ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 Справа № 917/1676/19

м. Полтава

За позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 39601; адреса для листування: пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601

до Кременчуцького ліцею № 17 "Вибір" імені М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області, вул. Тараса Бульби, 14, м. Кременчук, Полтавська область, 39610

про стягнення грошових коштів.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: Черкова Н.М. (свідоцтво № 1140 від 04.01.12, довіреність від 31.10.19).

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (далі - позивач/ АТ "Полтаваобленерго") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Кременчуцького ліцею № 17 "Вибір" імені М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі - відповідач/ Ліцей № 17) 1380243,30 грн., в тому числі 1118715,97 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, 216319,46 грн. пені, 24817,83 грн. інфляційних втрат та 20390,04 грн. 3% річних. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1740 від 01.01.2010.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.09.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 24.10.2019.

24.10.2019 суд відклав підготовче засідання по справі на 12.11.2019.

05.11.2019 до суду надійшло клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог та повернення надлишково сплаченого судового збору. Згідно вказаної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 618693,24 грн., в тому числі 357165,91 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, 216319,46 грн. пені, 24817,83 грн. інфляційних втрат та 20390,04 грн. 3% річних. До вказаного клопотання додано докази його направлення на адресу відповідача.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вказану норму, заява про зменшення розміру позовних вимог, була прийнята судом до розгляду. В зв`язку з цим, розглядається позов про стягнення з відповідача 618693,24 грн., в тому числі 357165,91 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, 216319,46 грн. пені, 24817,83 грн. інфляційних втрат та 20390,04 грн. 3% річних.

Ухвалою від 12.11.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 03.12.2019.

03.12.2019 від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог та повернення надлишково сплаченого судового збору від 02.12.2019 (вх. № 13326).

Оскільки клопотання про зменшення розміру позовних вимог від 02.12.2019 надійшло до суду після закриття підготовчого провадження у справі, суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

В судове засідання 03.12.2019 відповідач чи його представник не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення. Таким чином, неявка в судове засідання відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач у відзиві повідомив про часткову сплату заборгованості та просив суд зменшити розмір стягуваної суми пені на 90%.

В судовому засіданні 03.12.2019 представник позивача підтримує позовні вимоги у розмірі 389931,92 грн.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2010 між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго", яке пізніше було перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго", а потім на Акціонерне товариства "Полтаваобленерго" (теплопостачальна організація за договором) та Кременчуцьким ліцеєм № 17 "Вибір" імені М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області (споживач за договором) було укладено договір № 1740 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору теплопостачальна організація зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до Закону України «Про теплопостачання» та діючого законодавства України.

Додатком № 2 до Договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної споживачу за поточний рік відповідно до тарифів діючих на момент укладання Договору, а додатком № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 2.2.2 Договору та додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до Договору.

Пунктом 2 додатку № 4 до договору передбачено, що споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає показники на 25 число календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює "Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку" та надає її теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та "Акта про обсяги спожитої Споживачем теплової енергії".

Згідно п. 1 Додатку № 4 до договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця. Сплату рахунків теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Згідно п. 4.2.2. договору за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що відповідач систематично порушував терміни оплати за теплову енергію, встановлені Договором. Так, відповідач стверджує, що за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року станом на 28.10.2019 за відповідачем рахувалася заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 357165,91 грн. На підтвердження обсягів споживання відповідачем теплової енергії у вказані періоди позивачем надано копії актів про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії:

- за грудень 2018 року від 20.12.2018 на суму 440112,82 грн.;

- за січень 2019 року від 18.01.2019 на суму 378387,54 грн.;

- за лютий 2019 року від 20.02.2019 на суму 463935,84 грн.;

- за березень 2019 року від 20.03.2019 на суму 290681,62 грн.;

- за квітень 2019 року від 10.04.2019 на суму 115417,41 грн.

Всього за вказаний період відповідно до актів відповідачем спожито теплової енергії на суму 1688535,23 грн.

Також на підтвердження обсягів споживання відповідачем теплової енергії позивачем надано копії відомостей про фактичні покази засобів теплової енергії за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року.

Позивачем були виставлені рахунки на оплату відповідачем теплової енергії (копії рахунків та доказів їх вручення відповідачу (відомості про отримання) - в матеріалах справи).

Відповідач за теплову енергію розрахувався не в повному обсязі сплативши 27.11.2018 - 149778,00 грн. (частину оплати зараховано в оплату за листопад 2018 року), 21.12.2018 - 5320,33 грн., 22.02.2019 - 51750,00 грн., 11.03.2019 - 11520,00 грн., 11.03.2019 - 72761,00 грн., 04.04.2019 - 25804,61 грн., 07.05.2019 - 181804,00 грн., 22.05.2019 - 67206,00 грн., 30.05.2019 - 25409,38 грн., 18.06.2019 - 1021,43 грн., 04.07.2019 - 1131,26 грн., 12.07.2019 - 36591,20 грн., 26.07.2019 - 15000,00 грн., 29.08.2019 - 1610,26 грн., 22.10.2019 - 759939,80 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію станом на 28.10.2019 (дата прийнятої судом заяви позивача про зменшення позовних вимог) становила 357165,91 грн.

З огляду на те, що відповідач не виконує умови договору, позивач нарахував відповідачу 216319,46 грн. пені за період з 28.12.2018 по 06.05.2019, 20390,04 грн. три відсотка річних за період з 28.12.2018 по 06.05.2019, а також 24817,83 грн. інфляційних за період з січня по липень 2019 року. Вказані суми основного боргу, пені, річних та інфляційних позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач у відзиві зазначає, що після порушення провадження у справі ним було сплачено частину заборгованості в сумі 1610,26 грн. 29.08.2019.

Судом встановлено, що вказана відповідачем оплата позивачем врахована у заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Також відповідач просить суд зменшити стягувану суму пені на 90 %, посилаючись на те, що Ліцей № 17 є закладом освіти, який фінансується з міського бюджету, в зв`язку з цим виконання зобов`язань по Договору не залежить від волі відповідача, заборгованість утворилася через відсутність своєчасного фінансування з боку Кременчуцької міської ради.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Статтею 617 ЦК України визначено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Норми статей 614, 617 ЦК України кореспондуються з нормами статті 218 ГК України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі коли інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовується відповідачем наявність станом на 28.10.2019 заборгованості відповідача за спожиту ним у грудні 2018 - квітні 2019 років теплову енергію у розмірі 357165,91 грн.

Також судом встановлено, що 11.11.2019 відповідачем було частково погашено борг на суму 228761,32 грн.

Таким чином, в частині стягнення 228761,32 грн. основного боргу предмет спору відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Тобто, провадження у справі в частині стягнення 228761,32 грн. основного боргу підлягає закриттю.

В іншій частині стягнення основного боргу позов є обґрунтованим, а отже підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 216319,46 грн. пені за період з 28.12.2018 по 06.05.2019, 20390,04 грн. три відсотка річних за період з 28.12.2018 по 06.05.2019, а також 24817,83 грн. інфляційних за період з січня по липень 2019 року, суд зазначає наступне.

Згідно п. 4.2.2. Договору за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, пені та інфляційних втрат суд встановив їхню правильність.

Відповідач у відзиві просить суд зменшити розмір пені на 90%.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п.п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання вирішується судом оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи специфічний вид діяльності відповідача, який є бюджетною неприбутковою установою, а також те, що причиною несвоєчасної оплати зобов`язань за договором стало несвоєчасне фінансове забезпечення з місцевого бюджету, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на 50%.

Таким чином, стягненню підлягає пеня в сумі 108159,73 грн. (216319,46 грн. - 50%). В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Від позивача надійшло клопотання про повернення суми надлишково сплаченого судового збору.

Судом встановлено, що при поданні позову позивачем платіжним дорученням № було сплачено судовий збір у розмірі 20703,65 грн.

Після зменшення позивачем розміру позовних вимог, ціна позову становить 618693,24 грн.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн.

Таким чином, за подання позову, ціна якого складає 618693,24 грн., позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 9280,40 грн.

Тобто, позивачем надлишково сплачено судовий збір у сумі 11423,25 грн. (20703,65 - 9280,40).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Крім цього, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у справі в частині стягнення 228761,32 грн. було закрито у зв`язку із відсутністю предмету спору, судовий збір за подання до суду позову з вказаною вимогою, який складає 3431,42 грн., підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Враховуючи викладене, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір на загальну суму 14854,67 грн. (11423,25 грн. + 3431,42 грн.).

В іншій частині судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 231 (п. 2 ч. 1), 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 228761 грн. 32 коп. основного боргу.

3. Стягнути з Кременчуцького ліцею № 17 "Вибір" імені М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області (вул. Тараса Бульби, 14, м. Кременчук, Полтавська область, 39610; ) на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 39601; адреса для листування: пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601; ) 128404 грн. 59 коп. основного боргу, 108159 грн. 73 коп. пені, 20390 грн. 04 коп. 3% річних, 24817 грн. 83 коп. інфляційних втрат, 5848 грн. 98 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Повернути Акціонерному товариству "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 39601; адреса для листування: пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601; ) з Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір у сумі 14854 грн. 67 коп., який сплачено платіжним дорученням № від 20.09.2019 (оригінал платіжного доручення № від 20.09.2019 на суму 20703,65 грн. знаходиться в матеріалах справи № 917/1676/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 11.12.2019.

Суддя О.С. Семчук