ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
09.12.2019 Справа №905/2319/17
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В. за скаргою Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області, №09-1002 від 13.09.2019 про визнання незаконними та протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко Олексія Вікторовича, зобов`язання вчинити певну дію, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДіПі Інжинірінг, м.Київ,
до відповідача: Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області,
про стягнення 1 180 892,44 грн., -
за участю представників сторін:
від позивача: Трофимов С.О. - довіреність, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю,
Заруцький Р.М. - довіреність ,свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю,
від відповідача-скаржника (в режимі відеоконференції): Рабко Т.О. - довіреність, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю,
приватний виконавець Літвиненко О.В. - посвідчення, -
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 у справі №905/2319/17 рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у даній справі залишено без змін.
23.08.2019 господарським судом видано наказ на виконання рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2019.
23.09.2019 від Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь через канцелярію господарського суду Донецької області отримано скаргу №09-1002 від 13.09.2019 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича (надіслано поштою 13.09.2019), в якій просить:
- визнати незаконними та протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвіненка Олексія Вікторовича по порушенню порядку оформлення платіжної вимоги №59998497 від 09.09.2019 та не направленню листа до банку про відкликання зазначеної вимоги при примусовому виконанню наказу №905/2319/17 від 23.08.2019, виданого господарським судом Донецької області;
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвіненка Олексія Вікторовича повернути на користь ПрАТ МК Азовсталь грошові кошти стягнуті на виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2319/17 у сумі 1 194 570,15 гривень.
23.09.2019 отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю ДіПі Інжинірінг відзив від 18.09.2019 на скаргу на дії приватного виконавця.
27.09.2019 до господарського суду Донецької області надійшов від приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко Олексія Вікторовича відзив №01-29/3686 від 25.09.2019 на скаргу №09-1002 від 13.09.2019р., із копіями документів виконавчого провадження.
15.10.2019 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду винесено постанову у справі №905/2319/17, згідно якої постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 і рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у справі №905/2319/17 скасовано, постановлено справу №905/2319/17 направити на новий розгляд до господарського суду Донецької області.
07.11.2019 від скаржника отримано відповідь №09-1002 від 31.10.2019 на відзив по скарзі.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.11.2019 у складі судді Кротінової О.В. прийнято скаргу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області, №09-1002 від 13.09.2019 про визнання незаконими та протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко Олексія Вікторовича у справі №905/2319/17 до свого провадження; прийняти скаргу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області, №09-1002 від 13.09.2019 про визнання незаконими та протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко Олексія Вікторовича до розгляду; призначено розгляд скарги в судовому засіданні на 09.12.2019.
Стягувач у відзиві на скаргу вважає її безпідставною та незаконною, вказує на фактичні обставини справи, якими є: винесення 11.04.2018 господарським судом Донецької області у справі №905/2319/17 рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 1198448,35грн., дане судове рішення залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.07.2018, що у подальшому скасована постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.10.2018, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області. 18.03.2019 рішенням господарського суду Донецької області позовні вимоги у справі №905/2319/17 задоволено частково, стягнуто 1194570,15грн., 06.08.2019 постановою Східного апеляційного господарського суду рішення господарського суду від 18.03.2019 залишено без змін, 23.08.2019 господарським судом видано наказ на його виконання, 09.09.2019 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59998497 на виконання рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у справі №905/2319/17. Означене виконавче провадження закінчено 09.09.2019 у зв`язку з повним виконанням рішення господарського суду від 18.03.2019 у справі №905/2319/17, про що приватним виконавцем постановлено відповідний виконавчий документ. Зауважено, що з моменту скасування Верховним судом постанови Донецького апеляційного господарського суду від 31.07.2018 і рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2018 у справі №905/2319/17 та по дату подання скарги відповідач не звертався до позивача з вимогою щодо повернення перерахованих 23.08.2018 грошових коштів в сумі 1 198 448,35грн., відповідно до чого вказані грошові кошти зараховано на погашення заборгованості за іншими договорами. Підкреслено, що під час нового розгляду справи №905/2319/17 в судах першої та апеляційної інстанції відповідачем не заявлялось про добровільне погашення заборгованості, штрафних санкцій та судових витрат позивача за спірним договором. Судові рішення від 18.03.2019 та від 06.08.2019 у справі №905/2319/17 набули законної сили 06.08.2019 та підлягають примусовому виконанню на підставі виданого господарським судом Донецької області наказу. Стверджує, що перераховані 23.08.2018 на користь стягувача 1198448,35грн. на виконання рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2018, що було скасовано касаційною інстанцією, не може доказувати факт добровільного виконання нового рішення господарського суду від 18.03.2019 про стягнення заборгованості в іншій сумі. Окрім того наголошує, що так само не може бути доказом офіційного інформування приватного виконавця направлення повідомлень в менеджері Viber від невідомих неавторизованих абонентів. Вважає дії приватного виконавця такими, що повністю відповідають положенням Закону України "Про виконавче провадження". Окремо зазначено, що скаржником не наведено положення нормативних документів Національного банку України які порушено при складанні спірної платіжної вимоги, жодних правових підстав направлення приватним виконавцем до банку листа щодо відкликання платіжної вимоги не має. До того ж відповідач просить визнати протиправними дії приватного виконавця, тоді як не направлення листа є бездіяльністю, яку скаржник визнавати протиправною не вимагає. Підкреслено відсутність правових підстав для повернення боржнику законно стягнутих на виконання рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у справі №905/2319/17 грошових коштів, які вже перераховано стягувачу, а виконавче провадження закінчено.
Приватний виконавець у своєму відзиві на скаргу говорить про своєчасність складання та направлення виконавчих документів у межах виконавчого провадження №59998497 боржнику, вчинення дій на підставі Закону України "Про виконавче провадження"; роз`яснено про направлення 09.09.2019, після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, в АТ "ПУМБ" платіжну вимогу про примусове списання грошових коштів з рахунків боржника в рамках суми заборгованості, відповідно до виконавчого документа, 1194570,15грн., основної винагороди приватного виконавця відповідно до постанови від 09.09.2019 у розмірі 119457,02грн. та витрат виконавчого провадження (витрати щодо внесення відомостей до АСВП згідно наказу Міністерства юстиції України "Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження " №954/5 від 24.03.2017) у розмірі 69,00грн.; свідчить про виконання банком платіжної вимоги та перерахування на рахунок приватного виконавця суми у загальному розмірі 1314096,17грн., з яких сума у розмірі 1194570,15грн. перерахована стягувачу відповідно до платіжного доручення №670 від 09.09.2019, та внаслідок чого 09.09.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Пров виконавче провадження". З посиланням на ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" вказує на наявність підстав для відкриття виконавчого провадження за наявності заяви про відкриття виконавчого провадження та наказу господарського суду Донецької області по справі №905/2319/17 від 23.08.2019, який пред`явлено до виконання 09.09.2019. Вважає повідомлення засобами Viber надіслане від невідомої особи таким, що не може бути розцінено виконавцем як належне повідомлення про повне або часткове виконання рішення суду, до того ж до теперішнього часу не надходило документів від скаржника, які б підтверджували добровільне виконання, до відкриття виконавчого провадження, судового рішення. В обґрунтування правомірності стягнення суми основної винагороди посилається на п.1 ч.1, ч.5 ст.26, ст.27, пп.1 ч.1 ст.42, ч.3 ст.45 Закону України "Про виконавче провадження", ст.31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", п.19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №643 від 08.09.2016. Просить врахувати висновки щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах, викладені Верховним судом у постановах від 19.04.2018 у справі №825/739/17, від 30.05.2018 у справі №808/3791/19, від 18.10.2018 у справі №442/2670/17 та від 13.03.2019 у справі №812/1413/17. Належність оформлення платіжної вимоги обґрунтовує посиланням на ч.ч.1, 6 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження", п.5.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004. Вимоги про зобов`язання приватного виконавця повернути стягнуті кошти в сумі 1194570,15грн. вважає безпідставними, вказує на перерахування цих коштів стягувачу в день їх находження на рахунок виконавця.
До відзиву додано копії матеріалів виконавчого провадження №59998497.
Скаржник у відповіді №09-1002 від 31.10.2019 на відзив по скарзі не погоджується з викладеними доводами сторін, наполягає на визнанні незаконними та протиправними дії, які наведено у скарзі.
Представник позивача (стягувач) у судовому засіданні 09.12.2019 підтримав доводи відзиву на скаргу, проти задоволення вимог останньої заперечує; вважає спілкування з приватним виконавцем із застосуванням мобільного додатку- месенджера "Viber" не офіційним, яке не варто уваги.
Приватний виконавець у судовому засіданні 09.12.2019 проти задоволення скарги заперечує, стверджує про правомірність вчинених ним дій у виконавчому провадженні №59998497.
Керуючись приписами ст.343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Дослідив надані матеріали та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо такого.
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Скаржник стверджує про незаконність та протиправність дій приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко Олексія Вікторовича по порушенню порядку оформлення платіжної вимоги №59998497 від 09.09.2019 та не направленню листа до банку про відкликання зазначеної вимоги при примусовому виконанню наказу №905/2319/17 від 23.08.2019, виданого господарським судом Донецької області.
Фактичні обставини справи свідчать про таке.
08.05.2018 на виконання даного судового рішення господарським судом Донецької області видано наказ у справі №905/2319/17.
Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.07.2018 по справі №905/2319/17 вказаний судовий акт залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.10.2018 рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2018 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 31.07.2018 у справі №905/2319/17 скасовано; справу №905/2319/17 направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 у справі №905/2319/17 рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у даній справі залишено без змін.
23.08.2019 господарським судом видано наказ на виконання рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2019, загальна сума стягнення 1194570,15грн..
09.09.2019 стягувач звернувся до приватного виконавця Літвиненко О.В. із заявою №178 від 03.09.2019 про відкриття виконавчого провадження, у якій просив прийняти до виконання наказ господарського суду Донецької області виданий 23.08.2019 у справі №905/2319/17, на виконання рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2019, та вчинити певні дії у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження", зазначив рахунок боржника № НОМЕР_1 в АТ "ПУМБ", код банку 334851.
09.09.2019 приватним виконавцем виконавчого органу Донецької області Літвиненко О.В. відкрито виконавче провадження №59998497 з виконання наказу №905/2319/17 виданого 23.08.2019, про що винесено відповідну постанову на підставі ст.ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження".
Одночасно із відкриттям виконавчого провадження №59998497 приватним виконавцем 09.09.2019 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 119457,02грн. із розрахунку наведеному у неї: 1194570,15грн.*10%, з посиланням на вимоги ст.3, ч.3 ст.40, ст.45 Закону України "Про виконавче провадження", ст.31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", п.19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виокнавця.
09.09.2019 у виконавчому проваджені №59998497 винесено постанову про арешт майна боржника та вчинено виклик керівника Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до приватного виконавця на 13.09.2019.
Також, 09.09.2019 приватним виконавцем постановлено стягнути з боржника витрати на проведення виконавчих дій у сумі 69,00грн. відповідно до ст.42 Закону України "Про виконавче провадження".
Перелічені рішення виконавця направлено боржнику 09.09.2019 із відповідним супровідними листами та отримано Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" 11.09.2019.
Правомірність дій приватного виконавця з винесення цих постанов у виконавчому провадженні №59998497, як і самі документи виконавчого провадження, не оскаржується, є чинними.
За приписом ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є, зокрема,звернення стягнення на кошти боржника.
Статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Частиною 1 цієї статті визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Частина 2 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" регламентує звернення стягнення за виконавчими документами в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
У відповідності до ч.6 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно ч.3 ст.45 Закону України "Про виконавче провадження" основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
У розумінні ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
Відповідно до ч.7 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
Частиною 3 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.
Скаржник у якості порушень допущених приватним виконавцем при оформленні платіжної вимоги визначає невідповідність п.5.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004, призначення платежу у спірній платіжній вимозі, оскільки остання містить лише посилання на наказ №905/2319/17 від 23.08.2019 виданий господарським судом Донецької області про стягнення 1 194 570,15грн. без зазначення інших виконавчих документів, а саме не виділено окремо у вимозі в графі призначення платежу суму 119 526,02грн.
Для примусового списання коштів стягувач оформляє не менше ніж у трьох примірниках платіжну вимогу за формою, наведеною в додатку 4, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції та цій главі (п.5.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004).
Додаток 7 вказаної Інструкції містить вказівки щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів. Так, у розрахунковому документі повинно бути зазначено, зокрема, що стосується спірної частини, сума, призначення платежу - реквізит "призначення платежу" у платіжних вимогах на примусове списання коштів заповнюється з урахуванням вимог глави 5 Інструкції.
За визначенням абз.2 п.5.5 гл.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 у реквізиті "Призначення платежу" платіжної вимоги стягувач зазначає назву, дату видачі та номер (якщо він присвоєний) виконавчого документа. Якщо в реквізиті "Призначення платежу" платіжної вимоги зазначено характер сум, що підлягають списанню згідно з виконавчим документом, то платіжна вимога виконується відповідно до пункту 2.22 глави 2 цієї Інструкції. Виконавчий документ, на підставі якого оформлено платіжну вимогу, банку не подається.
Згідно п.5.6 наведеної Інструкції платіжну вимогу стягувач подає до банку, що його обслуговує, разом із двома примірниками реєстру платіжних вимог за формою, наведеною в додатку 8 до цієї Інструкції, реквізити якого заповнюються згідно з вимогами, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції. Банк, що обслуговує стягувача, приймає платіжні вимоги протягом 10 календарних днів з дати їх складання, а банк платника - протягом 30 календарних днів з дати їх складання.
Якщо платник і стягувач обслуговуються в різних банках, то банк, що обслуговує стягувача, надсилає банку платника не менше ніж два примірники платіжної вимоги на примусове списання коштів. Крім того, стягувачу повертається не менше ніж один примірник платіжної вимоги та реєстру платіжних вимог. Один примірник реєстру платіжних вимог залишається в банку, що обслуговує стягувача (п.5.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004).
Як слідує, обов`язковим реквізитом платіжної вимоги на примусове списання коштів, у розумінні п.5.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, є вказання у призначенні платежу назви, дати видачі та номер (якщо він присвоєний) виконавчого документа.
За визначеннями ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчим документом є накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Постанови виконавця, у свою чергу, є документами виконавчого провадження (ст.28 Закону України "Про виконавче провадження").
У відповідності до положень ст.ст.45, 48 Закону України "Про виконавче провадження" сумою на примусове списання є сума стягнення, необхідна для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження.
Отже, до розміру суми, яка повинна бути зазначена у платіжній вимозі на примусове стягнення, включається сума стягнення за виконавчим документом (наказом суду у спірному випадку), стягнення основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, та не передбачає обов`язкового відокремлення її складових.
З огляду на викладені вище обставини, сума у розмірі 1314096,17грн., яка визначена приватним виконавцем у досліджуваній платіжній вимозі із вказанням у призначенні платежу назви, дати видачі та номер (якщо він присвоєний) виконавчого документа, складається з суми стягнення за наказом від 23.08.2019 на виконання рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у справі №905/2319/17 у загальному розмірі 1194570,15грн., основної винагороди приватного виконавця у розмірі 119457,02грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 69,00грн.
Відтак, судом не встановлено порушення вимог чинного законодавства приватним виконавцем при оформленні платіжної вимоги №59998497 від 09.09.2019, у зв`язку з чим погоджується з доводами позивача та приватного виконавця у цій частині, твердження скаржника відхилено за недоведеністю.
Як слідує з відміток на платіжній вимозі №59998497 від 09.09.2019, копія якої представлена суду скаржником, 09.09.2019 банк (Краматорська філія АТ КБ "Приватбанк"), що обслуговує приватного виконавця Літвиненко О.В., прийняв платіжну вимогу та передав 09.09.2019 на виконання до АТ "ПУМБ" (банк платника/боржника).
Скаржник, посилаючись на добровільне виконання рішення у справі №905/2319/17 та повідомлення про це приватного виконавця, вважає наявними підстави для відкликання платіжної вимоги, що не було здійснено та має наслідком незаконне списання 09.09.2019 коштів у сумі 1314096,17грн. з рахунку боржника, чим порушено його права.
Згідно 5.12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, стягувач може відкликати платіжну вимогу в будь-який час до списання коштів з рахунку платника шляхом подання листа про відкликання до банку, що обслуговує стягувача.
Платіжна вимога відкликається лише в повній сумі.
У листі про відкликання платіжної вимоги стягувач зазначає таке: найменування платника та номер його рахунку, найменування та код банку платника, номер, дату і суму, зазначену в документі, що відкликається. Цей лист засвідчується підписами відповідальних осіб стягувача та відбитком печатки.
Проте, не вбачається підстав для реалізації такого права приватним виконавцем.
Відповідно до ст.129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
За приписами статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Примусове виконання здійснюється на підставі виконавчого документа, зокрема, відповідного наказу, що видається судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, з визначенням дати прийняття і номеру рішення, згідно з яким видано документ (ст.ст.3, 4 Закону України про виконавче провадження).
Доказів звернення скаржника до позивача чи приватного виконавця з вимогою зміни призначення платежу суду не надано.
Беручи до уваги викладене, суд погоджується з доводами позивача та приватного виконавця у цій частині.
Інші доводи скаржника не спростовують викладених висновків, а відтак відхиляються судом.
Дане вказує на необґрунтованість вимог заявника і в частині зобов`язння приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича повернути на користь ПрАТ МК Азовсталь грошові кошти стягнуті на виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2319/17 у сумі 1 194 570,15 гривень.
Відтак, судом не встановлено обґрунтованості розглядуваної скарги та порушення прав заявника оскаржуваними діями приватного виконавця.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, скарга Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь №09-1002 від 13.09.2019 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича про визнання незаконними та протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича по порушенню порядку оформлення платіжної вимоги №59998497 від 09.09.2019 та не направленню листа до банку про відкликання зазначеної вимоги при примусовому виконанню наказу №905/2319/17 від 23.08.2019, виданого господарським судом Донецької області; зобов`язння приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича повернути на користь ПрАТ МК Азовсталь грошові кошти стягнуті на виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2319/17 у сумі 1 194 570,15 гривень, підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст.233-235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1. У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь №09-1002 від 13.09.2019 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича про визнання незаконними та протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича по порушенню порядку оформлення платіжної вимоги №59998497 від 09.09.2019 та не направленню листа до банку про відкликання зазначеної вимоги при примусовому виконанню наказу №905/2319/17 від 23.08.2019, виданого господарським судом Донецької області; зобов`язння приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича повернути на користь ПрАТ МК Азовсталь грошові кошти стягнуті на виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2319/17 у сумі 1 194 570,15 гривень, відмовити.
2. Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення судом.
3. У судовому засіданні 09.12.2019 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.
4. Ухвала може бути оскаржена у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом десяти днів з дня її проголошення.
5. Повний текст ухвали складено та підписано 16.12.2019.
Суддя О.В. Кротінова