ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/440/19
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.

секретар судового засідання - Щербатюк О.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Кулік В.М., за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспециндустрия"

на рішення Господарського суду Херсонської області

від 05 вересня 2019 року (повне рішення складено 09.09.2019р.)

по справі № 923/440/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродукт-Херсон"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспециндустрия"

про стягнення 525 031,64 грн., -

суддя суду першої інстанції: Гридасов Ю.В.

час та місце винесення рішення: 05.09.2019р., м. Херсон, вул. Театральна, 18 Господарський суд Херсонської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 10.12.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропродукт-Херсон» (далі-позивач, ТОВ «Агропродукт-Херсон») звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспециндустрия» (далі-відповідач, ТОВ «Укрспециндустрия») про стягнення з відповідача суму авансу у розмірі 472 500,00 грн. за договором від 09.07.2018р. та пеню у розмірі 52 531,64 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив невиконання з боку відповідача своїх зобов`язань за договором від 09.07.2018р., що був укладений між сторонами, в частині здійснення відповідних робіт, що були повністю оплачені позивачем авансіруемим платежем.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 05.09.2019р. по справі №923/440/19 (суддя Гридасов Ю.В.) задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродукт-Херсон" у повному обсязі.

Судове рішення мотивовано тим, що відповідач порушив строки виконання робіт, що були обумовлені відповідним договором.

З посиланням на ст. ст. 530, 849 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції погодився з позивачем, що останній мав право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Також, місцевим господарським судом не було прийнято до уваги посилання відповідача на те, що за своїм характером укладений договір є договором про проведення проектних робіт і виконання дослідно-конструкторських та технологічних робіт, оскільки передбачає підготовку та узгодження технічної документації, оскільки умови укладеного сторонами договору передбачають виконання відповідачем робіт з підготовки та узгодження технічних умов на приєднання, тобто, комплексу умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта замовника, заявленого до приєднання до електричних мереж (відповідно до п. 2.2. Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310), що не є тотожним проведенню проектних робіт і виконанню дослідно-конструкторських та технологічних робіт. Тому, укладений сторонами договір за своєю правовою природою, суд першої інстанції визнав договором підряду.

У зв`язку з ти, що місцевим господарським судом було встановлено недотримання відповідачем строку виконання робіт, з останнього було стягнуто як суму авансу, так і пеню, заявлену позивачем.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспециндустрия" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 05.09.2019р. по справі №923/440/19 і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовано ст. 1212 Цивільного кодексу України до правовідносин, що виникли між ТОВ «Агропродукт-Херсон» та ТОВ «Укрспециндустрия».

Відповідач звертає увагу, що у ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою. набуття майна (отримання коштів). Таким чином, на думку, відповідача, зважаючи на те, що ТОВ «Укрспециндустрия» не надало згоду на розірвання договору від 09.07.2018 року і на даний час він продовжує свою дію, застосування положень ст. 1212 Цивільного кодексу України є необґрунтованим, відповідно як і задоволення вказаних позовних вимог. Отже, грошові кошти в сумі 472 500,00 грн., що були отримані відповідачем на виконання укладеного з позивачем договору, були набуті ТОВ «Укрспециндустрия» за достатньої (належної) правової підстави.

Таким чином, апелянт наполягає на тому, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а тому договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо вимоги повернення відповідачем на користь позивача отриманих коштів по договору.

Крім того, відповідач вважає що за своїм характером укладений договір є договором про проведення проектних робіт і виконання дослідно-конструкторських та технологічних робіт, оскільки передбачає підготовку та узгодження технічної документації, тому, суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 849 Цивільного кодексу України, щодо односторонньої відмови позивача від договору, у зв`язку з тим, що взаємовідносини сторін, окрім умов укладеного договору, мають регулюватись, також і положеннями § 4 глави 61 Цивільного кодексу України «Підряд на проектні та пошукові роботи», та глави 62 Цивільного кодексу України «Виконання науково-дослідних або дослідно - конструкторських та технологічних робіт».

Апелянт зауважує, що умови договору невиконані відповідачем з вини ТОВ «Агропродукт-Херсон», тому, не можна говорити про невиконання або неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду.

Так, за твердженням ТОВ «Укрспециндустрия», відповідач неодноразово пропонував позивачу надати інформацію та відомості, необхідні для підготовки та узгодження технічних умов, здійснення обґрунтувань окремих пунктів технічних умов, але витребувані документи позивач не надавав. Отже, враховуючи, що невиконання робіт за договором від 09.07.2018 р. обумовлено бездіяльністю замовника (позивача), що полягала у ненаданні відповідачу необхідних для виконання робіт документів, зокрема технічного завдання, що позбавило можливості відповідача розпочати виконання робіт та завершити їх у строки передбачені договором, підстави для нарахування штрафних санкцій за порушення строку виконання робіт, на думку відповідача, у позивача відсутні.

Більш детальніше доводи Товариства з обмеженою відповідальністю Укрспециндустрия» викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2019р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспециндустрия" на рішення Господарського суду Херсонської області від 05.09.2019р. по справі №923/440/19 залишено без руху, встановлено апелянту строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги.

23.10.2019р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспециндустрия" до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли докази усунення відповідних недоліків.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспециндустрия" на рішення Господарського суду Херсонської області від 05.09.2019р. по справі №923/440/19; розгляд справи призначено на 04 грудня 2019 року об 11:00 год.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем було також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 05.09.2019р. по справі №923/440/19.

11.11.2019р. від апелянта до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої позивач просить доручити Господарському суду Херсонської області (73000, м. Херсон, вул. Театральна, 18).

Ухвалою суду апеляційної інстанції заяву ТОВ "Укрспециндустрия" про участь у судовому засіданні 04.12.2019р. об 11:00 год. в режимі відеоконференції задоволено, доручено Господарському суду Херсонської області забезпечити проведення відповідного судового засідання режимі відеоконференції.

У зв`язку з находженням головуючого судді Савицького Я.Ф. у відпустці з 02.12.2019р. по 04.12.2019р., ухвалою суду від 27.11.2019р. розгляд справи №923/440/19 призначено на 10.12.2019р. об 11:30 год.

Водночас, даною ухвалою було повідомлено учасників процесу про те, що проведення судового засідання 10.12.2019р. об 11.30 год. в режимі відеоконференції на підставі відповідного клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспециндустрия" від 11.11.2019р. є неможливим, у зв`язку з резервуванням залу судових засідань, обладнаного системою відеоконференцзв`язку, для проведення судових засідань Господарського суду Херсонської області з 10:30 до 12:00, що підтверджується актом Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2019р.

05.12.2019р. від позивача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспециндустрия", яким ТОВ «Агропродукт-Херсон» категорично не погоджується з останньою з підстав, зазначених у відзиві.

09.12.2019р. від представника ТОВ «Укрспециндустрия» Доценко К. С. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, яке відповідач обґрунтовує тим, що його представник приймає участь у розгляді інших справ, що призначені також на 10.12.2019р.

В якості доказу вказаного, представник відповідача надав роздруківку ухвали Господарського суду Херсонської області від 15.11.2019р. по справі №923/885/19 з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень. Даною ухвалою розгляд справи відкладено на 10.12.2019р. о 14.00 год.

При цьому, представник ТОВ «Укрспециндустрия» вказує ще він також є представником однієї зі сторін у вищезазначеній справі, але не зазначає якої саме та не надав докази щодо повноважень представництва будь-якої сторони у справі №923/885/19. З тексту зазначеної ухвали не вбачається чиї інтереси представляє Доценко К.С .

Таким чином, доказів у розумінні ст.ст. 73, 74, 76-78 Господарського процесуального кодексу України щодо обставини для подання заяви про відкладення, до останньої додано не було.

Крім того, частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, відкладення розгляду справи є правом суду. Основною умовою для відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Проте, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів неможливості направити в судове засідання іншого представника, оскільки юридична особа не позбавлена права брати участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), а неявка представника відповідача у даному випадку не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019р., присутність сторони в судовому засіданні 10.12.2019р. не визнавалась обов`язковою.

У зв`язку з чим, апеляційна колегія відмовляє у задоволенні вказаного клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

У судовому засіданні 10.12.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09.07.2018р. між ТОВ «Агропродукт-Херсон» (замовник) та ТОВ «Укрспециндустрия» (виконавець)сторонами був укладений договір на виконання робіт (далі - договір), відповідно до умов якого, зокрема, виконавець прийняв на себе зобов`язання виконати роботи з підготовки та узгодження технічних умов на приєднання до електричних мереж цілісного майнового комплексу - цеха грануляції висівок із комплексом допоміжних приміщень, які знаходиться за адресою: м. Херсон, Бериславське шосе, 38-В від мереж АТ «Херсонська ТЕЦ», а замовник - оплатити та прийняти їх (п.1.1. договору).

Відповідно до умов п. 1.2 Договору строк виконання робіт за договором складає 45 робочих днів з моменту надходження передоплати на розрахунковий рахунок виконавця.

Загальна вартість робіт складає 472 500,00 грн. (п.2.1. договору).

Пунктами 2.2., 2.3. договору встановлено, що оплата за цим договором здійснюється в національної валюті шляхом перерахування в безготівковій формі грошових коштів замовником на розрахунковий рахунок виконавця, вказаний у цьому договорі. Порядок розрахунків - передоплата 100%.

Підпунктом 3.3.2. договору встановлено, що виконавець зобов`язується, зокрема, виконати всі роботи якісно, своєчасно та здати їх замовнику згідно відповідних вимог державних норм, правил, стандартів.

Відповідно до п. 5.1. договору при недотриманні строку виконання робіт чи усунення недоліків, виконавець оплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Вказаний договір від 09.07.2018р. підписаний сторонами без зауважень та скріплений печатками обох підприємств.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору, відповідно до виставленого відповідачем рахунку від 10.07.18р. №40, ТОВ «Агропродукт-Херсон» платіжним дорученням від 13.07.2018р. №1734 перерахував авансом всю суму, передбачену п. 2.1 Договору у розмірі 472 500,00 грн. на користь відповідача.

Термін виконання відповідачем робіт сплив 28.08.18 року, проте, за твердженням позивача, до теперішнього часу відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «Укрспециндустрия» своїм листом від 27.03.2019р. за вих. №27-01/7 надіслав на адресу позивача пропозицію щодо виконання умов договору від 09.07.2018р., у якому просив надати документи, які необхідно використати при підготовці та узгодженні технічних умов, із зазначенням таких документів.

Але, позивач листом від 07.05.2019р. повідомив відповідача про відмову від договору (а.с. 24-25), яким зазначив, що виконання зобов`язань втратило інтерес для ТОВ «Агропродукт-Херсон» та вимагав повернення авансу у сумі 472 500,00 грн.

В свою чергу, 06.06.2019р. у відповіді на повідомлення від 07.05.2019р. про відмову від договору ТОВ «Укрспециндустрия» не погодилось зі вказаним повідомленням щодо розірвання договору від 09.07.2018р. та зазначило, що у випадку ініціювання ТОВ "Агропродукт-Херсон" питань щодо внесення змін або розірвання договору, за наявності для того відповідних підстав, ТОВ "Укрспециндустрия" заявляє про готовність до співпраці та вирішення конфлікту, що склався.

Аванс відповідачем не повернуто.

Зазначені обставини й стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Матеріали справи свідчать, що за правовою природою укладений між сторонами договір 09.07.2018р. є договором підряду.

Щодо наполягання апелянта на тому, що за своїм характером укладений договір є договором про проведення проектних робіт і виконання дослідно-конструкторських та технологічних робіт, колегія суддів звертає увагу на таке.

Статтею 892 Цивільного кодексу України визначено, зокрема, що за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов`язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов`язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

Відповідно до статті 898 Цивільного кодексу України, замовник за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов`язаний: видати виконавцеві технічне завдання та погодити з ним програму (техніко-економічні показники) або тематику робіт; передати виконавцеві необхідну для виконання робіт інформацію; прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Аналізуючи наведені приписи цивільного законодавства, апеляційна колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладений сторонами договір передбачає роботу щодо підготовки та узгодження технічної документації на приєднання об`єкта замовника до електричних мереж, що не є тотожним проведенню проектних робіт і виконанню дослідно-конструкторських та технологічних робіт. Тому, посилання апелянта, що за своїм характером укладений договір є договором про проведення проектних робіт і виконання дослідно-конструкторських та технологічних робіт є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За змістом ст. 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду, зокрема, визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Зазначені приписи прямо координуються з положеннями статті 530 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов п.п. 2.1., 2.2., 2.3. договору позивачем було сплачено відповідачу аванс у загальному розмірі 472 500,00 грн. Факт перерахування коштів підтверджується платіжними дорученнями №1734 від 13.07.2018р. (а.с. 10) щодо оплати за підготовку технічних умов на приєднання до електромереж, згідно рахунку №40 від 10.07.218р.

Відтак, з огляду на положення ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п.п. 1.2. договору, відповідач зобов`язаний був розпочати виконання обумовлених договором робіт не пізніше 14.07.2018р. та завершити їх виконання до 28.08.2018р.

Однак, як свідчать матеріали справи, у визначений договором строк (тобто до 28.08.2018р.), обумовлені договором підрядні роботи Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспециндустрия» виконані не були. Більш того, відповідачем не надано навіть доказів того, що виконання відповідних підрядних робіт було розпочато.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Отже, договір підряду може бути розірваний внаслідок односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.

Як зазначалось вище, 07.05.2019р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропродукт-Херсон» направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспециндустрия» повідомлення, в якому, посилаючись на положення ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, позивач повідомив відповідача про відмову від договору від 09.07.2018р., а також вимагав повернути сплачений аванс.

Частиною третьою статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, надання згоди на розірвання договору з боку відповідача не вимагається. Таким чином, зауваження апелянта, що за відсутністю його згоди на розірвання договору від 09.07.2018р. останній на даний час продовжує свою дію є помилковим.

Відповідно до частини другої статті 653 ІІодаткового кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відтак, оскільки реалізація передбаченого ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України права позивача на односторонню відмову від договору є самостійною та достатньою підставою для припинення правовідносин сторін, судова колегія дійшла висновку, що станом на момент розгляду справи договір від 09.07.2018р. є розірваним (припиненим).

Як встановлено судами обох інстанцій та підтверджено матеріалами справи, позивачем було сплачено відповідачу попередню оплату у розмірі 472 500,00 грн.

В свою чергу, з огляду на розірвання (припинення) договору від 09.07.2018р. внаслідок односторонньої відмови позивача від даного договору, підстава, на якій Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспециндустрия» було отримано 472 500,00 грн., наразі відпала.

Отже, відповідач, на даний момент, набув майно позивача без будь-якої правової підстави такого набуття.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як зазначалось вище, у листі від 07.05.2019р. позивач вимагав у відповідача повернути сплачений ним аванс, однак матеріали справи свідчать, що вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно застосував у даних правовідносинах приписи статті 1212 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, з огляду на те, що внаслідок розірвання (припинення) договору від 09.07.2018р. правова підстава, на якій Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспециндустрия» було отримано від позивача грошові кошти у розмірі 472 500,00 грн., наразі відпала, вимоги позивача про стягнення з відповідача 472 500,00 грн., які були сплачені як попередня оплата за договором, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини 1 статті 230 Господарського кодексу України та пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як зазначалось вище, пунктом 5.1. договору встановлено зобов`язання відповідача, у разі порушення строку виконання робіт, оплати замовнику пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Зазначена умова договору від 09.07.2018р. цілком узгоджується з приписами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", яким врегульовано відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

У зв`язку з чим, враховуючи порушення умов договору від 09.07.2018р. з боку ТОВ «Укрспециндустрия» щодо строків виконання відповідних робіт за договором (з 28.08.2018р.) до дати відмови від договору (19.12.2018р.), позивачем було нараховано відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 52 531,64 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судова колегія зазначає, що він є правильним.

Інші доводи апелянта, що викладені в апеляційній скарзі, висновок суду першої інстанції не спростовують та, з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Тому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (див. рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 п.58).

Згідно вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, приймаючи до уваги положення чинного законодавства і встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду Херсонської області від 05.09.2019 року по справі №923/440/19 винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 05.09.2019р. по справі №923/440/19 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова відповідно ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 12.12.2019р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.