ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________________У Х В А Л А
про відмову у видачі судового наказу
17 грудня 2019 року, м. Херсон, справа № 923/1068/19
Суддя Господарського суду Херсонської області Соловйов К.В., розглянувши матеріали
Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про наявність передбачених п.3 та п.5 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) підстав для відмови у видачі судового наказу, з огляду на наступне.
Вказана заява, з додатками до неї, прийнята 06.12.2019 підприємством кур`єрського зв`язку до пересилання Господарському суду Херсонської області, отримана судом 09.12.2019.
Вимоги вказаної заяви обґрунтовано порушенням боржником зобов`язань перед заявником, що виникли у кредитних відносинах між ними на підставі договору банківського рахунка № НЕ7S7J від 20.06.2008, з додатком № 7 "Регламент надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок" до цього договору.
Відповідно до ч.2 ст.12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляд справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, що яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.147 та ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в т.ч. електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 ГПК України.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.
Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність тривалістю в один рік.
Відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, що оформлюється у письмовій формі.
Відповідно до п.5 ст.261 Цивільного кодексу України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
1. Згідно наданого суду розрахунку заборгованості:
- заборгованість за кредитом в розмірі 912,57грн обліковується заявником у зазначеному незмінному розмірі з 25.06.2009 по 06.11.2019;
- з серпня 2009 року на вказану заборгованість за кредитом в розмірі 912,57грн заявником здійснюється нарахування процентів за користування кредитом як на прострочену заборгованість (стовпець 7 таблиці розрахунку заборгованості).
Поряд з цим, з п.1.3, п.1.4., п.1.6 Додатку №7 до договору банківського рахунка №НЕ7S7J від 20.06.2008 слідує, що за договором 20.06.2009 є граничним строком проведення боржником розрахунків з використанням кредитного ліміту на умовах цього договору, а строк користування кредитом не більше 30 (тридцяти) днів, протягом якого має бути здійснення погашення зазначеного (за рахунок кредитного ліміту) кредиту.
Станом на 06.12.2019 (дата подання підприємству кур`єрського зв`язку заявником для надсилання до Господарського суду Херсонської області заяви про видачу судового наказу, у тому числі на стягнення зазначеної в розмірі 912,57грн заборгованості за кредитом) пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, а саме, три роки (ст.257 Цивільного кодексу України), а також пройшов строк, який перевищує збільшений за домовленістю заявника та боржника строк позовної давності за зазначеною вимогою, а саме, п`ять років (п.5.4 Додатку №7 до договору банківського рахунка №НЕ7S7J від 20.06.2008).
За таких обставин наявні підстави для відмови у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 912,57грн заборгованості за кредитом, що виникла у серпні 2009 року, на підставі п.5 ч.1 ст.152 ГПК України.
2. Згідно наданого суду розрахунку заборгованості:
- проценти за користування кредитом в розмірі 5696,49грн нараховані за період з 12.08.2009 по 07.09.2018;
- нарахування процентів за користування кредитом в розмірі 5696,49грн здійснювалося за ставкою 63%.
Поряд з цим, з п.3.2., п.3.3, п.4.1.1., п.4.2.5. Додатку №7 до договору банківського рахунка №НЕ7S7J від 20.06.2008 слідує, що за договором сплата процентів за користування кредитом здійснюється протягом 30 (тридцяти) днів після використання кредитних коштів, несплачені протягом цього періоду проценти вважаються простроченими, а у випадку непогашення кредиту після закінчення 30 днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом, починаючи з 31-го дня встановлюється процентна ставка, у розмірі подвійної ставки річних інтервалу "16-30 днів", яка передбачена в розмірі 27 %. Тобто, 54%.
Станом на 06.12.2019 (дата подання підприємству кур`єрського зв`язку заявником для надсилання до Господарського суду Херсонської області заяви про видачу судового наказу, у тому числі на стягнення зазначених 5696,49грн процентів за кредитом, щодо стягнення 3147,68грн з цих процентів, нарахованих з 12.08.2009 по 17.11.2014, пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, а саме, три роки (ст.257 Цивільного кодексу України), а також пройшов строк, який перевищує збільшений за домовленістю заявника та боржника строк позовної давності за зазначеною вимогою, а саме, п`ять років (п.5.4 Додатку №7 до договору банківського рахунка №НЕ7S7J від 20.06.2008).
Крім того, проценти в розмірі 5696,49грн нараховані всупереч умов договору між заявником та боржником (за більшою ніж належить для застосування при розрахунку процентною ставкою за простроченим кредитом: 63% замість 54% згідно п.3.2 зазначеного додатку № 7 до договору (про необхідність застосування положень саме зазначеного п.3.2. при розрахунку процентів вказано, безпосередньо, у заяві про видачу судового наказу), й нарахована у такий спосіб сума процентів не може розглядатися як грошова сума щодо, якої відсутній спір.
За таких обставин наявні підстави для відмови у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 5696,49грн процентів за користування кредитом, в частині стягнення 3147,68грн з цих процентів, нарахованих з 12.08.2009 по 17.11.2014, на підставі п.5 ч.1 ст.152 ГПК України.
Крім того, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 5696,49грн процентів за користування кредитом, на підставі п.3 ч.1 ст.152 ГПК України, з урахуванням ч.2 ст.12 ГПК України, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 ГПК України, заявлена спірна вимога (в розмірі, що не ґрунтується на договорі).
3. Згідно наданого суду розрахунку заборгованості заявлена до стягнення пеня в розмірі 5230,12грн нарахована з липня 2014 року по 06.11.2019.
Станом на 06.12.2019 (дата подання підприємству кур`єрського зв`язку заявником для надсилання до Господарського суду Херсонської області заяви про видачу судового наказу, у тому числі на стягнення 5230,12грн, що нарахована за період з 17.07.2014 по 06.11.2019 у зв`язку з неповерненням кредиту у встановлений договором строк), щодо стягнення 260,70грн з цієї пені, що нарахована за період з 17.07.2014 по 17.11.2014, пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, а саме, один рік (ст.258 Цивільного кодексу України), а також пройшов строк, який перевищує збільшений за домовленістю заявника та боржника строк позовної давності за зазначеною вимогою, а саме, п`ять років (п.5.4 Додатку №7 до договору банківського рахунка №НЕ7S7J від 20.06.2008).
Крім того, пеня в розмірі 5230,12грн, що нарахована за період з 17.07.2014 по 06.11.2019 у зв`язку з неповерненням кредиту у встановлений договором строк) нарахована всупереч умов договору між заявником та боржником, а саме п.5.3. Додатку № 7 до зазначеного договору, за якими "нарахування неустойки здійснюється протягом трьох років із дня коли відповідне зобов`язання мало бути виконано", після того як минули три роки з встановленої договором дати повернення кредиту (поза межами періоду, починаючи з серпня 2009 року по серпень 2012 року).
За таких обставин наявні підстави для відмови у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 5230,12грн пені, в частині стягнення 260,70грн, що нарахована за період з 17.07.2014 по 17.11.2014, на підставі п.5 ч.1 ст.152 ГПК України.
Крім того, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 5230,12грн пені, на підставі п.3 ч.1 ст.152 ГПК України, з урахуванням ч.2 ст.12 ГПК України, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 ГПК України, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 ГПК України, заявлена спірна вимога (за іншій, ніж передбачено договором, період).
Отже, судом встановлено, що заявником при поданні заяви про видачу судового наказу не було дотримано вимог п.3 та п.5 ч.1 ст.152 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.
Наведені висновки суду, в частині відмови на підставі п.3 ч.1 ст.152 ГПК України у видачі судового наказу за вимогами про стягнення процентів за кредитом та пені, узгоджуються з правовою позицією, що містить у собі постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.07.2018 у справі № 903/125/18, а саме, при видачі судового наказу питання щодо відсутності спору щодо заявлених до стягнення сум має бути з`ясовано судом.
Відповідно до ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.3-п.6 ч.1 ст.152 ГПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
За ч.2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
За ч.2 ст.152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Керуючись ст.ст.257-259, 261 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.12, ст.148, п.3 та п.5 ч.1 ст.152, ст.ст.234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:
2. Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала набирає законної сили у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до п.1 ч.1 ст.255 та ч.1 ст.256 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України протягом десяти днів з дня її підписання до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області.

Ухвалу складено та підписано 17.12.2019 року.

Суддя К.В. Соловйов