РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2019Справа № 910/13156/19

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Чернівецької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Державної установи "Центр пробації"

про стягнення суми 14 341,47 грн.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Чернівецької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної установи "Центр пробації" (відповідач) про стягнення 14 341,47 грн, з яких: 13 475,20 грн основного боргу, 734,32 грн пені, 4,34 грн інфляційних втрат, 127,61 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов Договору про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства № 5670 від 01.11.2018 відповідач не оплатив отримані телекомунікаційні послуги за лютий - червень 2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13156/19 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

21.10.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. В основу заперечень відповідача покладене твердження про те, що у відповідача відсутні підстави для сплати заборгованості та штрафних санкцій по Договору про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства № 5670 від 01.11.2018, оскільки він втратив свою чинність 31.12.2018 та не був продовженим, тобто він не був укладеним на 2019 рік.

24.10.2019 та 11.11.2019 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли відповіді на відзив, відповідно до яких позивач зазначив, що твердження відповідача про те, що Договір про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства № 5670 від 01.11.2018 втратив свою чинність 31.12.2018 та не продовжений, не укладений на 2019 рік є безпідставними, оскільки умовами Договору передбачено можливість його автоматичної пролонгації в разі відсутності заяви жодної зі сторін про припинення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 про відкриття провадження у справі № 910/13156/19.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком (далі - оператор, позивач) та Державною установою "Центр пробації" (далі - бізнес-абонент, відповідач) було укладено Договір № 5670 про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства.

Відповідно до п. 1.1 Договору оператор надає бізнес-абоненту телекомунікаційні послуги Бізнес-мережі (далі - послуги), що визначаються у замовленні послуг та відповідних Угодах до цього Договору, а бізнес-абонент отримує послуги, визначені у відповідних Угодах, Додатках та Замовленні, та сплачує їх вартість. У разі зміни законодавства в сфері телекомунікацій щодо порядку надання та отримання телекомунікаційних послуг оператор та бізнес-абонент зобов`язуються з дати набрання чинності новим актом законодавства дотримуватись його положень. У такому випадку договір застосовується лише в частині, яка не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до п. 2.1 Договору, оператор організовує бізнес-абоненту лінію(ї) зв`язку для надання послуг або у разі відсутності технічної можливості пропонує бізнес-абоненту інші варіанти підключення.

Положеннями п. 2.2 Договору встановлено, що перелік та опис замовлених послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг бізнес-абоненту визначаються в замовленні послуг та в окремих Угодах до цього Договору, що підписуються сторонами і є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що сторони за цим Договором мають права та несуть обов`язки, передбачені Умовами та порядком надання телекомунікаційних послуг ПАТ "Укртелеком" (далі - Умови Укртелекому, затверджені Оператором, опубліковані на офіційному веб-сайті Оператора http://ukrtelecom.ua) і чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про телекомунікації", Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг.

Згідно п. 4.1, 4.2, 4.3 Договору, бізнес-абонент здійснює оплату замовлених послуг згідно з тарифами, зазначеними у Додатках до Угод до цього Договору та Умовами Укртелекому. Порядок оплати наданих телекомунікаційних послуг здійснюється в кредит (попередньою оплатою (внесення авансу) або в кредит). Оплата послуг проводиться у національній валюті України. Рахунок (рахунок-акт) за послуги бізнес-абонент повинен оплатити не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

01.11.2018 між сторонами погоджено та підписано Угоду № 5670/1 до Договору № 5670 від 01.11.2018 та Замовлення про надання/зміну послуг для споживачів сегментів LA/NA - корпоративні/національні, SME - малі та середні, відповідно до якого сторони погодили адресу надання послуг, тарифний план, щомісячну абонплату та особовий рахунок бізнес-абонента.

Відповідно до п. 1 Угоди № 5670/1 до Договору № 5670 від 01.11.2018, оператор надає бізнес-абоненту на території України послуги не комутованого доступу до мережі Інтернет та додаткові послуги, а бізнес-абонент отримує зазначену послугу, користується нею на умовах Договору і цієї Угоди і сплачує її вартість в порядку, передбаченому Договором, та визначену у Замовленнях про надання/зміну послуги "Інтернет" (Додатках до цієї угоди).

Позивач зазначає, що у період з лютого (станом на 01.01.2019 залишок авансу за складав 916,04 грн) по червень 2019 року надав відповідачу послуги, передбачені Договором та Угодами на загальну суму 13 475,20 грн, на підтвердження чого позивачем надані рахунки-акти №1.2019.056700 від 31.01.2019, №2.2019.056700 від 28.02.2019, №3.2019.056700 від 31.03.2019, №4.2019.056700 від 30.04.2019, №5.2019.056700 від 31.05.2019, №6.2019.056700 від 30.06.2019 та виписка з оборотної відомості за період з січня 2019 по липень 2019.

Однак, за твердженням позивача, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором та Угодами, не здійснив повної оплати отриманих за період з січня по травень 2019 року телекомунікаційних послуг, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 13 475,20 грн.

Листами №10/16-17 від 05.06.2019 та №10-19/41 від 12.07.2019 позивач звернувся до відповідача із претензіями щодо сплати заборгованості за телекомунікаційні послуги.

У відповідь на вказані претензії відповідач направив на адресу позивача листи №3423/11/мл-19 від 24.06.2019 та №3712/9/мл-19 від 23.07.2019, відповідно до яких повідомив про відсутність підстав для сплати суми заборгованість за спірний період.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить стягнути з відповідача суму заборгованості в сумі 13 475,20 грн, а також у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання пеню в сумі 734,32 грн, інфляційні втрати в сумі 4,34 грн та 3% річних в сумі 127,61 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач на виконання умов Договору № 5670 від 01.11.2018 надав відповідачу послуги на загальну суму 13 475,20 грн. (з урахуванням авансу), що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками-актами та випискою з оборотної відомості за період з січня 2019 по липень 2019.

При цьому відповідач заперечує факт укладання договору про надання телекомунікаційних послуг з позивачем на новий бюджетний рік (01.01.2019 - 31.12.2019) або додаткової угоди до договору, якою визначено суму договору на 2019 року. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що у нього відсутні підстави для сплати заборгованості та штрафних санкцій по Договору про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства № 5670 від 01.11.2018, оскільки він втратив свою чинність 31.12.2018 та не був продовженим, тобто він не був укладеним на 2019 рік.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що Державна установа "Центр пробації" є бюджетною неприбутковою установою, що фінансується з державного бюджету. Відповідачем не заперечується факт укладання з позивачем Договору про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства № 5670 від 01.11.2018, термін дії якого, відповідно до п. 5.1, закінчився 31.12.2018. Посилаючись на положення п. 1 ст. 651 ЦК України та п. 7.5 Договору, відповідач стверджує, що зміни та доповнення до Договору можуть вноситись тільки додатковими угодами у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Однак, суд не погоджується з даними твердженнями відповідача, з огляду на наступне.

Пунктом 5.1 Договору № 5670 від 01.11.2018, укладеного між позивачем та відповідачем, передбачено, що цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до кінця 2018 року.

Підписавши вказаний Договір, сторони також п. 5.2 Договору погодили, що, у разі, коли жодна зі сторін за два тижні до закінчення строку дії Договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, Договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах.

Згідно п. 7.8 Договору сторони дійшли спільної згоди, що на підставі письмової заяви бізнес-абонента оператор припиняє надання послуг протягом тридцяти календарних днів з дати отримання оператором такої заяви про припинення, якщо більший строк не зазначений у заяві бізнес-абонента.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач не звертався до позивача із будь-якими заявами, які б підтверджували факт виявлення останнім свого небажання надалі продовжувати договірні відносини з позивачем.

З урахуванням зазначеного, твердження відповідача про те, що Договiр втратив свою чиннiсть 31.12.2018 та не продовжений, не укладений на 2019 рiк є безпiдставними, оскільки п. 5.2 цього Договору передбачено можливiсть його автоматичної пролонгації в разi вiдсутностi заяви жодної зі сторiн про припинення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умовами надання послуг є укладення договору між оператором телекомунікацій та споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог договору про надання телекомунікаційних послуг та оплати замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Відповідно до п. 5 ст. 33 Закону України "Про телекомунікації", споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Згідно ст. 68 зазначеного Закону, розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо у разі одержання споживачем замовленої за передоплатою послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, оплата послуг за Договором проводиться у національній валюті України. Рахунок (рахунок-акт) за послуги бізнес-абонент повинен оплатити не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення викладені у ст. 193 Господарського кодексу України.

Отже, виходячи з встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за отримані телекомунікаційні послуги за Договором № 5670 від 01.11.2018 становить 13 475,20 грн.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не місять доказів сплати відповідачем позивачу 13 475,20 грн, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, - порушені відповідачем, у зв`язку із чим, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості за телекомунікаціні послуги в сумі 13 475,20 грн є обґрунтованими та позов у зазначеній частині вимог підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 4,34 грн, 3% річних в розмірі 127,61 грн та пеню в сумі 734,32 грн.

У відповідності до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат (нараховані позивачем за період з 01.04.2019 по 31.08.2019 за прострочення зобов`язань в лютому 2019, за період з 01.05.2019 по 31.08.2019 за прострочення зобов`язань в березні 2019, за період з 01.06.2019 по 31.08.2019 за прострочення зобов`язань в квітні 2019, за період з 01.07.2019 по 31.08.2019 за прострочення зобов`язань в травні 2019, за період з 01.08.2019 по 31.08.2019 за прострочення зобов`язань в червні 2019) та 3% річних (за період з 01.04.2019 по 31.08.2019), суд встановив, що вони не є арифметично вірними, зокрема, розмір інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 31.08.2019 (за прострочення зобов`язань в лютому 2019) становить 5,66 грн. Одночасно, враховуючи дефляцію за період з 01.05.2019 по 31.08.2019 (-89,93 грн) позовні вимоги в частині стягнення з Державної установи "Центр пробації" на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 4,34 грн задоволенню не підлягають.

Також, здійснивши перерахунок, судом встановлено, що розмір 3% річних за вказаний позивачем період становить 127,55 грн, у зв`язку з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню у сумі 127,55 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями п. 4.4 Договору № 5670 від 01.11.2018 встановлено, що пеня за прострочення оплати послуг починає нараховуватися з 21 числа місяця, що настає по закінченню періоду, зазначеного у п. 4.3 Договору.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини у даному випадку є Закон України "Про телекомунікації", у ч. 2 ст. 36 якого визначено, що у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Таким чином, враховуючи умови п.4.4 Договору № 5670 від 01.11.2018 період нарахування позивачем пені є таким:

- з 21.03.2019 по 17.09.2019 за прострочення зобов`язань в лютому 2019;

- з 21.04.2019 по 17.09.2019 за прострочення зобов`язань в березні 2019;

- з 21.05.2019 по 17.09.2019 за прострочення зобов`язань в квітні 2019;

- з 21.06.2019 по 17.09.2019 за прострочення зобов`язань в травні 2019;

- з 21.07.2019 по 17.09.2019 за прострочення зобов`язань в червні 2019.

Розрахунок пені здійснюється за формулою: Пеня = С х УСД х Д : 100, (де С - сума заборгованості за період, УСД - облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він не є арифметично вірним та має становити 732,12 грн.

У зв`язку з цим, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 732,12 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної установи "Центр пробації" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 81; ідентифікаційний код 41847154) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, буд. 18; ідентифікаційний код 21560766) в особі Чернівецької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (58002, м. Чернівці, вул. Університетська, буд. 3) 13 475 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн 20 коп. основного боргу, 732 (сімсот тридцять дві) грн 12 коп. пені, 127 (сто двадцять сім) грн. 55 коп. 3% річних та 1 920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн 04 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

4. Залишити за позивачем судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви, в сумі 0,96 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 16.12.2019.

Суддя В.В. Князьков