ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/410/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача - Пронін О.А. (довіреність №331-02/19 від 29.11.2019)

відповідача - Дворцова О.Ю. (довіреність №б/н від 08.11.2019)

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2019

за позовом Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд»

до Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України

про стягнення заборгованості в сумі 1 167 166,20 грн. за біржовим договором поставки зерна врожаю 2018 року №410 Ф від 28.03.2018

У зв`язку з відпусткою судді Колос І.Б. склад судової колегії Касаційного господарського суду змінився, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 09.12.2019, який наявний в матеріалах справи.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» (далі - ПАТ «Аграрний фонд») звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (далі - Ерастівська дослідна станція) про стягнення заборгованості в сумі 1 167 166,20 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов біржового договору поставки зерна врожаю 2018 року №410 Ф від 28.03.2018 (остаточний розрахунок), в частині повернення грошових коштів покупцю за недопоставлений товар.

Стислий виклад рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 (у складі судді Соловйової А.Є.) у справі №940/410/19 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України на користь Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» 583 583,10 грн. штрафних санкцій. В іншій частині позовних вимог відмовлено з огляду на зменшення штрафних санкцій на 50%, що становить суму 583 583,10 грн.

4. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2019 (у складі колегії суддів Іванової О.Г., Подобєда І.М., Антоніка С.Г.) у справі №904/410/19 рішення суду першої інстанції скасовано. Позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України на користь Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» 1 167 166,20 грн. заборгованості.

Стислий виклад вимог касаційних скарг

5. Ерастівська дослідна станція у касаційній скарзі просить суд ухвалену у справі постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2019 скасувати, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. В обґрунтування доводів касаційної скарги заявник зазначає про те, що сума , яку відповідач повинен сплатити на підставі додатковї угоди №6 від 09.11.2018 до Договору, є штрафними санкціями, нарахованими за неповне виконання відповідачем своїх зобов`язань по поставці зерна, а предметом стягнення у даній справі є стягнення цих штрафних санкцій. Скаржник також зазначає, що заявлена до стягнення сума штрафних санкцій не є договірним зобов`язанням відповідача, оскільки сума штрафу та пені не входить до складу договірної вартості.

Аргументи інших учасників справи

7. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Аграрний фонд» доводи касаційної скарги не визнає та погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, а також просить залишити постанову апеляційного суду без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

8. 28.03.2018 між ПАТ «Аграрний фонд» (покупець) та Ерастівською дослідною станцією Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (постачальник) укладений біржовий договір поставки зерна врожаю 2018 року №410Ф (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник у визначений сторонами строк передає покупцеві у власність зерно пшениці м`якої 3 класу (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його.

9. Відповідно до пункту 2.1. Договору постачальник зобов`язується поставити покупцю зерно пшениці м`якої 3 класу у кількості 1 500,00 тон, яке буде вирощене та зібране в 2018 році на земельній ділянці/ділянках сільськогосподарського призначення постачальника загальною посівною площею 864 га.

10. Згідно з пунктом 2.2. Договору постачальник зобов`язаний поставити товар для зберігання на зерновий склад, вказаний у пункті 2.2. договору, в кількості 1 500,00 тон у строк до 01 жовтня 2018 року включно.

11. Пунктом 5.3. Договору передбачено, що покупець зобов`язується протягом 5 робочих днів з моменту набрання чинності договором застави, передбаченим пунктом 2.5 Договору, але в будь-якому разі після набрання чинності договором страхування та надання акту огляду сільськогосподарських культур до договору страхування, перерахувати кошти (попередню оплату) на поточний рахунок постачальника в розмірі 4 485 000,00 грн., в тому числі ПДВ, що складає 65 % від загальної базової ціни договору, передбаченої у пункті 5.2 цього договору, за вирахуванням суми, передбаченої у підпункті 5.3.1 цього договору.

12. Пунктом 7.1 Договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та/або законодавством України.

13. Пунктом 7.4 Договору передбачено, що у разі здійснення Постачальником поставки товару на суму попередньої оплати, передбаченої пунктом 5.3. Договору, однак, не здійснення Постачальником поставки товару в обсягах, передбачених підпунктом 2.1.1 Договору, Постачальник зобов`язаний сплатити на користь Покупця штраф у розмірі 20% вартості непоставленого Товару, розрахованої від ціни, визначеної в довідці про ціни, що діяла на останній день поставки (підпункт 2.1.2 цього Договору).

14. Згідно з пунктом 1 додаткової угоди № 2 від 11.10.2018 до Договору сторони дійшли згоди внести до нього зміни, а саме: викласти пункт 7.3. Договору в наступній редакції: "7.3. У разі порушення строків виконання постачальником зобов`язання з поставки товару з нього стягується: пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, поставленого з порушення строку, передбаченого підпунктом 2.1.2 Договору, розрахованої від ціни, визначеної в довідці про ціни, що діяли на останній день поставки (підпункт 2.1.2. цього договору) за кожний день прострочення; за поставку товару з порушенням строків поставки понад 24 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 10 відсотків вартості товару, поставленого з порушенням строку, передбаченого підпунктом 2.1.2. договору, розрахованої від ціни, визначеної в довідці про ціни, що діяли на останній день поставки (підпункт 2.1.2. цього договору) за кожний день прострочення.

15. На виконання пункту 5.3 Договору ПАТ «Аграрний фонд» перерахувало на рахунок відповідача попередню оплату в сумі 4 485 000,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку №1980 від 30.03.2018, 02.04.2018, 03.04.2018.

16. Відповідно до укладених між сторонами додаткових угод до Договору (додаткова угода №1 від 21.09.2018, додаткова угода №3 від 19.10.2018, додаткова угода №4 від 23.10.2018, додаткова угода №5 від 26.10.2018, додаткова угода №6 від 09.11.2018) та на підставі актів передавання-приймання зерна від 21.09.2018, від 19.10.2018, від 23.10.2018, від 26.10.2018 та від 09.11.2018 Ерастівська дослідна станція здійснила часткову поставку зерна пшениці 3 класу в загальній кількості 808,202 тони на загальну суму 4 511 456,97 грн.

17. Разом з цим, відповідно до пункту 3 додаткової угоди №6 від 09.11.2018 до Договору сторони визначили, що постачальник бере на себе зобов`язання в строк до 30 листопада 2018 року повернути грошові кошти покупцю шляхом перерахування їх на банківський рахунок покупця в сумі 1 167 166,20 грн. за недопоставлений товар відповідно до умов договору.

18. Несплата відповідачем погодженої сторонами заборгованості в розмірі 1 167 166,20 грн. і стала підставою для звернення позивача з позовом до суду.

19. Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу відповідає умовам Біржового договору, обставинам справи та приписам діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 109 407,79 грн. та штрафу в сумі 1 084 305,38 грн. є обґрунтованими. В той же час, з метою дотримання балансу інтересів сторін, суд визнав за необхідне зменшити розмір штрафних санкцій на 50% від заявленої до стягнення суми (1 167 166,20 грн.), що становить 583 583,10 грн.

20. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд виходив з того, що сторони добровільно за взаємною згодою визначили розмір заборгованості відповідача у сумі 1 167 166,20 грн., яка складається із розміру заборгованості зі сплати штрафних санкцій у сумі 1 193 713,17 грн. (109 407,79 грн. пеня + 1 084 305,38 грн. штраф) зменшеної на 26 546,97 грн., а саме на різницю між вартістю всього поставленого відповідачем товару (4 511 546,97 грн.) та сумою попередньої оплати, яка була перерахована відповідачу (4 485 000,00 грн.) - (4 511 546,97 грн. - 4 485 000,00 грн. = 26 546,97 грн.).

21. Отже, за висновком апеляційного господарського суду, зобов`язання відповідача повернути грошові кошти покупцю в сумі 1 167 166,20 грн. - це договірна заборгованість, передбачена пунктом 3 додаткової угоди №6 від 09.11.2018 до Договору.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Цивільний кодекс України від 16.01.2003 N 435-IV

22. Стаття 6

1. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

2. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

3. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

23. Частина перша статті 627

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

24. Стаття 549

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

25. Частина третя статті 551

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Господарський процесуальний кодекс України від 6 листопада 1991 року N 1798-XII у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII

26. Стаття 74

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

27. Частини перша статті 300

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

28. Частини друга статті 300

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

29. Пункт 4 частини першої статті 308

Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

30. Стаття 312

Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

31. Касаційний господарський суд відповідно до припису статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи.

32. Підставою подання касаційної скарги стала незгода позивача з визначенням апеляційним господарським судом заявленої до стягнення суми у розмірі 1 167 166,20 грн. у якості договірної заборгованості, в той час як стягувана сума, за переконанням позивача, є сумою штрафних санкцій, яка не входить до складу договірної вартості.

33. Касаційний господарський суд, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, встановив, що господарським судом першої інстанції ухвалено правильне по суті і законне рішення з огляду на таке.

34. Судами встановлено, що Ерастівська дослідна станція виконувала умови договору неналежним чином та здійснила часткову поставку зерна пшениці 3 класу в загальній кількості 808,202 тони на загальну суму 4 511 546,97 грн.

35. Пунктом 7.3 Договору (з урахування редакції додаткової угоди №2 від 11.10.2018) та пунктом 7.4 Договору визначено, що у разі порушення строків виконання Постачальником зобов`язання з поставки Товару з нього стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості Товару, поставленого з порушенням строку, та штраф.

36. Враховуючи те, що Ерастівська дослідна станція здійснила поставку товару частково з порушенням строків поставки та не здійснила поставку товару в обсягах, передбачених підпунктом 2.1.1 Договору, то при здійсненні остаточного розрахунку сторони шляхом укладення додаткової угоди №6 від 09.11.2018 до Договору погодили застосування штрафних санкцій, які передбачені пунктами 7.3 та 7.4 Договору, а також за взаємною згодою визначили остаточний розмір заборгованості відповідача у сумі 1 167 166,20 грн.

37. Зокрема, відповідно до умов пункту 3 додаткової угоди №6 від 09.11.2018 до Договору сума заборгованості відповідача у розмірі 1 167 166,20 грн. складається із розміру заборгованості зі сплати штрафних санкцій у сумі 1 193 713,17 грн., зменшеної на 26 546,97 грн. різниці між вартістю всього поставленого відповідачем товару (4 511 546,97 грн.) та сумою попередньої оплати, яка була перерахована відповідачу (4 485 000,00 грн.).

38. Відповідно до пункту 3 додаткової угоди № 6 від 09.11.2018 до Договору сторони також погодили, що постачальник бере на себе зобов`язання в строк до 30 листопада 2018 року повернути грошові кошти покупцю шляхом перерахування їх на банківський рахунок покупця в сумі 1 167 166,20 грн. за недопоставлений товар відповідно до умов договору.

39. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд виходив з того, що оскільки сторони відповідно до принципу свободи договору досягли домовленості шляхом укладання додаткової угоди №6 від 09.11.2018 щодо повернення відповідачем заборгованості зі сплати штрафних санкцій у сумі 1 167 166,20 грн., то вказана сума коштів є саме договірною заборгованістю відповідача.

40. Касаційний суд не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.

41. Визначаючи правову природу грошового зобов`язання, необхідно, перш за все, виходити з правил частини першої статті 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

42. Відповідно до частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

43. Тобто, штрафні санкції (штраф та пеня) носять допоміжний до основного зобов`язання характер.

44. Суми штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) не входять до складу договірної вартості товарів, послуг, робіт.

45. Правова природа штрафних санкцій не змінюється у разі визнання сторонами у договірному порядку розміру заборгованості зі сплати штрафу та пені, у тому числі шляхом укладання додаткових угод про це.

46. Отже, зобов`язання відповідача повернути грошові кошти покупцю у сумі 1 167 166,20 грн., що передбачено пунктом 3 додаткової угоди №6 від 09.11.2018, не є договірною заборгованістю відповідача, оскільки не є сумою основного боргу за недопоставлений товар відповідно до умов договору.

47. Таким чином сума, яку відповідач повинен був сплатити позивачу на підставі додаткової угоди №6 від 09.11.2018, є саме штрафними санкціями, нарахованими за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем по поставці зерна, а предметом позову у даній справі є стягнення цих штрафних санкцій.

48. Оскільки позовні вимоги у даній справі були заявлені про стягнення суми штрафу у розмірі 1 084 305,38 грн. та пені у розмірі 109 407,79 грн., у суду першої інстанції відповідно були правові підстави для розгляду клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі частини третьої статті 551 ЦК України.

49. Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

50. Аналогічні принципи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

51. Зменшуючи розмір штрафних санкцій на 50% від заявленої до стягнення суми, суд першої інстанції виходив з того, що Ерастівська дослідна станція Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України має заборгованість із заробітної плати у сумі 1 018 300,00 грн., причиною якої є тяжкий фінансовий стан підприємства, пов`язаний із сезонністю робіт.

52. Касаційний суд також відзначає, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені та штрафу судом першої інстанцій було дотримано принципу збалансованості інтересів сторін, а також враховано те, що порушення договору з боку відповідача не завдало збитків позивачу, відповідачем здійснено поставку пшениці в обсязі та на суму, що перевищує здійснену позивачем передоплату.

53. За таких обставин, касаційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій на 50 % від заявленої до стягнення суми, що становить 583 583,10 грн.

54. Враховуючи наведене, касаційний суд не вбачає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при здійсненні ним розгляду справи, а тому підстав для скасування рішення суду немає.

55. Оскільки оскаржуваною постановою апеляційного господарського суду скасовано законне по суті рішення суду першої інстанції, касаційний суд дійшов висновку про необхідність її скасування.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

56. Касаційна скарга позивача підлягає задоволенню, оскільки доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження під час її розгляду.

57. Відповідно до положень ГПК України касаційним судом встановлено підстави для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду.

Судові витрати

58. Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладаються на ПАТ «Аграрний фонд», оскільки касаційний господарський суд задовольняє касаційну скаргу та скасовує постанову апеляційного господарського суду.

Касаційний господарський суд, керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України задовольнити.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2019 у справі №904/410/19 скасувати.

3. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 у справі №904/410/19 залишити в силі.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ) на користь Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (52150, Дніпропетровська область, П`ятихатський район, смт Вишневе, вул. Тімірязєва, 4 ) 35 014,99 грн. витрат за подання касаційної скарги.

5. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Бенедисюк

Суддя І.В. Булгакова

Суддя Т.М. Малашенкова