Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/682/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

секретар судового засідання: Смоляк Л.Г.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: Колесников І.В., ордер № 1000269 від 08.07.2019;

від відповідача за первісним позовом: Олянюк В.Л., наказ № 246-ОД від 20.08.2019;

від третьої особи: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля і КО. ЛТД"

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

за участю в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного підприємства "Оризон-Навігація"

про стягнення 687022,32 грн.

та за зустрічним позовом: Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля і КО. ЛТД"

про стягнення 263093,40 грн штрафних санкцій

Процесуальні дії по справі.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Доля і КО. ЛТД" звернулось до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" 687022,32 грн, з яких 377728,45 грн пені, 77754,54 грн 3% річних та 231539,33 грн втрат від інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором №868/02 від 14.03.2018.

Ухвалою господарського суду від 15.07.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду, ухвалено відкрити провадження у справі та здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання по справі призначено на 20.08.2019.

Ухвалою господарського суду від 20.08.2019 відкладено підготовче засідання на 11.09.2019 о 09:30.

Ухвалою господарського суду від 27.08.2019 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позову заяву Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" № 02/2594 від 02.08.2019 про стягнення з ТОВ "Доля і КО.ЛТД" 263093,40 грн штрафних санкцій.

У зв`язку з перебуванням судді Прядко О.В. у відрядженні, справа в судове засідання 11.09.2019 не вносилась.

Ухвалою господарського суду від 16.09.2019 строк розгляду спору продовжено на тридцять днів; призначено підготовче засідання на 02.10.2019.

Ухвалою господарського суду від 02.10.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство "Оризон-Навігація"; продовжено строк підготовчого провадження до 05.11.2019 на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відкладено підготовче засідання на 05.11.2019.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2019 продовжено строк підготовчого провадження до 21.11.2019 на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відкладено підготовче засідання на 21.11.2019.

Ухвалою суду від 21.11.2019 підготовче провадження закрито та призначено справу №906/682/19 до судового розгляду по суті на 04.12.2019.

25.11.2019 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення з додатками № 0060005/1422 від 22.11.2019. До пояснень додано: копії договору на постачання готової продукції № 006/20-18 від 03.04.2018, додаткова угода від 21.06.2018 з додатком (протокол погодження договірної ціни) та копії накладних №006/20 від 11.04.2018, № 006/21 від 11.04.2018, №006/24 від 19.04.2018, №006/25 від 19.04.2018, №006/30 від 03.05.2018, №006/32 від 16.05.2018, №006/33 від 16.05.2018, №006/38 від 04.06.2018, №006/40 від 18.06.2018.

В судовому засіданні 04.12.2019 судом оголошена вступна та резолютивна частини рішення господарського суду Житомирської області.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Обґрунтовуючи позовні вимоги первісний позивач зазначає, що на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки №868/02 від 14.03.2018 первісним позивачем поставлено відповідачу продукцію за договором на загальну суму 2635405,37 грн за видатковими накладними, в свою чергу відповідачем вчасно та у повному обсязі не було виконано свого обов`язку щодо оплати за поставлений товар; що зазначені обставини встановлені в рішенні господарського суду Житомирської області від 06.05.2019 у справі № 906/1166/18, яким було задоволено позовні вимоги ТОВ "Доля і КО.ЛТД" та стягнуто з ДП "Житомирський бронетанковий завод" суму основного боргу у розмірі 1972416,39 грн; що судове рішення у справі № 906/1166/18 досі не виконано у повному обсязі. Таким чином, первісний позивач, посилаючись на порушення первісним відповідачем строків оплати поставленого товару, звернувся до суду із вимогою стягнути з первісного відповідача суми нарахувань за порушення грошового зобов`язання у вигляді пені, інфляційних та 3% річних.

В судовому засіданні представник первісного позивача підтримав первісні позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а.с. 3-12).

Первісний відповідач із викладеними первісним позивачем вимогами не погоджується про що зазначено у відзиві на первісну позовну заяву (а.с. 43-48). Зокрема, вказує, що заборгованість за поставлену продукцію виникла внаслідок поставки позивачем неякісного товару непридатного до використання, внаслідок чого первісним позивачем проводилась заміна, чим збільшувались терміни виконання останнім умов Договору щодо строків поставки продукції, що в свою чергу призводило до зриву строків з проведення ремонту військової техніки і зміни строків розрахунку за поставлену продукцію. Первісний відповідач також подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених первісним позивачем.

Первісний позивач із викладеними у відзиві обставинами та твердженнями не погоджується, про що викладено в запереченні на відзив первісного відповідача (а.с. 73-77). Зазначає, що під час приймання - передачі продукції замовником жодних заперечень чи зауважень щодо кількості, пакування, зовнішнього вигляду, цілісності та комплектуючих продукції викладено не було; що процедуру, передбачену пунктами 2.5., 7.3., 10.3. замовником не було виконано, акти вхідного контролю, на які посилається первісний відповідач у своєму відзиві, були складені за відсутності представника постачальника, доказів направлення та отримання постачальником вказаних актів первісним позивачем до матеріалів справи не додано.

Також, первісний відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, згідно якої просить стягнути з первісного позивача 263093,40 грн штрафних санкцій за порушення умов договору.

В обґрунтування зустрічного позову ДП "Житомирський бронетанковий завод" вказує, що на виконання укладеного між сторонами Договору поставки № 868/02 від 14.03.2018 зустрічним відповідачем було поставлено частину продукції, яка виявилась неякісною та непридатною до використання, про що свідчать акти вхідного контролю комісії покупця, тому зустрічний позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача за зустрічним позовом штрафу у відповідності до умов п.7.3. Договору у розмірі 20 %, що в загальному складає 263094,40 грн.

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) зустрічні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у вказаній зустрічній позовній заяві (а.с. 119-124). Надав усні пояснення по суті спору.

Відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) згідно письмового відзиву (а.с. 158-161) заперечив проти зустрічних позовних вимог в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що позивачем за зустрічним позовом не було дотримано порядок складання актів невідповідності, передбачених умовами Договору. Звертає увагу, що постачання продукції відбулося в квітні-травні 2018, а зустрічний позов був підписаний 02.08.2019, що свідчить про пропущення річного строку позовної давності, встановленого ст.258 ЦК України.

Представник третьої особи у своєму поясненні від 22.11.2019 № 0060005/1422 (а.с.221-223) підтвердив, що 03.04.2018 між ДП "Оризон-Навігація" та ДП "Житомирський бронетанковий завод" було укладено договір № 006/20-18 на постачання готової продукції, а саме апаратури споживачів супутникових навігаційних систем СН-4215 АПМА.461513.020. На виконання п. 1.1. вказаного Договору ДГІ "Оризон-Навігація", після отримання попередньої оплати виготовило та поставило, а ДП "Житомирський бронетанковий завод" прийняв апаратуру споживачів супутникових навігаційних систем, згідно специфікації №1 та №2 у терміни, визначені Договором. Даний факт підтверджується накладними. Вказує, що дана продукція була прийнята уповноваженою особою ДП "Житомирський бронетанковий завод" Беспавлим Є.М. за довіреністю, претензії та зауваження щодо якості та комплектності поставленої продукції від ДП Житомирський БТЗ не надходили.

Стосовно рішення за результатами монтажу апаратури супутникової навігації СН- 4215 у поєднанні із виробами Либідь К-2РБ від 26.04.2018 року, з приводу виявлення невідповідності з`єднувальних роз`ємів кабелю № 1 АЗЖА.464532.006.07.031 та кабелю С1 АПМА 685624.098 повідомляємо, що ДП "Оризон-Навігація" не несе відповідальності за дану невідповідність, так як конструкторську документацію на встановлення супутникових навігаційних систем СН-3003М та СН-4215 на виробах БМП-1 та БМП-2 розробляла та надавала в/ч НОМЕР_1 і даним рішенням були внесені пропозиції щодо заміни роз`ємів та внесення змін у конструкторську документацію, розроблену в/ч НОМЕР_1 . ДП Оризон-Навігація виконало замовлення ДП "Житомирський бронетанковий завод" згідно договору на поставку продукції, визначеної специфікаціями.

Щодо задоволення або відмови у задоволенні позовних вимог сторін по справі, ДП "Оризон-Навігація" покладається на розсуд суду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
14 березня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ДОЛЯ і КО. ЛТД (далі постачальник/позивач) та Державним підприємством Житомирський бронетанковий завод (далі покупець/відповідач) був укладений Договір № 868/02 (далі Договір), за умовами п.1.1. якого, постачальник зобов`язався виготовити, поставити та передати у власність, а покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у специфікаціях, надалі - Продукція, на умовах та в строки, передбачені Договором.

Згідно з п.2.1. Договору, кількість та номенклатура продукції вказується у специфікації №1 та специфікації №2 (Додаток №1 та Додаток №2 відповідно, до Договору - додається), надалі - Специфікації, що є невід`ємною частиною Договору.

За умовами п.2.5 Договору, у випадку постачання продукції неналежної якості або продукції, яка не буде відповідати умовам даного Договору, постачальник зобов`язаний за рахунок власних сил та коштів, в строк 30 (тридцять) днів з дати отримання від покупця письмового повідомлення, усунути виявлені дефекти та /або недоліки продукції, або замінити неякісну продукцію на продукцію належної якості.

Усі виявлені дефекти продукції мають бути задокументовані шляхом складання Акту у присутності представників покупця і постачальника. (п.2.6. Договору).

За умовами п.п.2.7.-2.8. Договору, постачальник має право здійснити огляд продукції, на яку надійшла рекламація. Усі витрати, пов`язані з поїздкою, в цьому випадку, за результатами розгляду обґрунтованості рекламації несе винна сторона. При виявленні невідповідності якості отриманої продукції стандартам, технічним умовам або даним, що знаходяться в паспорті або формулярі, покупець зобов`язаний викликати представника постачальника для участі в продовженні приймання і складанні двостороннього акту приймання по якості, відповідно до ГОСТу В 15.703-78.

Положеннями п.3.1 Договору передбачено, що поставка продукції здійснюється силами та за рахунок постачальника, можливо через перевізника на склад в місці знаходження покупця (або на інших умовах, обговорених сторонами) в термін 10 (десять) робочих днів з моменту отримання замовлення постачальником. Моментом поставки продукції та передачі її покупцю є дата підписання сторонами видаткової накладної та Акту прийому-передачі (Акту прийому - передачі, Додаток № 7, зразок до цього Договору додається).

Відповідно до п.3.4. Договору, постачання продукції здійснюється партіями, за домовленістю сторін. Асортимент та кількість кожної партії визначає покупець та надає відповідне замовлення постачальнику. Асортимент та кількість кожної партії повинні відповідати продукції, визначеній у Специфікаціях. Надання замовлення можливе засобами телефонного, факсимільного зв`язку за номером вказаним у реквізитах або електронною поштою. Електронна адреса для листування покупця , постачальника .

Згідно з п. 4.1. Договору, орієнтовна ціна Договору, за Специфікаціями № 1 та № 2, на момент його укладення становить 2 734 759,14 грн. (два мільйони сімсот тридцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 14 копійок) з ПДВ, в тому числі податок на додану вартість становить 455 793,19 грн. (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч сімсот дев`яносто три гривні 19 копійок).

Положеннями п. 4.2. Договору передбачено, що орієнтовна ціна на продукцію за Специфікаціями № 1 та № 2, яка поставляється за цим Договором, зафіксована у протоколах погодження орієнтовної вартості продукції № 1 та № 2 (Додаток №3 та № 4 відповідно, до Договору - додається) та є базовою для визначення вартості продукції на момент оформлення Договору та досягнення в подальшому домовленостей щодо договірної ціни.

Пунктом 4.7. Договору сторони обумовили, що розрахунки за цим Договором проводяться в національній валюті України у розмірі 100% (сто відсотків) за поставлену партію продукції у формі прямого банківською переказу на поточний рахунок постачальника, який зазначений у даному Договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка), протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання рахунку на оплату, та супроводжувальних документів.

Розділом 6 Договору сторони визначили умови приймання-передачі продукції.

Згідно з п.6.1. Договору, продукція, що поставляється за даним Договором повинна бути прийнятою 5277 ВП МОУ у порядку, визначеному ГОСТ В.15.307-77. Приймання Продукції за кількістю і якістю повинне проводитися Сторонами у точній відповідності до стандартів, технічних умов та інших нормативних актів, що регулюють таке приймання. Приймання Продукції здійснюється ВТК Покупця за участю представників філії 637 ВП МОУ.

За п.6.2. Договору, 5277 ВП МОУ контролює своєчасність виконання постачальником виготовлення та поставки продукції. На прийняту продукцію постачальник видає сертифікат якості з відміткою про прийняття її 5277 ВП МОУ, яким підтверджується відповідність продукції умовам Договору.

Відповідно до п.6.3. Договору, передача продукції неналежної якості, не у встановленій кількості спричиняє правові наслідки, передбачені чинним законодавством та Договором. Приймання покупцем продукції за кількістю і якістю не позбавляє покупця права у встановленому порядку пред`являти постачальникові претензії у зв`язку з недоліками поставленої продукції, які будуть виявлені пізніше.

Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження продукції, право власності на продукцію переходять до покупця після підписання акту прийому- передачі та видаткової накладної (п.6.4. Договору).

Згідно з п.6.5. Договору, постачальник при передаванні продукції повинен надати Покупцю такі документи:

- товарно-транспортну накладну (за наявності);

- паспорт (формуляр) на кожний номерний виріб або ярлик на вироби, що не мають ідентифікаційних ознак, з відміткою 5277 ВП МОУ;

- оформлену видаткову накладну;

- акт прийому-передачі.

Положеннями п.7.1 Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання умов даного Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що за порушення строків виконання Постачальником умов Договору, у тому числі про усунення виявлених недоліків (дефектів) продукції, поставки, доукомплектування, заміну Продукції, про відшкодування Покупцеві всіх понесених ним видатків і збитків, пов`язаних з поставкою продукції неналежної якості (у т.ч. видатків зі зберігання, транспортування, утилізації всієї або частини продукції, усунення недоліків, оплати послуг незалежної експертної організації та ін.), Постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення.

Відповідно до п.7.3 Договору, у випадку поставки продукції неналежної якості та/або номенклатури постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 20% (двадцять відсотків) від вартості продукції неналежної якості. Підтвердженням якості та номенклатури поставленої продукції є Акт вхідного контролю покупця, який складається у присутності представників покупця і постачальника.

У випадку складання покупцем Акту вхідною контролю без участі постачальника, на виконання положень п.2.5 цього Договору, підписана та сканована копія надсилається на електрону адресу постачальника у день підписання.

За умовами п.п. 7.6.-7.7. Договору за порушення покупцем строків оплати встановлених цим Договором, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми платежу за весь час прострочення. Покупець, за прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу Постачальника, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п.10.5. Договору, даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 року включно. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від зобов`язань та відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії Договору.

Закінчення строку дії Договору не звільняє покупця від зобов`язань в частині оплати за поставлену продукцію.

В п. 10.6. Договору, сторони визначили, що по всіх видах зобов`язань, вимог і відповідальності сторін за цим Договором сторони домовилися встановити позовну давність тривалістю три роки (за винятком випадків, коли законом передбачено більш тривалу позовну давність).

Згідно з п.10.8 Договору, усі зміни й доповнення до даного Договору дійсні лише в тому випадку, якщо вони зроблені в письмовій формі (як додаткові угоди), підписані Сторонами й скріплені печатками сторін.

Судом встановлено, що на виконання умов договору, первісний відповідач поставив первісному відповідачу продукцію за видатковими накладними №1735 та №1736 від 18.05.2018 та № 1868 та № 1869 від 25.05.2018 на загальну суму 2635405,37 грн (а.с.25-28), про що також складено акти №761/03 та № 762/03 від 19.04.2018, № 842/03 від 07.05.2018, № 884/03 та 885/03 від 25.05.2018 (а.с.78-82).

24.04.2018 комісія у складі представників лише покупця та за участю представника філії 637 ВП МОУ склала Акт №513 вхідного контролю, у висновку якого вказується, що продукція, яка надійшла від ТОВ "Доля і КО. ЛТД" по Акту прийому-передачі № 762/03 від 19.04.2018 та Акту прийому-передачі №761/03 від 19.04.2018 непридатна для подальшого використання за призначенням (а.с.129).

В матеріалах справи наявна претензія ДП "Житомирський бронетанковий завод" (за вих. №01-11/1195 від 25.04.2018) до ТОВ "Доля і КО. ЛТД" щодо виконання умов Договору та сплати штрафних санкцій.

24.05.2018 згідно з додатком до вищевказаного Акту №513 вхідного контролю, комісія у складі представників лише покупця та за участю представника філії 637 ВП МОУ встановила, що майно, яке надійшло від ТОВ "Доля і КО. ЛТД" по Акту прийому-передачі № 762/03 від 19.04.2018 та №761/03 від 19.04.2018 придатне для подальшого використання за призначенням (а.с.130).

18.05.2018 було складено Акт №574 вхідного контролю знову комісією покупця за участю представника філії 637 ВП МОУ, у висновку якого значиться, що продукція, яка надійшла від ТОВ "Доля і КО. ЛТД" по Акту прийому-передачі № 842/03 від 07.05.2018 непридатна для подальшого використання за призначенням (а.с.131).

В додатку до вищевказаного Акту №574 вхідного контролю комісія покупця за участю представника філії 637 ВП МОУ 24.05.2018 встановила, що продукція, яка надійшла від ТОВ "Доля і КО. ЛТД" по Акту прийому-передачі № 842/03 від 07.05.2018 придатна для подальшого використання за призначенням (а.с. 132).

06.06.2018 комісією у складі представників лише покупця та за участю представника філії 637 ВП МОУ 24.05.2018 складено Акт № 632 вхідного контролю, у висновку якого значиться, що продукція, яка надійшла від ТОВ "Доля і КО. ЛТД" по накладній № 1868 від 25.05.2018 придатна для подальшого використання за призначенням, окрім виробу Либідь К-2РБ в кількості 1 шт. зав.06987 - постачальник повинен замінити кабель живлення виробу К-2РБ АЖЭ.685621.035 на працездатний (а.с. 133).

Згідно з додатком до вищевказаного Акту №632 вхідного контролю, комісією покупця за участю представника філії 637 ВП МОУ 11.06.2018 встановлено, що продукція, яка надійшла від ТОВ "Доля і КО.ЛТД" по накладній № 1868 від 25.05.2018 придатна для подальшого використання за призначенням (а.с. 134).

Відповідач за первісним позовом частково сплатив позивачу за поставлену продукцію, а саме: 28.12.2018 на суму 426470,28 грн, 14.01.2019 на суму 36518,70 грн та 22.03.2019 на суму 200000,00грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 06.05.2019 року у справі № 906/1166/18, що набрало законної сили 07.06.2019, було задоволено частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля і КО. ЛТД" та вирішено стягнути з відповідача - Державного підприємства Житомирський бронетанковий завод заборгованість за договором №868/02 від 14.03.2018 у розмірі 1972416,39 грн боргу та 39531,08 грн витрат зі сплати судового збору.

Після винесення вищевказаного рішення суду відповідач 14.06.2019 в рахунок погашення заборгованості за Договором сплатив 100000,00грн.

Станом на дату подання позову до суду рішення суду у справі № 906/1166/18 не виконано в повному обсязі. Основний борг за Договором складає 1872416,39 грн.

Первісний позивач, посилаючись на порушення первісним відповідачем строків оплати поставленого товару, звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача 687022,32 грн, з яких 377728,45 грн пені, 77754,54 грн 3% річних та 231539,33 грн втрат від інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором №868/02 від 14.03.2018, а також суми сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 30600,00 грн.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що продукція, яка поставлялась за Договором №868/02 була неякісною, тому звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача за зустрічним позовом штрафу у відповідності до умов п.7.3. Договору №868/02 від 14.03.2018 у розмірі 20 %, що в загальному складає 263094,40 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору № 868/02 від 14.03.2018, що за своєю природою є договором поставки.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за вищевказаним договором підтверджується рішенням господарського суду Житомирської області у справі №906/1162/18, і згідно з положеннями ст. 75 Господарського процесуального кодексу України повторного доведення не потребує.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Аналогічна норма закріплена і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами ч.6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки в п. 4.7. Договору сторони погодили, що розрахунки проводяться протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання рахунку на оплату та супроводжувальних документів, то обов`язок з оплати вартості продукції відповідачем мав бути виконаний в такі строки: за видатковими накладними №1735 від 18.05.2018 та № 1736 від 18.05.2019 у строк до 31.05.2018 включно, за видатковими накладними №1868 від 25.05.2018, № 1869 від 25.05.2019 у строк до 07.06.2019 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свій обов`язок з оплати вартості продукції не виконав вчасно на не в повному обсязі.

З розрахунку позивача (а.с. 5-7) вбачається, що пеню нараховано за кожною поставкою (видатковою накладною) за період з 09.07.2018 до 29.11.2018 в межах 6-ти місячного строку, встановленого ч.6 ст. 232 ГК України.

При перевірці вказаного розрахунку судом встановлено, що при обрахунку пені за видатковими накладними № 1736 від 18.05.2018 та № 1869 від 25.05.2018 первісним позивачем допущено арифметичні помилки, правильними є суми пені за цими накладними за визначений позивачем період в розмірі 119049,34 грн та 130275,32 грн, відповідно.

За вказаного, обґрунтовано заявлена до стягнення сума пені складає 377728,43грн. У стягненні 0,02 грн пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений первісним позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що позивач не вірно визначив кінцеву дату строку оплати, визначеного п. 4.7. договору в банківських, а не календарних днях, та не врахував вихідні (святкові) дні. Так, згідно з перерахунком суду, правомірним є нарахування 3 % річних за видатковою накладною № 1735 від 18.05.2018 за період з 01.06.2018 по 27.12.2018 на суму 7360,99 грн, за видатковою накладною № 1736 від 18.05.2018, зокрема, за період з 01.06.2018 по 13.01.2019 на суму 15834,49 грн, за видатковою накладною № 1868 від 25.05.2018, зокрема, за період з 08.06.2018 по 21.03.2019 на суму 11066,03 грн та за видатковою накладною №1869 від 25.05.2018, зокрема, за період з 08.06.2018 по 13.06.2019 на суму 27173,24грн.

Суд встановив, що обґрунтовано заявлена до стягнення сума 3 % річних становить 77066,15 грн. У стягненні 688,39 грн 3% річних слід відмовити.

Що стосується інфляційних, то суд враховує, що згідно абз. 2, 3 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", слід враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. Лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997р. №62-97р).

Однак, при здійсненні розрахунку інфляційних позивачем не було враховано дифляційні процеси, що вплинуло на обґрунтованість вимоги в цій частині. За розрахунком суду, здійсненим за визначений позивачем період, сума правомірно заявлених до стягнення інфляційних втрат складає 226001,45 грн. У стягненні 5537,88грн. інфляційних втрат за червень 2019 слід відмовити.

Водночас, зважаючи на наявність в матеріалах справи клопотання відповідача за первісним позовом щодо зменшення розміру штрафних санкцій (а.с. 52-56), суд враховує наступне.

Згідно зі ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України обумовлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Так, в обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що заборгованість за поставлену продукцію виникла внаслідок поставки позивачем неякісного товару непридатного до використання, внаслідок чого первісним позивачем проводилась заміна, чим збільшувались терміни виконання останнім умов Договору щодо строків поставки продукції, що в свою чергу призводило до зриву строків з проведення ремонту військової техніки і зміни строків розрахунку за поставлену продукцію. Вказує, що у зв`язку із зазначеним останнім подано зустрічний позов з вимогою стягнення штрафу за поставку непридатної до використання продукції.

Наголошує, що ДП "Житомирський бронетанковий завод" є стратегічним підприємством і приймає участь у посиленні обороноздатності України (здійснює відповідні види ремонту військової броньованої техніки), в час проведення на сході країни операції об`єднаних сил та військової агресії Російської Федерації.

Вирішуючи подане відповідачем клопотання, суд враховує також майновий стан суб`єкта господарювання, який визначається сукупністю належних йому майнових прав та майнових зобов`язань, що відображається у бухгалтерському обліку його господарської діяльності відповідно до вимог закону (частина перша статі 145 Господарського кодексу України). Доказами матеріального становища можуть бути фінансова звітність, в тому числі Форма 1 "Баланс"; співвідношення загального обсягу кредиторської та дебіторської заборгованості звіт про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (форма N1-Б); наявність або відсутність грошових коштів на розрахункових рахунках підприємства Форма 2 "Звіт про рух грошових коштів"; наявність або відсутність основних та оборотних засобів та їх вартість; розмір та вартість інших матеріальних активів підприємства.

Однак, доказів які б підтверджували неможливість сплати відповідачем заборгованості, його матеріальне становище, відповідачем не надано, що унеможливлює здійснення судом об`єктивної оцінки наведених відповідачем обставин.

Будь-яких доказів того, що на підприємстві відповідача існують виключні обставини, які давали б підстави для зменшення розміру штрафних санкцій, до матеріалів справи не надано.

Тільки посилання відповідача на те, що підприємство відповідача є стратегічним підприємством, яке приймає участь у посиленні обороноздатності України, не є виключною обставиною, що дає можливість суду зменшувати розмір неустойки за неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Водночас суд враховує приписи ст. 6 та ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, суд, оцінивши наведені ДП "Житомирський бронетанковий завод" обставини в обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкції, зазначає, що наведені останнім обставини не спростовують факт наявності вини відповідача за зустрічним позовом у тривалому невиконанні зобов`язання щодо оплати поставленого товару в повному обсязі, розмір штрафних санкцій не є надмірно великим, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій та відмовляє у задоволенні відповідного клопотання.

Щодо зустрічних позовних вимог суд враховує наступне.

ДП "Житомирський бронетанковий завод" просить суд стягнути з ТОВ "Доля і КО. ЛТД" 263093,40 грн штрафу в розмірі 20% від вартості поставленого товару відповідно до ст.231 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень ч.2 ст.231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно умов Договору, у випадку постачання продукції неналежної якості або продукції, яка не буде відповідати умовам даного Договору, постачальник зобов`язаний за рахунок власних сил та коштів, в строк 30 (тридцять) днів з дати отримання від покупця письмового повідомлення, усунути виявлені дефекти та/або недоліки продукції, або замінити неякісну продукцію на продукцію належної якості.

Усі виявлені дефекти продукції мають бути задокументовані шляхом складання Акту у присутності представників покупця і постачальника (п.2.5.-2.6. Договору)

За умовами п.2.8. Договору при виявленні невідповідності якості отриманої продукції стандартам, технічним умовам або даним, що знаходяться в паспорті або формулярі, покупець зобов`язаний викликати представника постачальника для участі в продовженні приймання і складанні двостороннього акту приймання по якості, відповідно до ГОСТ у В 15.703-78.

Положеннями п.7.3. Договору передбачено, що у випадку поставки продукції неналежної якості та/або номенклатури постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 20% (двадцять відсотків) від вартості продукції неналежної якості. Підтвердженням якості та номенклатури поставленої продукції є Акт вхідного контролю покупця, який складається у присутності представників покупця і постачальника.

У випадку складання покупцем акту вхідного контролю без участі постачальника, на виконання положень п. 2.5. договору, підписана та сканована копія надсилається на електронну адресу постачальника у день підписання.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів вхідного контролю (а.с. 129-134), на які посилається позивач за зустрічним позовом, останні були складені за відсутності представника постачальника. Докази виклику постачальника для участі у складанні двостороннього акту вхідного контролю, направлення на електронну адресу постачальника сканованих копій актів вхідного контролю, надіслання претензії від 25.04.2019 в матеріалах справи відсутні. Таким чином, порядок складання актів вхідного контролю, передбачений Договором, покупцем не дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення 263093,40грн штрафу, оскілки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у відповідності до умов договору сторін на підтвердження поставки відповідачем за зустрічним позовом продукції неналежної якості.

Крім того, судом також встановлено, що поставлена відповідачем за зустрічним позовом продукція була використана при виконання третьою особою (ДП «Оризон-Навігація») договору № 006/20-18 від 03.04.2018, укладеного із позивачем за зустрічним позовом (а.с. 85-86, 224-244). При цьому представник позивача за зустрічним позовом підтвердив, що третя особа виконана свої зобов`язання у строк, передбачений вищевказаним договором із ДП «Житомирський бронетанковий завод».

Щодо заяви відповідача за зустрічним позовом про застосування до вимог про стягнення штрафу спеціальної позовної давності в один рік, то господарський суд зазначає, що сторони в Договорі встановили позовну давність тривалістю 3 (три) роки за всіма зобов`язаннями, тому норми щодо спеціальної позовної давності у даному випадку не застосовуються.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову на суму 680796,03 грн, з яких: 377728,43 грн пені, 77066,15 грн 3% річних та 226001,45 інфляційних втрат. В іншій частині первісних позовних вимог та в задоволенні зустрічних позовних вимог суд відмовляє.

Пунктом 2 частини 1 ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що первісний позов ТОВ "Доля і Ко. ЛТД" задоволено частково, судовий збір слід покласти на ДП "Житомирський бронетанковий завод" пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, сплачений за зустрічним позовом, у задоволенні якого відмовлено судом, відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на позивача за зустрічним позовом.

Оскільки в матеріалах справи міститься заява позивача від 04.12.2019, згідно з якою останній вказує, що заява про стягнення витрат на правничу допомогу буде подана на протязі 5 днів з дня прийняття судового рішення, то питання стягнення витрат на правничу допомогу судом не вирішується.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля і КО. ЛТД" до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про стягнення 687022,32 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" 12441, Житомирська обл., смт. Новогуйвинське, вул.Дружби Народів, 1, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля і КО. ЛТД" (01015, м.Київ, пров. Памви Беринди, 4, )

- 377728,43 грн пені;

- 77066,15 грн 3% річних;

- 226001,45 інфляційних втрат;

- 10211,93 судового збору.

3. В решті первісного позову відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля і КО. ЛТД" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.12.19

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати: 4 прим.:
1 - у справу,
2 - ТОВ "ДОЛЯ І КО. ЛТД" ( 01015, м.Київ, пров..Михайла Реута,4 (пров.Памви Беринди, 4)) - рек.,
3 - ДП "Житомирський бронетанковий завод" (12441,Житомирська обл., смт.Новогуйвинське, вул.Дружби народів, 1) - рек.,
4 - Третій особі - ДП "Оризон-Навігація" (20708, Черкаська область, м.Сміла, вул.Мазура, 24) - рек. з пов.