замовником після зйомок/після виробництва;

1.1.3. передає (відчужує) замовнику в повному обсязі всі виключні майнові права інтелектуальної власності (як авторські, так і суміжні) на об`єкти права інтелектуальної власності, створені виконавцем за договором у порядку і на умовах, встановлених цим договором, для подальшого використання на території всього світового простору, протягом всього строку охорони майнових прав.

Пунктом 2.10. договору визначено, що належне надання послуг та виконання робіт виконавцем підтверджується шляхом підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт та переданих прав (далі "акти"), згідно з якими виконавець передає, а замовник приймає: у форматі, визначеному цим договором та додатками до цього договору, запис випусків проекту в двох варіантах: з і без графічних проявів (плашок, підписів, інформації про спонсорів, та інших графічних елементів), з розведеним звуком згідно технічних характеристик, встановлених замовником, та відповідні права на проект, зазначені в цьому договорі, у формі, передбаченій відповідним додатком до цього договору.

Відповідно до п. 2.15. договору сторони погоджуються здійснювати взаємодію та виконувати свої зобов`язання за цим договором в терміни, передбачені Календарно-постановочним планом (КПП), що зазначений в додатку 1 до цього договору.

За умовами п. 5.1. договору вартість послуг/робіт, наданих виконавцем у відповідності договору, встановлюється у додатках до договору. Ціна договору складається із вартості послуг/робіт, наданих виконавцем за всіма додатками та включає в себе оплату за передачу (поступку) майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності, створені в ході виконання зобов`язань по договору.

Згідно пункту 5.2 договору оплата винагороди за надані послуги/роботи виконавця та передачу (поступку) прав здійснюється шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок виконавця відповідно до графіка платежів, як це визначено у відповідному додатку до договору.

В додатку № 1 до договору вказано, що винагорода за надані послуги зі створення (виробництва) одного сюжету-реконструкції та подальших робіт з пост-виробництва одного випуску проекту під робочою назвою "Життя на межі/рос. Жизнь на грани" і переданих прав на них становить 484 765, 20 грн., в т.ч. ПДВ 80 794, 20 грн. (п. 4 додатку № 1 до договору).

Згідно п. 5 додатка № 1 до договору оплата винагороди за надані послуги/роботи виконавця та передачу (поступки) прав відповідно до цих додатків здійснюються на підставі рахунків, шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок виконавця протягом 1 (одного) робочого дня з дати підписання відповідного акту приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт та переданих прав.

01.12.2017 сторонами договору було укладено додаткову угоду №1, згідно якої сторони погодили зменшити винагороду за надані послуги зі створення (виробництва) одного сюжету - реконструкції та подальших робіт з пост-виробництва одного випуску проекту під робочою назвою "Життя на межі/рос. Жизнь на грани" і переданих прав на них з дев`ятого по сімнадцятий випуск, що замовляються за договором, у зв`язку з чим внести зміни до пункту 4 Додатка №1 до договору та викласти його у наступній редакції:

" 4. Винагорода за надані послуги зі створення (виробництва) одного Сюжету-реконструкції та подальших робіт з пост-виробництва одного випуску Проекту під робочою назвою "Життя на межі/рос. Жизнь на грани" і переданих прав на них з дев`ятого по сімнадцятий випуск проекту становить 467 059, 20 грн. в т.ч. ПДВ 77 843, 20 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що поясненнями позивача, частково - відповідача, а також актами приймання-передачі: № 1 від 12.11.2017, № 2 від 12.11.2017, № 3 від 17.11.2017, № 4 від 17.11.2017, № 5 від 17.11.2017, № 6 від 23.11.2017, № 7 від 23.11.2017, № 8 від 23.14.2017, № 1/2 від 12.02.2018, № 2/2 від 12.02.2018, № 3/2 від 12.02.2018, № 9 від 16.02.2018, №10 від 16.02.2018, № 11 від 16.02.2018, № 12 від 19.02.2018, № 13 від 19.02.2018, № 14 від 19.02.2018, № 15 від 21.02.2018, № 16 від 21.02.2018, №17 від 21.02.2018, які підписані уповноваженими представниками обох сторін, підтверджується факт надання позивачем відповідачеві послуг на виконання умов договору на загальну суму 4 203 532,80 грн.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання з надання позивачеві послуг відповідно до умов договору на загальну суму 4 203 532,80 грн., а відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань з їх оплати та на даний час має перед позивачем заборгованість у розмірі 3 363 922,32 грн. з урахуванням часткової оплати.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2018 ТОВ "07 Продакшн" було надіслано на адресу ТОВ "Матільда Продакшн" вимогу про сплату штрафних санкцій за договором, яка була отримана ТОВ "Матільда Продакшн" 10.12.2018. Згідно змісту вимоги ТОВ "07 Продакшн" вимагало сплатити 20 150 000,00 грн. штрафних санкцій за договором за несвоєчасне виконання зобов`язань, до 04.12.2018.

Також, 04.12.2018 ТОВ "07 Продакшн" було надіслано на адресу ТОВ "Матільда Продакшн" лист-повідомлення щодо зарахування зустрічних однорідних вимог за договором № 333/1 від 30.11.2018.

18.12.2018 ТОВ «Матільда Продакшн» надіслало відповідь на вимогу про сплату штрафних санкцій № 335 від 03.12.2018 та на лист-повідомлення щодо зарахування зустрічних однорідних вимог за договором № 333/1 від 30.11.2018.

14.12.2018 ТОВ "07 Продакшн" надіслало на адресу ТОВ "Матільда Продакшн" лист № 347 від 10.12.2018 про визнання листа-повідомлення щодо зарахування зустрічних однорідних вимог за договором № 333/1 від 30.11.2018 недійсним.

14.12.2018 ТОВ "07 Продакшн" надіслало другий лист-повідомлення щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018.

Судом першої інстанції було надано належну оцінку доводам відповідача, викладеним в запереченнях на відповідь на відзив, проте доводи відповідача стосовно зарахування зустрічних вимог листом-повідомленням №355 від 13.12.2018, за яким відповідач нарахував позивачу 20 150 000,00 грн. неустойки за порушення термінів передачі замовнику сюжетів-реконструкцій не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи по суті. Відповідачем не доведено суду правомірності нарахування вищевказаної неустойки у зазначеній сумі відповідно до положень законодавства. Відповідачем не надано суду доказів порушення позивачем термінів передачі сюжетів-реконструкцій, у відповідності до умов додатку №1 не надано доказів дотримання зі свого боку термінів взаємодії. Окрім того, в наданих позивачем актах приймання-передачі послуг, які підписано відповідачем (замовником) вказано, що виконавець належним чином надав послуги/роботи за договором та замовник не має будь-яких претензій до виконавця. Вказані претензії з`явились лише після подачі ТОВ "Матільда Продакшн" позову до суду щодо стягнення наявної суми заборгованості, розмір якої відповідач не заперечує.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому вимоги в частині стягнення з відповідача 3 363 922,32 грн. основної заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вищезазначеного, у зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати послуг за договором, позивачем нараховано 3% річних в сумі 90 986,99 грн. та інфляційні втрати в сумі 241 832,37 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про його відповідність умовам договору та вимогам закону та вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача 90 986,99 грн. 3% річних та 241 832,37 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 230 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно п. 8.3. договору за порушення замовником строків оплати, передбачених додатками до договору, виконавець має право вимагати від замовника сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, від суми, оплата якої прострочена, за кожний день прострочення.

На підставі вищезазначеного п. 8.3. договору, у зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань зі сплати вартості наданих послуг у строки, що передбачені додатками до договору, позивачем нараховано 571 494,33 грн. пені.

Судом першої інстанції було надано належну оцінку доводам відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, що штрафні санкції стягненню з відповідача не підлягають, оскільки позивачем не висувалась вимога про виплату штрафних санкцій у відповідності до умов п. 8.7. договору.

Пунктом 8.7. договору визначено, що якщо вимога про виплату штрафних санкцій, передбачених цим договором не висувалась, сума штрафних санкцій буде складати 0 (нуль) доларів, тобто штрафні санкції вважаються не нарахованими і сплаті не підлягають.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач 10.10.2018 направив на адресу відповідача лист вимогу про сплату штрафних санкцій, докази направлення якої містяться в матеріалах справи, чим повністю спростовуються доводи відповідача щодо відсутності такої вимоги.

Враховуючи викладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про його обґрунтованість та відповідність умовам договору та вимог закону та вважає обґрунтованими вимоги в частині стягнення 571 494,33 грн. пені.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Посилання скаржника на те, що відповідач не отримував від позивача вимогу про сплату штрафних санкцій, а відтак згідно до п. 8.7 договору позивач втратив право на нарахування будь - яких штрафних санкцій, передбачених договором та чинним законодавством спростовуються наступним.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивачем було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення відповідача про наявність вимоги щодо сплати штрафних санкцій, крім того п. 8.7 договору зазначає лише про необхідність висунення вимоги, а не про її отримання відповідачем.

Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Такі нарахування виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні його матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника, який користувався грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному та господарському судочинстві дозволяє дійти висновку, що інфляційні донарахування та проценти річних не є штрафними санкціями.

Верховний Суд України у постанові від 26.04.2017 у справі №3-1522гс16, досліджуючи питання стягнення 3% річних та інфляційних втрат дійшов висновку, що формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується з застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому такі випалити не є у розумінні положень ст. 549 ЦК України та ст. 230 ГК України

Крім того, стаття 625 ЦК України розміщена в розділі I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Доводи відповідача щодо наявності заборгованості позивача перед відповідачем зі сплати штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно абз. 1 п. 8.4 договору, на який посилається скаржник, у випадку недотримання виконавцем, передбачених цим договором строків надання послуг/виконання робіт, що не призвело до зриву ефіру запланованого показу (публічного сповіщення) відповідного випуску проекту згідно сітки мовлення телеканалу, в ефірі якого передбачене публічне сповіщення проекту, виконавець на вимогу замовника виплачує замовникові 25 000,00 грн. за кожен день порушення.

В той же час, згідно з абз. 2 п. 8.4 договору у випадку неотриманням замовником передбачених цим договорів строків взаємодії (виконання замовником і виконавцем усіх етапів виробництва) з виконавцем, зазначених у п. 2.15 цього договору та додатку № 1 до нього, строки надання послуг/виконання робіт виконавцем змінюються та продовжуються відповідно на термін затримки, викликаний замовником, при цьому штрафні санкції, зазначені в п. 8.4 - 8.6 договору до виконавця не застосовуються.

Абз. 2 п. 8.4 договору не містить вимог, відповідно до яких повинна підтверджуватися затримка замовника та відбуватись взаємодія сторін, в той же час договір визначає, чим підтверджується належне надання послуг виконавцем згідно з умовами договору.

Пункт 2.10 договору передбачає, що належне надання послуг та виконання робіт виконавцем підтверджується, шляхом підписання сторонами актів приймання - передачі наданих послуг/виконаних робіт та переданих прав.

За відсутності порушень зобов`язань, належного виконання зобов`язання виконавцем, що підтверджено сторонами в актах приймання - передачі, покладення на позивача штрафних санкцій є необґрунтованим.

Щодо доводів скаржника про зарахування зустрічних однорідних вимог листом - повідомленням № 355 від 13.12.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, визначених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом частини 1 статті 601 ЦК України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом, тобто мати однорідний предмет. При цьому, характер зобов`язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Однорідність цих вимог випливає із їх юридичної природи і матеріального змісту

Аналогічна правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №910/21648/17, від 21.06.2018 у справі №917/1862/16.

В даному випадку взаємовідносини між сторонами мають спірний характер, ТОВ "Матільда Продакшн" не визнає наявність існування заборгованості, про що повідомляло відповідача листом - повідомленням від 18.12.2018.

Із зустрічним позовом про стягнення нарахованих 20 150 000, 00 грн. у вигляді неустойки, відповідач не звертався.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі №910/13972/18.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі №910/13972/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі №910/13972/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/13972/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 18.12.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська