ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019м. ДніпроСправа № 904/4707/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ"

до Фізичної особи-підприємця ГАДЛЕВСЬКОГО ЄВГЕНА АНАТОЛІЙОВИЧА

про стягнення 57531,46грн., з яких 52000,00грн. за дозволеним овердрафтом та 5531,46грн. заборгованості за недозволеним овердрафтом (кредитний договір №011/3138/376887 від 15.11.2017)

Представники: справу розглянуто без виклику представниківучасників справи.

І. ПРОЦЕДУРА ПРОВАДЖЕННЯ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ГАДЛЕВСЬКОГО ЄВГЕНА АНАТОЛІЙОВИЧА (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути заборгованість у розмірі 57531,46грн. (кредитний договір №011/3138/376887 від 15.11.2017).

Судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 1921,00грн., покласти на відповідача.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

05.02.2019 між позивачем (далі - позивач, банк, кредитор) та відповідачем (далі - відповідач, боржник, позичальник) укладено Кредитний договір №011/3138/376887 (далі - кредитний договір), за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит з максимальним лімітом 50000,00грн. строком до 15.11.2019, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 29,9% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Станом на 24.09.2019 заборгованість відповідача перед позивачем становить 57531,46грн., яка складається із заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 52000,00грн. та заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 5531,46грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4707/19 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2019.

Ухвалою від 21.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 20.12.2019.

Щодо строку для подачі відзиву.

Ухвалу від 21.10.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідач отримав 22.11.2019, що, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, підтверджується ухвалою, яка повернулася на адресу господарського суду 26.11.2019 з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідачу в ухвалі від 21.10.2019 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подачі відзиву до 07.12.2019.

В ухвалі від 21.10.2019 встановлено строк для вчинення процесуальних дій до 20.12.2019.

Станом на 20.12.2019 відзив на позов не надано.

Господарський суд констатує, що відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, шістдесятиденний строк з дня відкриття провадження у справі спливає 20.12.2019.

20.12.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд встановив обставини справи та дійшов таких висновків.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

Доказами, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, предметом доказування у господарській справі є лише ті факти, які мають матеріально-правове значення, тобто факти без з`ясування яких не можна правильно вирішити справу по суті.

Таким чином, предмет доказування - це коло фактів матеріально-правового значення, які підлягають встановленню для вирішення господарської справи по суті.

Можна виділити два основних підходи до визначення предмету доказування, які відповідають його розумінню у вузькому і широкому сенсі.

Предмет доказування у вузькому розумінні визначається як сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, тобто фактів, з якими закон пов`язує виникнення, зміну і припинення правовідносин між сторонами і на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Даний склад фактів визначається нормою права, яка регулює спірні правовідношення.

У широкому розумінні предмет доказування вміщує не тільки юридичні факти, які обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, але і інші обставини, без встановлення яких неможливо правильне вирішення справи і виконання судом інших задач господарського судочинства.

До предмету доказування у широкому розумінні можна віднести наступні групи фактів:

1. юридичні факти матеріально-правового характеру;

2. доказові факти;

3. юридичні факти процесуально-правового характеру (які визначають наявність у особи права на пред`явлення позову і здійснення інших процесуальних дій );

4. факти, які сприяють правильній оцінці доказів (наприклад, факт підробки письмового доказу );

5. факти, встановлення яких необхідно суду для виконання попереджувальних і виховних задач господарського судочинства.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі:

1. Обставини укладання договору.

2. Природа договору.

3. Факт надання кредиту.

4. Строк повернення кредиту.

5. Правильність заявлених до стягнення сум.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", що підтверджується витягом із статуту (далі - позивач, банк, кредитор) та фізичною особою-підприємцем ГАДЛЕВСЬКИМ ЄВГЕНОМ АНАТОЛІЙОВИЧЕМ (далі - відповідач, боржник, позичальник) укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №011/3138/376887 від 15.11.2017 (далі - договір).

Предметом договору визначено умови кредитування, відповідно до умов договору протягом строку дії кредиту банк надає клієнту можливість використання кредитної лінії (далі - кредит) з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, №260522038 (далі - рахунок) шляхом здійснення платежу в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів. Максимальний ліміт кредиту за договором складає 50000,00грн. (далі - максимальний ліміт). В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту (далі - поточний ліміт). На дату укладання договору поточний ліміт кредиту складає 40000,00грн. В подальшому поточний ліміт кредиту встановлюється та визначається відповідно до статті 3 договору (пункт 1.1 договору). Строк дії кредиту (далі - строк дії кредиту) - з наступного дня, що слідує за датою укладання договору (далі - дата початку кредитування) по 15.11.2019 включно (пункт 1.2 договору). Грошові зобов`язання клієнта за договором є безумовними та безвідкличними, їх використання має пріоритет над будь-якими поточними та майбутніми грошовими зобов`язання клієнта, якщо інше не встановлено законодавством України (пункт 1.5 договору).

Ціну договору визначено у статті 2. Проценти за користування кредитом та комісійні винагороди.

Строк. Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками (за наявності) і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього договору зобов`язань (пункт 13.2 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі кредитного договору, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку кредитора надати грошові кошти відповідає обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти і комісійні.

3. Факт надання кредиту.

Пунктом 3.1 договору визначено, що на умовах договору, у разі ініціювання клієнтом операцій по Рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів та відсутності (недостатності) на рахунку власних коштів клієнта банк зобов`язується надати кредитні кошти шляхом їх безготівкового переказу з позичкового рахунку на рахунок в межах поточного ліміту та здійснити ініційовану клієнтом операцію.

Відповідно до умов пункту 3.1 договору кредитор надав позичальнику кредит після виконання позичальником обов`язкових умов, зазначених у пункті 3.1 Кредитного договору, на підставі письмових заяв позичальника про надання кредиту (траншу), шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритого у банку позивача, для подальшого використання його за цільовим призначенням, що підтверджується випискою по рахунку.

4. Строк повернення кредиту.

Пунктом 2.1 договору визначено, що протягом всього строку фактичного користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати щомісяця банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки у розмірі 29,9% річних, крім випадків передбачених пунктом 2.2 договору.

Нарахування процентів здійснюється на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, для яких діє пільговий період за строк фактичного користування кредитом. Таке нарахування здійснюється щомісяця в будь-який день у період, що починається за 4 (чотири) робочих дні до закінчення календарного місяця та закінчується в останній день місяця, але не раніше 25 (двадцять п`ятого) числа кожного календарного місяця (дата розрахунку процентних платежів), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується перший день фактичного використання клієнтом кредитних коштів, останній день користування кредитом не враховується. Нарахування процентів здійснюється за період з дати фактичного використання кредитних коштів по дату розрахунку процентних платежів в поточному періоді включно. При простроченні погашення кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборгованості, у тому числі, протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті відповідно до умов договору (пункт 2.3 договору).

Згідно пункту 5.1 договору клієнт зобов`язаний протягом дії договору здійснювати погашення заборгованості у порядку, визначеному договором, шляхом зарахування на рахунок щомісячного обов`язкового платежу, розрахованого відповідно до умов пункту 5.2 договору, та здійснювати повне (остаточне) погашення заборгованості не пізніше дати закінчення кредитування. Під поняттям "погашення заборгованості" сторони розуміють повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій, штрафів та інших платежів, якщо такі матимуть місце, які передбачені договором, у тому числі відшкодування витрат та збитків банка, пов`язаних з неналежним виконанням клієнтом умов договору.

Клієнт, відповідно до пункту 5.2 договору, зобов`язаний до 10 (десятого) числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення договору) датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на рахунку наявність коштів для сплати щомісячного обов`язкового платежу у сумі не менше 15 відсотків від залишку заборгованості за кредитом на дату розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми встановленої відповідними тарифами банка. При цьому, залишок заборгованості за кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов`язкового платежу, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та штрафів за всіма видами заборгованості, зменшену на суму невнесеного клієнтом щомісячного обов`язкового платежу попередніх місяців.

За результатами аналізу положень укладеного між сторонами договору логічним є висновок, що у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за договором у строки та у розмірах встановлених графіком погашення кредитної заборгованості.

Матеріали справи не містять доказів щомісячного погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов договору, а саме несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу відповідача направлено вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором за вихідним №114/5-161235 від 08.08.2019. В якості доказів відправлення вимоги за вихідним №114/5-161235 від 08.08.2019 надано опис вкладень у цінний лист, фіскальний чек від 09.08.2019 та список згрупованих відправлень від 09.08.2019_1. Вимога за вихідним №114/5-161235 від 08.08.2019 відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

5. Правильність заявлених до стягнення сум.

Станом на 24.09.2019 заборгованість відповідача перед позивачем становить 57531,46грн., яка складається із заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 52000,00грн. та заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 5531,46грн.

Перевіривши розрахунок позивача, господарський суд визнав його правильним.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, господарський суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

ІІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як вбачається із матеріалів справи позивач за подачу позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1921,00грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням №7379 від 27.09.2019 на суму 1921,00грн.

Розмір сплаченого позивачем судового збору відповідає вимогам Закону України "Про судовий збір".

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2-5, 7-15, 18, 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 220, 222, 232-233, 236-242, 247-248, 252, 253-254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

IV. ВИРІШИВ.

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (01011, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЛЄСКОВА, будинок 9; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14305909) до Фізичної особи-підприємця ГАДЛЕВСЬКОГО ЄВГЕНА АНАТОЛІЙОВИЧА ( АДРЕСА_1 ; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) про стягнення 57531,46грн., з яких 52000,00грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом та 5531,46грн. заборгованості за недозволеним овердрафтом (кредитний договір №011/3138/376887 від 15.11.2017) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ГАДЛЕВСЬКОГО ЄВГЕНА АНАТОЛІЙОВИЧА ( АДРЕСА_1 ; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (01011, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЛЄСКОВА, будинок 9; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14305909) 52000,00грн. (п`ятдесят дві тисячі грн. 00 коп.) заборгованості за дозволеним овердрафтом; 5531,46грн. (п`ять тисяч п`ятсот тридцять одна грн. 46 коп.) заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1921,00грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 20.12.2019

Суддя І.В. Петренко