ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 Справа № 914/1512/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В.,

за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи за позовом: Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІПЛТІ", м. Львів

до відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Ладижин

про стягнення 53 522,81 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

Заяв про відвід судді не надходило. Технічна фіксація судового засідання не проводилася.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ:

Суть заяви: Акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк", м. Київ подало на розгляд Господарського суду Львівської області позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІПЛТІ", м. Львів та ОСОБА_1 , м.Ладижин про стягнення 53 522,81 грн.

Ухвалою суду від 01.08.2019 року відкрито провадження у справі № 914/1512/19 за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 03.09.2019 року. Ухвалою від 17.09.2019 року суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття. Рух справи відображено в ухвалах суду.

10.12.2019 року представник позивача в судове засідання не з`явився.

03.12.2019 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від позивача про залишення позову без розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Зважаючи на те, що ухвалою від 19.11.2019 року суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті, тому в задоволенні клопотання позивача про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судових засідань, що підтверджується записом в протоколі судового засідання 19.11.2019 роу, в якому відповідач 1 був присутній.

19.11.2019 року відповідач 1 подав відзив на позов, в якому позовні вимоги заперечує, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судових засідань, що підтверджується записом в протоколі судового засідання 19.11.2019 роу, в якому відповідач 2 був присутній.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів або їх представників, в порядку ст. 165 ГПК України, за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

13.09.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРІПЛТІ" (відповідач-1) через систему інтернет-клієн-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "Куб". 13.09.2018 року на підставі укладеного між позивачем та відповідачем-1 договору, останньому було перераховано на поточний рахунок ТОВ "ТРІПЛТІ" кредитні кошти в розмірі 150 000,00 грн.

Також, 13.09.2018 року між АТ КБ "Приватбанк" (позивачем) та ОСОБА_1 (відповідачем-2) було укладено договір поруки № POR342, предметом якого є надання поруки відповідачем-2 за виконання зобов`язань відповідача-1, які випливають з кредитного договору.

У зв`язку з простроченням відповідачем-1 грошового зобов`язання з повернення кредиту, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідачів як солідарних боржників: 50000,00 грн. основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту); 433,33 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, згідно пунктів 3.2.8.3.9 та 3.2.8.9.1 умов, 2700,00 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно пугктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 умов, 389,48 грн. - заборгованість з пені, нарахованої згідно пункту 3.2.8.10.1 умов, на підставі статей 509, 526, 559 та 610 Цивільного кодексу України.

Аргументи відповідача - 1.

Відповідач 1 відзив на позов подав, просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач 1 зазначає, що 28.08.2019 о 10:47 було відправлено залишковий платіж в суммі 12500,00 грн, та погашено всі кредитні зобов`язання по договору банківського обслуговування № б/н від 13.09.2018 р., що свідчить про дострокове погашення кредитних зобов`язаннь перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». А також 28.08.2019 о 10:48 відправлений залишковий платіж на сумму 16666,64 грн. та погашено всі кредитні зобов`язання по договору банківського обслуговування № б/н від 22.12.2018 р., що свідчить про дострокове погашення кредитних зобов`язаннь перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Аргументи відповідача-2.

Відповідач 2 відзив на позов не подав, просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві відповідача 1.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

13.09.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю " ТРІПЛТІ " (відповідач-1) через систему інтернет-клієн-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "Куб".

Відповідно до п. 3.2.8.1. зазначених умов, банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту "Кредит куб" для фінансування поточної діяльності клієнта в обмін на зобов`язання з повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та інших винагород в обумовлені цим договором терміни. Кредитування здійснюється в межах встановленого банком ліміту кредитування.

13.09.2018 року на підставі укладеного між позивачем та відповідачем-1 договору, останньому було перераховано на поточний рахунок ТОВ " ТРІПЛТІ " кредитні кошти в розмірі 150 000,00 грн., що підтверджується відповідною випискою по рахунку.

Пунктом 3.2.8.3.1. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку клієнта в строки і в розмірах, передбачених умовами кредитного договору.

Відповідно до п. 3.2.8.9.1 Умов, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту, клієнт сплачує проценти у вигляді щомісячної комісії в розмірі 2% від початкової сум кредиту.

Згідно п. 1.3. Заяви встановлено, що кредит надається на строк 12 місяців від дня видачі кредиту. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів.

13.09.2018 року між АТ КБ "Приватбанк" (позивачем) та ОСОБА_1 (відповідачем-2) було укладено договір поруки № POR342, предметом якого є надання поруки відповідачем-2 за виконання зобов`язань відповідача-1, які випливають з кредитного договору. Вказаний договір поруки підписаний відповідачем 2 шляхом накладення електронного цифрового підпису, про що свідчить наданий позивачем результат перевірки електронного цифрового підпису. Предметом цього договору є надання поруки поручителем ( ОСОБА_1 ) перед кредитором (Банк) за виконання боржником (Товариством) зобов`язань за угодами-приєднання до п. 1.1.1. розділу 3.2.8 "Кредит КУБ" Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 1, по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно з Кредитним договором - 1,8 % (два) відсотка від суми кредиту щомісяця;

- за період користування кредитом згідно з підпунктом 3.2.8.5.3 Кредитного договору - 4,0% від суми кредиту щомісяця;

б) кредиту в розмірі, що вказаний в Угоді 1.

Якщо під час виконання Кредитного договору зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за кредитним договором в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні (пункт 1.1.1).

Відповідно до п. 1.2. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1" в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користуванням кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Згідно з пунктом 1.3 Договору поруки поручитель з умовами Кредитного договору ознайомлений.

Як зазначив позивач, в порушення відповідних умов договору та приписів законодавства відповідач-1 не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії.

Таким чином, у зв`язку з простроченням відповідачем-1 грошового зобов`язання з повернення кредиту, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідачів як солідарних боржників: 50000,00 грн. основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту); 433,33 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, згідно пунктів 3.2.8.3.9 та 3.2.8.9.1 умов, 2700,00 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно пугктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 умов, 389,48 грн. - заборгованість з пені, нарахованої згідно пункту 3.2.8.10.1 умов, на підставі статей 509, 526, 559 та 610 Цивільного кодексу України.

ОЦІНКА СУДУ.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Предметом розгляду за даним позовом є стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є суб`єкти господарювання. Крім цього, позивачем заявлена позовна вимога до поручителя - фізичної особи, який зазначений стороною правочину в забезпечення виконання зобов`язання відповідача 1 (суб`єкта господарської діяльності). За таких обставин, враховуючи приписи статей 4, 20, 45 Господарського процесуального кодексу України, даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Викладене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 року по справі № 415/2542/15-ц (провадження №14-40 цс 18), в якій зазначено наступне:

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відтак, з 15 грудня 2017 року у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов`язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов`язання.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з частинами 1-3 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів … електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" (чинна станом на момент укладення договору - 04.09.2018), електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Положеннями статті 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" встановлено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

З вищезазначеного вбачається, що законодавець прирівнює письмову форму правочину до електронної форми. Відповідно, договір, укладений в електронній формі, має таку ж юридичну силу як і договір в паперовій формі.

Згідно з статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пункту 3.2.8 "Умови та правила надання кредиту "КУБ" Умов та Правил надання банківських послуг Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту (Товариству) строковий "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказується в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ".

Пунктом 1.2. Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" встановлено розмір кредиту: 150 000,00 грн.

Так, відповідно до положень Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ":

- розмір кредиту: 150 000,00 грн;

- строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів Клієнту;

- порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту, до календарного числа місяця, наступного за місяцем, в яке було надано кредит, включно з цим числом. Сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у Додатку 1 до цієї Заяви та доступний Клієнту у системі "Приват24 для бізнесу"

Графіком погашення основної суми боргу та процентів за кредитом (Додаток 1 до Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ") передбачено строки погашення кредиту, суми кредиту та процентів.

Оглянувши матеріали справи судом встановлено, що позивачем долучено до позову розрахунок заборгованості за договором № б/н від 21.12.2018 року, протее, предметом розгляду в даній справі є заборгованість за договором від 13.09.2018 року. Відтак, у суду відсутня можливість дослідження винивнення спірної заборгованості.

Разом з тим, як вбачається із договору поруки, він укладений 10.09.2018 року, тобто до укалдення основного зобов`язання, а не 13.09.2018 року, як зазначає позивач у позовній заяві.

Також докази надані позивачем стосуються Підприєсмтва ТОВ ЛАКІ ТРІП, а не ТзОВ «ТРІПЛТІ», хоч код ЄДРПОУ один і той же, протее доказів зміни найменування позивачем суду не подано.

Разом із відзивом відповідачем 1 долучено проміжні виписки, з яких вбачається, що 28.08.2019 о 10:47 було відправлено залишковий платіж в суммі 12500,00 грн, та погашено всі кредитні зобов`язання по договору банківського обслуговування № б/н від 13.09.2018 р., що свідчить про дострокове погашення кредитних зобов`язаннь перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також 28.08.2019 о 10:48 відправлений залишковий платіж на сумму 16666,64 грн. та погашено всі кредитні зобов`язання по договору банківського обслуговування № б/н від 22.12.2018 р., що свідчить про дострокове погашення кредитних зобов`язаннь перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». З долученої довідки № 191119SU14322806 про стан позичкової заборгованості, виданої ТОВ ТРІПЛТІ про те, що станом на 19.11.2019 року у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позичкової заборгованості за кредитами та відсотками він не має.

Дослідивши представлені суду докази суд констатує, що позивачем не доведено підставність своїх позовних вимог та наявність у відповідачів непогашеної заборгованості згідно кредитного договору. Більше того, заборгованість відповідачів не підтверджується також випискою по рахунках відповідача, а також розрахунком представленим позивачем. Натомість, відповідачем було спростовано позовні вимоги, подано докази відсутності заборгованості.

За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані докази в їх сукупності, врахувавши вказівки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 53522,81 грн. заборгованості не є обгрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 2 ГПК України, принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи. За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного з"ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, залишаються за позивачем.

Отже, судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 238, 240, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІПЛТІ" та до відповідача 2 - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на суму 53522,81 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і в строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/

Повний текст рішення складено 18 грудня 2019 р.

Суддя Горецька З. В.