ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2019 р. м. Київ

Справа № 911/2434/19

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" до фізичної особи-підприємця Пономаренко Наталії Володимирівни про стягнення 38 160грн, без виклику представників сторін,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УНІ - ПАК" (далі - ТОВ "Уні - Пак") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи - підприємця Пономаренко Наталії Володимирівни (далі - ФОП Пономаренко Н.В.) про стягнення 38 160,00грн вартості неповернутого майна.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки продукції №11370 від 27.01.2017, який укладено між відповідачем та ТОВ "Кушнер", в частині повернення зворотної тари. При цьому, у поданій заяві позивач вказує, що право вимагати виконання відповідного зобов`язання перейшло до нього в силу умов договору купівлі-продажу права вимоги (цесії) №4 від 23.03.2018 (а.с.3-6).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2019 відкрито провадження за поданим позовом, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (а.с.1-2).

Копія відповідної ухвали отримана сторонами, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№260, 905: позивачем - 21.10.2019, відповідачем - 29.10.2019 (а.с.48,50).

У строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, від відповідача надійшов відзив на позов з додатками. При цьому, доказів направлення відзиву на позов з додатками іншій стороні у справі - позивачу до відзиву не додано. Відповідність копій майже всіх письмових доказів, долучених до відзиву, в порушення вимог ч.5 ст.91 ГПК України, відповідачем не засвідчена підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, як визначено ч.9 ст.80 ГПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи; суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

В силу приписів ч.5 ст.165 ГПК України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.165 ГПК України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Про необхідність надання доказів направлення відзиву на позов позивачу зазначено і у п.3 резолютивної частини ухвали суду від 16.10.2019 (а.с.1-2).

Разом з тим, відповідач не надав доказів виконання відповідного обов`язку - направлення копії відзиву з додатками іншому учаснику справи. Отже, суд приходить до висновку, що такий обов`язок протягом встановленого строку відповідачем не виконаний. Не виконання відповідного обов`язку відповідачем порушує право позивача на подання відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.12.2019 судом накладено на відповідача штраф, у зв`язку з ненаданням доказів направлення відзиву на позов позивачу .

Станом на момент розгляду справи відповідачем не надано доказів надіслання копії поданого до суду відзиву та доданих до нього документів позивачу у даній справі, у зв`язку з чим такий відзив не може бути прийнятий судом. При цьому, строк розгляду даної справи, визначений ст.248 ГПК України, спливає 16.12.2019.

Дослідивши зібрані у справі документи і матеріали, суд встановив наступні обставини.

27.01.2017 між ТОВ «Кушнер» (постачальник) та ФОП Пономаренко Н.В. (покупець) укладено договір поставки продукції №11370 (далі - договір поставки, а.с.11-12).

Відповідно до умов договору поставки, постачальник зобов`язався поставляти продукцію покупцю згідно замовлення покупця, а покупець - своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним договором (п.1 розділу 1 договору поставки).

Як визначено п. 2 розділу 1, під терміном продукція у договорі розуміють пиво в пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, мінеральні води, мінеральні води ароматизовані, воду питну, що вироблені ПАТ «Оболонь», ДП ПАТ «Пивоварня Зіберта», ПАТ «Охтирський пивоварний завод», ПАТ «Красилівське» та ПАТ «Бершадський пивокомбінат». Відповідним пунктом сторонами договору узгоджено, що продукція, яка поставляється, повинна відповідати всім санітарним нормам, гігієнічним, технічним стандартам і правилам, встановленим діючим законодавством України, що підтверджується сертифікатами відповідності та якості.

Згідно п. 6 вказаного розділу, договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2020; якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомить про своє бажання розірвати вказаний договір або між сторонами не буде укладено новий договір, останній вважається кожен раз продовжений на наступний календарний рік і на тих самих умовах.

У відповідності до п. 1 розділу 2 договору поставки, постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги, бутлі (далі - зворотна тара) покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених сторонами у договорі, шляхом підписання акту приймання-передачі майна, який є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується повертати зворотну тару в строки та на умовах, передбачених договором поставки.

Сторонами у вказаному пункті договору поставки узгоджено, що покупець зобов`язується забезпечити повне збереження зворотної тари, що передана в тимчасове користування постачальником, не змінювати за власною ініціативою місце зберігання зворотної тари, письмово погоджувати з постачальником нові місця зберігання зворотної тари, не передавати свої права і обов`язки за договором третім особам.

Згідно п 6 розділу 2 договору поставки, покупець зобов`язаний повертати постачальнику 100%: від поставленої кількості зворотної тари; вся зворотна тара повинна бути повернена покупцем постачальнику в термін не більше 20 діб з дня отримання продукції; кеги - в термін не більше 7 діб - для теплих місяців (квітень-вересень) та 14 діб - для прохолодних місяців (жовтень-березень).

Ризик випадкового знищення та або пошкодження зворотної тари несе покупець з моменту її отримання та до моменту її повернення постачальнику (п. 7 розділу 2 договору поставки).

Відповідно до абзацу 2 п. 8 розділу 2 договору поставки, при пошкодженні, псуванні, втраті, не повернені в строк, вказаний у договорі, або знищені зворотної тари з вини покупця покупець зобов`язаний відшкодувати постачальнику подвійну заставну вартість зворотної тари із врахуванням податку на додану вартість (згідно умов даного договору) та відшкодувати всі спричинені своєю діяльністю або бездіяльністю збитки та упущену вигоду постачальника.

Як встановлено під час розгляду справи, постачальником за вищевказаним договором поставки передано відповідачу тару за актами прийому-передачі майна:

- №2 від 09.05.2017 - 1 кега об`ємом 30л, 7 кег об`ємом 50л кожна вартість 2650грн без ПДВ;

- №3 від 19.05.2017 - 2 кеги об`ємом 30л, 2 кеги об`ємом 50л кожна вартістю 2650грн без ПДВ (а.с.13,14,15,16).

23.03.2018 між ТОВ «Кушнер» (цедент) та ТОВ «УНІ-ПАК» (цесіонарій) укладено договір про купівлю-продаж права вимоги (цесії) №4 (а.с.17, далі договір цесії).

Відповідно до п. 1.1 договору цесії, цедент відступає, а цесіонарій приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), неповернуте з оренди/суборенди майно відповідно до договорів, укладених з третіми особами, що зазначені в реєстрі вимог (додаток №1), які належать цеденту і стає кредитором за договорами, укладеними цедентом із третіми особами згідно з реєстром вимог, що додається до вказаного договору і є невід`ємною його частиною.

Так, згідно витягу з додатку №1 (реєстр вимог №4 станом на 23.01.2018) до договору цесії (а.с.18), за договором №11370 від 27.01.2017, укладеним з відповідачем, передано вимоги на суму 59 150,00грн.

При цьому, 06.06.2018 ТОВ «Кушнер» відправлено відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги від 24.03.2018, а ТОВ «УНІ-ПАК» - вимогу претензію від 24.03.2018 (а.с.19-20), що підтверджується описом вкладення, списком згрупованих поштових відправлень та фіскальним чеком щодо прийняття поштових відправлень за списком (а.с.21-24).

Посилаючись на не виконання відповідачем зобов`язань з повернення зворотної тари у кількості 12 кегів загальною вартістю 38 160,00грн з ПДВ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити вартість зворотної тари, яка ним не повернута, визначеному умовами договору поставки.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, з моменту укладення вищевказаного договору цесії позивач набув права вимагати від відповідача виконання зобов`язань за договором поставки у межах переданих прав і тому є належним позивачем у справі.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Таким чином, відповідач у даній справі мав виконати обов`язок щодо повернення зворотної тари у встановлений договором строк особисто. При цьому, оскільки доказів виконання обов`язку особисто відповідачем щодо повернення зворотної тари, переданої згідно вищевказаних актів, не надано, хоча строк виконання відповідного зобов`язання, визначений п.6 розділу 2 договору, настав, позивач, якому передано право вимагати виконання відповідного зобов`язання, має право в силу п.8 договору поставки вимагати відшкодувати подвійну заставну вартість тари з урахуванням податку на додану вартість.

Так, враховуючи, що зворотна тара передана відповідачу 09.05.2017 та 19.05.2017, вона мала бути повернута відповідачем відповідно включно до: 16.05.2017 та 26.05.2017.

Проте, відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів повернення ним постачальнику або після укладення договору цесії та отримання повідомлення позивачу тари, переданої за актами приймання-передачі від 09.05.2017 та 19.05.2017.

При обрахунку заявленої до стягнення суми, позивач виходив з вартості кег, зазначених у актах передачі та неповернутих відповідачем з урахуванням ПДВ, як передбачено п.8 розділу 2 договору: (2650*3)+(2650*9) +ПДВ =38160грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд вважає його арифметично вірним. Позивач, розраховуючи вартість неповернутої тари не скористався правом, визначеним п.8 розділу 2 договору поставки щодо відшкодування вартості тари у подвійному розмірі, що є його правом.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 1921,00грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця Пономаренко Наталії Володимирівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІ - ПАК (ідентифікаційний код 30371359; 03150, м. Київ, вул.Предславинська, буд.25, кв. 5) 38 160,00грн вартості неповернутої зворотної тари, а також 1921,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова