СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" грудня 2019 р. Справа № 913/472/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вх. №3639 Л/2) на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.10.2019, постановлену у приміщенні Господарського суду Луганської області суддею Косенко Т.В., час проголошення ухвали - 11:07год., дата складання повного тексту ухвали - не зазначено, у справі №913/472/19

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м. Луганськ,

до Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот", м. Сєвєродонецьк,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Статус-Трейд", м. Київ, 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім-Трейд", м. Київ,

про стягнення 15 945 107, 36грн

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання азот про стягнення заборгованості у сумі 15 945 107, 36грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії від 27.12.2018.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.10.2019 позов залишено без розгляду з тих підстав, що позивач не подав у встановлений судом строк витребуваних доказів надсилання третім особам копії позовної заяви з додатками листом з описом вкладення, і не повідомив суд про причини їх неподання; суд дійшов висновку, що не надсилання третім особам копії позовної заяви з додатками є порушенням вимог частини 3 статті 176 Господарського процесуального кодексу України та процесуальних прав таких учасників справи.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду від 15.10.2019, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до Господарського суду Луганської області для продовження розгляду.

Одночасно апелянт звернувся до апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду, посилаючись на те, що він звернувся з апеляційною скаргою в межах 10-денного строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду з дати вручення повного тексту.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.10.2019 у справі №913/472/19 було залишено без руху з тих підстав, що апелянтом до апеляційної скарги не були додані докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, про що Господарським судом Луганської області складено акт №84 від 25.11.2019.

Крім того, судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідно до частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

В апеляційній скарзі зазначено, що апеляційна скарга підписана представником позивача - адвокатом Гаврищишиним А.М.

Статтею 60 Господарського процесуального кодексу України зазначено документи, що підтверджують повноваження представників.

Так, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Поряд з цим, в силу вимог статті 58 Господарського процесуального кодексу України представник апелянта, який підписав апеляційну скаргу, має бути адвокатом, оскільки дана справа не відноситься до малозначних справ.

До апеляційної скарги додана копія довіреності №54 від 13.05.2019, відповідно до якої Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" в особі директора Андрієнка В.М. уповноважив начальника відділу правового забезпечення ДПЗД "Укрінтеренерго" Гаврищишина А.М. представляти інтереси ДПЗД "Укрінтеренерго" в місцевих судах, апеляційних судах та Верховному Суді, з усіма правами, наданими чинним законодавством.

Однак, до апеляційної скарги не були додані докази на підтвердження того, що представник позивача - Гаврищишин А.М., який підписав апеляційну скаргу, є адвокатом; матеріали справи таких документів на момент звернення з апеляційною скаргою не містили.

Апеляційним господарським судом було встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю Гаврищишина А.М. зупинено згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 18.03.2019 на підставі заяви.

Відповідно до частини 5 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апелянтом до апеляційної скарги не додано належних доказів на підтвердження повноважень у Гаврищишина А.М. як представника підписувати від імені та в інтересах позивача апеляційну скаргу.

Отже, дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, судом було встановлено, що додані до апеляційної скарги документи не відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України, оскільки апелянтом до апеляційної скарги не додані належні докази на підтвердження повноважень Гаврищишина А.М. як представника підписувати від імені та в інтересах позивача апеляційну скаргу, а також не додані докази сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, відповідно, апеляційну скаргу було залишено без руху.

Щодо клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду, судом було зазначено, що пропущений строк подання апеляційної скарги на ухвалу суду в силу положень статті 256 Господарського процесуального кодексу України підлягає поновленню.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 було постановлено апелянту усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме, апелянт мав надати суду належні докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у встановленому законом порядку і розмірі; і належні докази на підтвердження повноважень у Гаврищишина А.М. як адвоката підписувати від імені та в інтересах позивача апеляційну скаргу станом на 28.10.2019.

Згідно матеріалів справи, апелянт отримав ухвалу апеляційного господарського суду про залишення апеляційної скарги без руху 09.12.2019.

17.12.2019 від апелянта надійшла заява про усунення недоліків (вх.№11855), до якої апелянтом додані:

- платіжне доручення №30073727 від 05.12.2019 про сплату судового збору;

- копія наказу від 15.03.2019 №48-к/тр про відпустку директора підприємства позивача Андрієнка В ОСОБА_1 на період з 19 по 21 березня 2019, та покладення на цей період виконання обов`язків директора на ОСОБА_2 ;

- копія наказу від 20.03.2019 №49-к/тр (за підписом в.о. директора Матвієнка Р.П.) про призначення Гаврищишина А. ОСОБА_3 з 20.03.2019 начальником відділу правового забезпечення на період перебування основного працівника у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, або до фактичного виходу на роботу з відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

- копія витягу зі статуту Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго, відповідно до якого управління підприємством здійснюється відповідно до цього Статуту його керівником, який підзвітний уповноваженому органу управління;

- роздруківка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з якою керівником ДПЗД "Укрінтеренерго", який уповноважений представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами та має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, є Андрієнко В.М.;

- копію свідоцтва про право на заняття Гаврищишиним А.М. адвокатською діяльністю серії ЧК №000922 від 15.05.2018;

- докази на підтвердження повноважень адвоката Онищенка Т.О. на підписання заяви про усунення недоліків.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

За приписами частин 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на дату підписання і звернення з апеляційною скаргою), сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, зазначені положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичною особою або в порядку самопредставництва, або іншими особами - представниками юридичної особи за довіреністю.

В порядку самопредставництва юридичну особу може представляти її керівник або член виконавчого органу, уповноважений діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи).

Щодо представника юридичної особи за довіреністю судом апеляційної інстанції в ухвалі від 02.12.2019 вже було зазначено, що у даному випадку справа не відноситься до малозначних справ (ціна позову - 15 945 107, 36грн), відтак, апеляційна скарга може бути підписана адвокатом як представником позивача.

Згідно матеріалів справи, апеляційна скарга була підписана Гаврищишиним А.М. як представником позивача і адвокатом.

Однак, як було встановлено судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 02.12.2019, до апеляційної скарги не були додані докази на підтвердження того, що представник позивача - Гаврищишин А.М., який підписав апеляційну скаргу, є адвокатом.

Апеляційним господарським судом було встановлено, що згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю Гаврищишина А.М. зупинено згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 18.03.2019 на підставі заяви.

Відповідно до частини 5 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України.

У заяві про усунення недоліків позивач підтверджує, що право на зайняття адвокатською діяльністю Гаврищишина А.М. згідно зі свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №000922 від 15.05.2018 зупинено на підставі заяви від 18.03.2019 відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Отже, у даному випадку Гаврищишин А.М. не має повноважень на підписання апеляційної скарги як адвокат - представник позивача, що апелянтом не заперечується.

Разом з тим, апелянт посилається на те, що згідно зі статутом ДПЗД "Укрінтеренерго", а саме розділом 7 "Управління підприємством", управління підприємством здійснюється його керівником (пункт 7.2. Статуту).

Керівник діє без довіреності від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, інших організаціях, а також у відносинах з юридичними та фізичними особами, а також пред`являє від імені підприємства претензії, позови, заяви, скарги до українських та іноземних суб`єктів господарювання, а також інших осіб (пункт 7.7. Статуту).

Як вказує апелянт, виходячи із зазначеного, директор підприємства може виконувати функції з представництва підприємства самостійно або доручивши таку функцію відповідному структурному підрозділу (кваліфікованому працівнику); наказом №49-кр/тр від 20.03.2019 ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділу правового забезпечення ДПЗД "Укрінтеренерго" - даний відділ є складовою частиною виконавчого органу (керівництва) ДПЗД "Укрінтеренерго".

За таких обставин, апелянт вважає, що довіреність №54 від 13.05.2019, яка наявна в матеріалах справи і відповідно до якої Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" в особі директора Андрієнка В.М. уповноважив начальника відділу правового забезпечення ДПЗД "Укрінтеренерго" Гаврищишина А.М. представляти інтереси ДПЗД "Укрінтеренерго" в місцевих судах, апеляційних судах та Верховному Суді, з усіма правами, наданими чинним законодавством, є підтвердженням делегування безпосередніх повноважень керівника підприємства іншому працівнику виконавчого органу ДПЗД "Укрінтеренерго".

Дослідивши апеляційну скаргу і додані до неї документи, а також надані апелянтом пояснення у заяві про усунення недоліків із доданими до неї документами, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 визначено, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи саме як її представники, а не в порядку самопредставництва.

30.09.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", яким внесено зміни до Конституції України та доповнено Основний Закон окремими статтями.

За статтею 59 Конституції України (в редакції наведеного вище Закону), кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також Конституцію України було доповнено статтею 131-2, за частинами 1, 3 та 4 якої, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 161 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

За положеннями статті 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається із апеляційної скарги, вона підписана від імені та в інтересах позивача її представником Гаврищишиним А.М.

Тобто, апеляційна скарга була подана позивачем не в порядку самопредставництва позивача, а від імені його довіреної особи - представником Гаврищишиним А.М., який однак, з підстав, зазначених вище таких повноважень не мав, оскільки його право на заняття адвокатською діяльністю зупинено, що ним підтверджено у заяві про усунення недоліків, отже, не має права здійснювати адвокатську діяльність в силу положень частини 5 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до частини 2 статті 58 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, дана справа, виходячи із ціни позову, малозначною не є.

Щодо доводів апелянта, що директор підприємства може виконувати функції з представництва підприємства, доручивши таку функцію відповідному структурному підрозділу (кваліфікованому працівнику), зокрема начальнику відділу правового забезпечення ДПЗД "Укрінтеренерго", який є складовою частиною виконавчого органу ДПЗД "Укрінтеренерго", Гаврищишину А.М., судова колегія зазначає таке.

Безумовно, що директор підприємства позивача може доручити таку функцію відповідному структурному підрозділу (кваліфікованому працівнику), однак, у даному випадку таким кваліфікованим працівником, який представляє інтереси позивача як довірена особа, може бути лише адвокат, оскільки відповідно до статей 12, 58 Господарського процесуального кодексу України дана справа не є малозначною.

Поряд з цим, згідно з положеннями статті 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа також може брати участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником ДПЗД "Укрінтеренерго", який уповноважений представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами та має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності зазначена одна особа - Андрієнко В.М ОСОБА_5 ; відомості щодо інших осіб, які уповноважені представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами та мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, відсутні.

І апелянтом не надано суду належних і допустимих доказів, що Гаврищишин А.М. є членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені позивача відповідно до закону, статуту, положення.

Апелянтом не зазначено такої норми закону, статуту, положення.

А припущення апелянта, що ОСОБА_4 може представляти позивача в порядку самопредставництва є довільним тлумаченням норм чинного законодавства на свою користь і протирічить безпосередньо позиції апелянта щодо подання апеляційної скарги, яка була подана не в порядку самопредставництва, а як представником апелянта і адвокатом Гаврищишиним А.М.

У рішенні від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що "право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Суд зазначає, що вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу.

Наведені положення не порушують суть права на апеляційне оскарження, не позбавляють осіб їх права на самопредставництво, здійснюване для юридичних осіб їх органами, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством, статутом чи положенням.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 №910/23346/16.

Доказів звернення позивачем з апеляційною скаргою в порядку самопредставництва відповідно до положень статті 56 Господарського процесуального кодексу України (в редакції станом на час подання скарги) матеріали справи та заяви про усунення недоліків не містять, а повноважень на підписання апеляційної скарги як представник позивача і адвокат Гаврищишин А.М. не має, що апелянтом не спростовується.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія доходить висновку про повернення апеляційної скарги апелянту без розгляду як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Повернути апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.10.2019 у справі №913/472/19 без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Додаток апелянту: апеляційна скарга з додатками на 17 аркушах, та два поштових конверта.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза