ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Справа № 916/1744/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.,

за участю представників сторін:

позивача: Шавров І.І., згідно ордеру №1003215 від 13.12.2019р.

відповідача: не з`явився,

розглянувши справу №916/1744/18 за позовом Фізичної особи - підприємця Дунаєнка Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ) до TUNC BALIKCILIK DENIZCILIK VE AKARYAKIT SAN.VE TtC.LTD.STI (Bakurkov Istanbul-Turkiye) про стягнення 9000дол.США та 253524,20грн.із яких 9000 доларів США заборгованості, 211401грн. пені загалом за період з 10.05.2017р. по 16.08.2018р., 9477грн. три проценти річних за період з 10.05.2017р. по 16.08.2018р., 32646,20грн. індексу інфляції за період з 10.05.2017р. по 16.08.2018р.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 05.05.2017р. між сторонами спору було укладено контракт №б/н, за умовами якого позивач поставив відповідачу рибу камбалу охолоджену на суму 9000 доларів США. Однак, відповідач за поставлений товар не розрахувався.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, правом на подання відзиву не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи; неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, за умови ще й того, що ухвали від 10.09.2018р., від 01.10.2018р., від 25.04.2019р. по справі були напряму надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві з дотриманням положень пп.а) ч.1 ст.10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, 15.11.1965р., за результатами чого суд отримав повідомлення про недостатність адреси відповідача для вручення кореспонденції. Також прохання суду від 25.06.2019р. про вручення відповідачу судових документів у даній справі не виконано через недостатність адреси про що свідчить Сертифікат Генерального відділу з іноземних зносин та у справах Європейського Союзу Міністерства юстиції Республіки Турція від 19.08.2019р. №42569666-4-5-7149-2019-Е.28922/88204.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.09.2018р. відкрито провадження у справі №916/1744/18, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 01.10.2018р. об 11год.30хв.

У судовому засіданні 01.10.2018р. судом оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні на 17.10.2018р. о 14год.15хв.

У судові засідання 01.10.2018р., 17.10.2018р. представник відповідача не з`явився, у матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу ухвалу суду.

Ухвалою суду від 17.10.2018р. постановлено: звернутись до General Directorate of International Law and Foreign Relations із судовим дорученням про вручення TUNC BALIKCILIK DENIZCILIK VE AKARYAKIT SAN.VE TtC.LTD.STI даної ухвали суду, позову із додатками, зупинити провадження у справі до надходження відповіді від General Directorate of International Law and Foreign Relations Adalet на судове доручення про вручення процесуальних документів по справі №916/1744/18; надіслати Фізичній особі - підприємцю Дунаєнко Олександру Анатолійовичу судове доручення (Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів), оригінал даної ухвали для забезпечення їх належного нотаріально посвідченого перекладу; зобов`язати Фізичну особу - підприємця Дунаєнка Олександра Анатолійовича у строк до 02.11.2018р. надати суду нотаріально посвідчений переклад даної ухвали суду та позову із додатками на турецьку мову у двох примірниках; переклад на турецьку мову судового доручення (Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів) у двох примірниках. Також вказаною ухвалою призначено підготовче засідання суду на 25.04.2019р. о 10год.00хв.

За клопотанням від 14.12.2018р. за вх.№25838/18 до суду від ФОП Дунаєнка О.А. надійшов переклад документів для надсилання їх відповідачу - нерезиденту по справі №916/1744/18, однак, документи були надані позивачем у одному примірнику, у зв`язку з чим суд листом від 19.12.2018р. зобов`язав ФОП Дунаєнка О.А. надати суду нотаріально посвідчені переклади вказаних документів ще у одному примірнику.

Через неподання позивачем витребуваних судом документів, суд повторно листом від 18.03.2019р. зобов`язав ФОП Дунаєнка О.А. надати суду нотаріально посвідчені переклади вказаних документів ще у одному примірнику, однак, такі документи суду надані не були.

Ухвалою суду від 25.04.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження до 19.06.2019р. включно, відкладено підготовче засідання суду на 29.05.2019р. о 15год.00хв.

Ухвалою суду від 29.05.2019р. відкладено підготовче засідання суду на 19.06.2019р. о 12год.00хв.

19.06.2019р. судом постановлено ухвалу про звернення до General Directorate of International Law and Foreign Relations із судовим дорученням про вручення TUNC BALIKCILIK DENIZCILIK VE AKARYAKIT SAN.VE TtC.LTD.STI даної ухвали суду, позову із додатками, зупинення провадження у справі до надходження відповіді від General Directorate of International Law and Foreign Relations Adalet на судове доручення про вручення процесуальних документів по справі №916/1744/18, надсилання Фізичній особі - підприємцю Дунаєнко Олександру Анатолійовичу судове доручення (Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів), оригінал даної ухвали для забезпечення їх належного нотаріально посвідченого перекладу, про зобов`язання Фізичну особу - підприємця Дунаєнка Олександра Анатолійовича у строк до 03.07.2019р. надати суду нотаріально посвідчений переклад даної ухвали суду та позову із додатками на турецьку мову у двох примірниках; переклад на турецьку мову судового доручення (Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів) у двох примірниках. Також вказаною ухвалою відкладено підготовче засідання суду на 18.12.2019р. о 10год.00хв.

Клопотання позивача від 01.10.2018р. за вх.№19898/18, від 14.12.2018р. за вх.№25838/19, від 17.07.2019р. №14232/19 про долучення доказів до справи були судом задоволені.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

28.04.2017р. між ФОП Дунаєнко О.А. (продавець) та TUNC BALIKCILIK DENIZCILIK VE AKARYAKIT SAN.VE TtC.LTD.STI було укладено контракт №3/4/2017, відповідно до умов якого продавець постачає покупцю товари окремими партіями. Асортимент, кількість, ціна товару вказується в інвойсах та пакувальних листах при кожній відправці, які є невід`ємною частиною даного контракту. Вся документація по даному контракту, переписка, документи та сертифікати, що надаються, оформлюються на російській мові (п.п.1.2., 1.3. контракту).

Відповідно до п.п.2.1., 2.2., 2.6., 3.5. контракту №3/4/2017 від 28.04.2017р. загальна сума контракту складає 200000дол. США. Валютою платежу у відповідності до цього контракту є долар США. Ціна на кг, включаючи ціни перевезення, складає 4,50дол. США. Датою поставки товару вважається дата закінчення оформлення митних процедур на експорт товару. Право власності на товар, що постачається по даному контракту, переходить до покупця з моменту оформлення митних документів.

Згідно п.4.1. контракту №3/4/2017 від 28.04.2017р., додатку №1 від 16.03.2018р. платіж за поставлену продукцію здійснюється шляхом 100% передоплати на банківський рахунок продавця, або платежі будуть здійснюватися покупцем у вигляді оплати рахунків, що виставляються продавцем на конкретні поставки товару, банківськими переводами протягом 10 банківських днів після отримання риби охолодженої, свіжомороженої, на підставі виставленого рахунка. Представник покупця за довіреністю може внести грошові кошти у касі банківських установ на розрахунковий рахунок продавця згідно виставленого рахунку.

Відповідно до п.8.2. контракту №3/4/2017 від 28.04.2017р. за затримку повної або часткової оплати по даному контракту, покупець зобов`язаний виплатити продавцю штраф у розмірі 0,3% від неоплаченої суми за кожен день прострочки оплати. Сума штрафу не повинна перевищувати 10% від фактурної вартості товару.

За умовами п.п.9.1., 11.1. контракту №3/4/2017 від 28.04.2017р. спори сторін за цим контрактом підлягають вирішенню у Господарському суді Одеської області за правилами, процедурами, передбаченими законами України у відповідності до правил провадження справ у вказаному суді. Дійсний контракт регулюється матеріальним та процесуальним правом України. Контракт діє до повного погашення загальної суми контракту, а в частині виконання зобов`язань, що виникли в період дії контракту - до повного виконання взаємних зобов`язань сторін по контракту.

На виконання умов контракту №3/4/2017 від 28.04.2017р. позивач поставив відповідачу обумовлений договором товар у кількості 2000кг на загальну суму 9000дол. США, про що свідчить накладна №566 КВР 13482825 від 10.05.2017р.

Позивачем відповідачу було виставлено рахунок №12 від 05.05.2017р., доказів оплати якого з боку відповідача до суду не подано.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наведені в позові обґрунтування, надавши мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України „Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

У випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини. Вибір права щодо окремих частин правочину повинен бути явно вираженим (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.5 Закону України „Про міжнародне приватне право").

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, наявні в матеріалах справи первинні документи, зокрема, контракт №3/4/2017 від 28.04.2017р., накладна №566 КВР 13482825 від 10.05.2017р., рахунок №12 від 05.05.2017р. свідчать про поставку позивачем відповідачу товару, його отримання останнім, та за відсутності доказів оплати відповідачем товару судом встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 9000дол. США, яка судом підлягає стягненню в повній мірі.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

З підстав не належного та не своєчасного виконанням договірних зобов`язань, позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню в розмірі 211401грн. за період з 10.05.2017р. по 16.08.2018р.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, у п.8.2. контракту №3/4/2017 від 28.04.2017р. передбачено сплату штрафу за порушення покупцем строків оплати вартості товару, та при цьому визначено порядок його нарахування: 0,3% від неоплаченої суми за кожен день прострочки оплати, що дає підстави суду дійти висновку, що мова у даному випадку йде саме про нарахування такої штрафної санкції як пеня.

Суд, перевіривши зроблений позивачем розрахунок пені, встановив, що його зроблено невірно. Так, позивачем обчислено пеню із суми заборгованості у 249030грн., яку визначено як еквівалент до 9000дол. США. Між тим, у позові вказано, що розрахунок пені здійснено станом на 16.08.2018р., тоді як за курсом НБУ станом на вказану дату курс гривні до долару США становив 27,449860 грн. Отже, пеня мала бути обрахована із суми 247048,74грн. (9000дол.США*27,449860грн.). Крім того, позивач невірно визначив початок відліку прострочення - з 10.05.2017р., тоді як положення додатку №1 від 16.03.2018р. до контракту №3/4/2017 від 28.04.2017р. передбачають можливість для відповідача оплатити вартість поставленого товару протягом 10 банківських днів з дня його отримання, тобто, з огляду на положення п.3.5. контракту, які визначають дату поставки товару - з моменту оформлення митних документів, оскільки штам митниці на накладній №566 КВР 13482825 містить дату - 11.05.2017р., датою початку прострочення відповідачем оплати товару є - 24.05.2017р. Попри вказані недоліки розрахунку позивача, ним в порушення ч.6 ст.232 ГК України обраховано пеню за період, який перевищує шість місяців з дати, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, за розрахунком суду сума пені, обрахована за період з 24.05.2017р. по 24.11.2017р., складає 136370,90грн. (247048,74грн.*0,3%*184дні/100%). Враховуючи викладене, задоволенню судом підлягає частково позовна вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 136370,90грн. за період з 24.05.2017р. по 24.11.2017р.

Крім того, позивач у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем за отриманий товар нарахував до стягнення з відповідача 9477грн. три проценти річних за період з 10.05.2017р. по 16.08.2018р., 32646,20грн. суми втрат від інфляції за період з 10.05.2017р. по 16.08.2018р.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши зроблений позивачем розрахунок трьох процентів річних, встановив, його помилковість. Позивач обрахував три проценти річних, зазначаючи про еквівалентну 9000грн. суму заборгованості - 249030грн. Однак, так як розрахунок трьох процентів позивачем здійснено станом на 16.08.2018р., то за курсом НБУ станом на вказану дату курс гривні до долару США становив 27,449860грн., позаяк, три проценти річних мали бути обраховані із суми 247048,74грн. (9000дол.США*27,449860грн.). Крім того, позивач невірно визначив початок відліку прострочення - з 10.05.2017р., тоді як положення додатку №1 від 16.03.2018р. до контракту №3/4/2017 від 28.04.2017р. передбачають можливість для відповідача оплатити вартість поставленого товару протягом 10 банківських днів з дня його отримання, тобто, з огляду на положення п.3.5. контракту, які визначають дату поставки товару - з моменту оформлення митних документів, оскільки штам митниці на накладній №566 КВР 13482825 містить дату - 11.05.2017р., датою початку прострочення відповідачем оплати товару є - 24.05.2017р. Таким чином, за розрахунком суду сума трьох процентів річних складає 9117,11грн. (247048,74грн.*3*449/365дн.*100%). Враховуючи викладене, задоволенню судом підлягає частково позовна вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 9117,11грн. за період з 24.05.2017р. по 16.08.2018р.

Стосовно нарахування позивачем 32646,20грн. суми втрат від інфляції за період з 10.05.2017р. по 16.08.2018р. суд зазначає про наступне.

Як роз`яснено у п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 524 зазначеного Кодексу зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини 1 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина 2 статті 533 Цивільного кодексу України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 04.12.2019р. по справі №910/15714/18.

Отже, за таких умов, суд доходить висновку, що оскільки валютою контракту №3/4/2017 від 28.04.2017р. є долар США, грошове зобов`язання з якого відповідачем порушене, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти, контракт не передбачає порядок застосування еквіваленту іноземної валюти на день виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 32646,20грн. суми втрат від інфляції за період з 10.05.2017р. по 16.08.2018р. задоволенню судом не підлягає.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 3500грн. Хоча фактично судовий збір, який мав сплатити позивач за розгляд даного позову складає 7508,58грн. Таким чином, так як позовні вимоги позивача задоволені частково, позивач має суму судового збору пропорційну до розміру позовних вимог, в частині яких відмовлено, сплатити до державного бюджету, що складає 1620,54грн. Судовий збір в сумі 3500грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача внаслідок часткового задоволення судом позовних вимог позивача. Решта суми, що складає пропорційну до розміру задоволених судом позовних вимог в частині до несплаченого в бюджет судового збору, підлягає стягненню з відповідача до Державного бюджету України в сумі 2388,04грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Фізичної особи - підприємця Дунаєнка Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ) до TUNC BALIKCILIK DENIZCILIK VE AKARYAKIT SAN.VE TtC.LTD.STI (ZEYTINLIK MAH. TURKCU, SOK. NO 13, 2/31 BEYAZLAR CATIN PASAJI, BAKURKOV-ISTANBUL TURKIYE) про стягнення 9000дол.США та 253524,20грн. заборгованості.

2. Стягнути з TUNC BALIKCILIK DENIZCILIK VE AKARYAKIT SAN.VE TtC.LTD.STI (ZEYTINLIK MAH. TURKCU, SOK. NO 13, 2/31 BEYAZLAR CATIN PASAJI, BAKURKOV-ISTANBUL TURKIYE) на користь Фізичної особи - підприємця Дунаєнка Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 9000 (дев`ять тисяч) доларів США заборгованості, що за курсом НБУ станом на 18.12.2019р. за курсом НБУ (1дол.=23,43грн.) складає 210870грн., 136370 (сто тридцять шість тисяч триста сімдесят) грн. 90коп. пені, 9117 (дев`ять тисяч сто сімнадцять) грн. 11коп. три проценти річних, 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. судового збору.

3. Стягнути з TUNC BALIKCILIK DENIZCILIK VE AKARYAKIT SAN.VE TtC.LTD.STI (ZEYTINLIK MAH. TURKCU, SOK. NO 13, 2/31 BEYAZLAR CATIN PASAJI, BAKURKOV-ISTANBUL TURKIYE) до державного бюджету України (рахунок НОМЕР_2, отримувач: УК у м.Одесі/Приморський р-н/22030101, код ЄДРПОУ отримувача: 38016923, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101, код ЄДРПОУ Господарського суду Одеської області: 03499997) 2388 (дві тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 04коп. судового збору.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Дунаєнка Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до державного бюджету України (рахунок НОМЕР_2, отримувач: УК у м.Одесі/Приморський р-н/22030101, код ЄДРПОУ отримувача: 38016923, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101, код ЄДРПОУ Господарського суду Одеської області: 03499997) 1620 (одну тисячу шістсот двадцять) грн. 54коп. судового збору.

5. Відмовити Фізичній особі - підприємцю Дунаєнку Олександру Анатолійовичу ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1) у задоволенні решти частини позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення буде складено 19 грудня 2019 р.

Суддя І.А. Малярчук