ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

17 грудня 2019 року Справа № 926/2508/19

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця М.В., секретар судового засідання Циганчук І.В., розглянувши справу

за позовом міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго»

до приватного підприємства «Санітарія»

про стягнення заборгованості в сумі 6269,64 грн

Представники:

від позивача Ткач Ф.Г., ордер № ЧЦ 25348 від 28.05.2019 року

від відповідача не з`явився

В С Т А Н О В И В :

Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» звернулося з позовною заявою до приватного підприємства «Санітарія» про стягнення заборгованості в сумі 6269,64 грн, з яких: 4343,30 грн заборгованість за надані послуги, 384,47 грн 3% річних, 1541,87 грн інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до рішенням Чернівецької міської ради № 517/14 від 23.08.2011 року МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надавало ПП «Санітарія» послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж централізованого теплопостачання, внаслідок чого у відповідача з 26.11.2016 року виникла заборгованість перед відповідачем в сумі 4343,30 грн, що встановлено рішенням Господарського суду Чернівецької області від 27.11.2017 року по справі № 926/4113/16, залишеним постановою апеляційної інстанції без змін. На підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, з урахуванням того, що зобов`язання по сплаті виникло 26.11.2016 року та не було погашено, позивач просить стягнути з відповідача 384,47 грн 3% річних та 1541,87 грн інфляційних втрат.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019 року справу призначено судді Швецю М.В.

Ухвалою суду від 12.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду по суті на 03.12.2019 року о 10:30 годині.

Ухвалою суду від 03.12.2019 року розгляд справи по суті відкладено на 17.12.2019 року 12:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні 17.12.2019 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та подав клопотання за вх.№ 2866 про долучення до матеріалів справи: копії ухвали Господарського суду Чернівецької області від 16.12.2019 року про виправлення описки в рішення по справі № 926/4113/16 від 27.11.2017 року.

В судове засідання 17.12.2019 року відповідач вкотре не з`явився, відзиву на позовну заяву не направив. Рекомендовані повідомлення про вручення йому ухвал від 12.11.2019 року та 03.12.2019 року повернулись на адресу суду з відмітками про вручення 14.11.2019 року та 06.12.2019 року відповідно.

Відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України уразі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив таке:

Згідно рішення Чернівецької міської ради № 517/14 від 23.08.2011 року відповідача (приватне підприємство «Санітарія») визнано виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків та з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій (КЖРЕП, приватні підприємства, об`єднання співвласників багатоквартирних будинків).

МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надало ПП «Санітарія» послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж централізованого теплопостачання за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року на загальну суму 374591,62 грн, що підтверджується підписаними двосторонніми актами та актами про перерахунок наданих послуг, а саме: акт надання послуг № 460 від 31.012.2014 року; акт надання послуг № 962 від 28.02.2014 року; акт надання послуг № 1792 від 31.03.2014 року; акт надання послуг № 2599 від 30.04.2014 року; акт надання послуг № 2725 від 31.05.2014 року; акт надання послуг № 2849 від 30.06.2014 року; акт надання послуг № 2883 від 31.07.2014 року; акт надання послуг № 2924 від 31.08.2014 року; акт надання послуг № 2959 від 30 вересня 2014 року; акт надання послуг № 3351 від 31.10.2014 року; акт надання послуг № 3754 від 30.11.2014 року; акт надання послуг № 4308 від 31.12.2014 року; перерахунок наданих послуг № 3768 від 01.12.2014 року за січень 2014 року на суму - 2748,28 грн; перерахунок наданих послуг № 3781 від 02.12.2014 року за лютий 2014 року на суму + 451,33 грн; перерахунок наданих послуг № 3794 від 03.12.2014 року за березень 2014 року на суму -4132,96 грн; перерахунок наданих послуг № 3807 від 04.12.2014 року за квітень 2014 року на суму - 1852,90 грн; перерахунок наданих послуг № 3820 від 05.12.2014 року за травень 2014 року на суму + 4092,17 грн; перерахунок наданих послуг № 3833 від 06.12.2014 року за червень 2014 року на суму - 2430,24 грн; перерахунок наданих послуг № 3846 від 07.12.2014 року за липень 2014 року на суму + 1508,54 грн; перерахунок наданих послуг № 3898 від 08.12.2014 року за серпень 2014 року на суму + 4543,67 грн; перерахунок наданих послуг № 3859 від 09.12.2014 року за вересень 2014 року на суму + 2083,51 грн.

Із вказаних доказів вбачається, що з січня по грудень 2014 року, що позивач надав відповідачеві послуги з обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем опалення у будинках, відносно яких відповідач є виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків та з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій.

За дані послуги з обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем опалення у будинках ПП «Санітарія» на користь позивача в період з 01 січня 2014 року по 30 листопада 2014 року частково оплатило вартість послуг за технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого теплопостачання житлових будинків в розмірі 154293,85 грн, у зв`язку з чим утворився борг в сумі 220297,77 грн.

04.11.2016 року позивач направив відповідачеві вимогу про сплату боргу у сумі 215954,47 грн. Вимога була залишена відповідачем без відповіді, грошові кошти не перераховані.

18.11.2016 року позивачем була направлена відповідачеві ще одна вимога про сплату боргу у сумі 220297,77 грн, яка також була залишена відповідачем без відповіді, а грошові кошти не були перераховані

22.11.2016 року міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» звернулося з позовом до Приватного підприємства «Санітарія» про стягнення 220297,77 грн заборгованості за послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж централізованого теплопостачання за січень-грудень 2014 року.

За наслідками розгляду справи Господарським судом Чернівецької області винесено рішення № 926/4113/16 від 27.11.2017 року, яким позовні вимоги Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до Приватного підприємства «Санітарія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Чернівецька міська рада про стягнення 220297,77грн. задоволено частково.

Підставою для часткового задоволення позовних вимог слугувало те, що на у відповідача існував борг за надані послуги у сумі 220297,77 грн, однак позивачем пред`явлено вимогу на суму 215954,47 грн, строк сплати по якій наступив 12.11.2016 року, а тому лише 215954,47 грн підлягають стягненню. Натомість у частині стягнення 4343,30 грн суд відмовив, тому що зобов`язання сплатити цю суму виникло у відповідача лише 26.11.2017 року, тоді як позов був заявлений 22.11.2016 року. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 року рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.11.2017 року у справі № 926/4113/16 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 16.12.2019 року виправлено описку на сторінці 5 абзацу 15 рішення суду по справі № 926/4113/16 від 27.11.2017 року, а саме: «у частині стягнення 4343,30 грн суд відмовив, тому що зобов`язання сплатити цю суму виникло у відповідача лише 26.11.2017 року, тоді як позов був заявлений 22.11.2016 року» замінено на «у частині стягнення 4343,30 грн суд відмовив, тому що зобов`язання сплатити цю суму виникло у відповідача лише 26.11.2016 року, тоді як позов був заявлений 22.11.2016 року».

Згідно частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Борг по оплаті 215954,47 грн за надані послуги та по відшкодуванню оплати судового збору в сумі 3239,32 грн, які підтверджені рішенням суду по справі № 926/42113/16, були погашені на користь позивача 14.09.2018 року загальною сумою 219193,79 грн в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення, що підтверджується банківською випискою по рахунку та карткою рахунку.

У відповідності до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Надані позивачем відповідачеві послуги є житлово-комунальними з огляду на те, що це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Як встановлено судом, договір між сторонами не укладався.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Оскільки, позивач надав відповідачеві житлово-комунальні послуги, то відповідач повинен був щомісячно здійснювати оплату позивачеві за фактично надані послуги згідно ч.ч. 1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Факт надання послуг позивачем відповідачеві підтверджується підписаними обома сторонами відповідними актами та частковою оплатою відповідачем наданих послуг.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, проте, як зазначалося вище, відповідач не оплатив надані позивачем послуги.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ПП «Санітарія» здійснив прострочення виконання зобов`язання перед позивачем з оплати вартості послуг з обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем опалення у будинках відповідача в сумі 4343,30 грн, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд прийшов до висновку про те, що позивачем невірно визначено розмір річних з суми 4343,30 грн. за заявлений період з 26.11.2019 року по 07.11.2019 року. Оскільки позивач не врахував, що зобов`язання сплатити цю суму виникло 26.11.2016 та припадає на суботу, вихідний день, тому, в силу положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України він переноситься на перший робочий - 28.11.2016 року.

За результатами проведеного судом перерахунку, зробленого через офіційний сайт «ipLex», стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних сумі 383,72 грн, а решта вимог в сумі 0,75 грн нараховано позивачем помилково, а відтак в стягненні 3% річних в сумі 0,75 грн слід відмовити у зв`язку із безпідставністю.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат в розмірі 1541,87 грн, заявлених за період з 26.11.2019 року по 07.11.2019 року, судом зазначається наступне.

Постановою Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» передбачено, що індекс інфляції визначається починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. Це означає, що в господарському процесі, на відміну від цивільного процесу, незалежно від числа виникнення заборгованості індекс інфляції буде застосовуватися тільки з наступного місяця.

Відповідно до викладеної ВСУ у листі від 03.04.1997 №62-97р правової позиції та Аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Таким чином, інфляційні втрати мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.

При цьому, коли відносно кожного грошового зобов`язання, які мають різні строки виникнення, проводиться оплата частинами через короткі проміжки часу, розрахунок інфляційних втрат необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов`язання, за період з моменту виникнення обов`язку з оплати та який буде спільним для всіх платежів по конкретному грошовому зобов`язанню, до моменту фактичного здійснення платежу з подальшим сумуванням отриманих результатів для визначення загальної суми інфляційних втрат.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Аналогічна правова позиція щодо порядку розрахунку інфляційних втрат наведена у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 року по справі №910/23359/15.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на заборгованість в розмірі 4343,30 грн, яка виникла з 26.11.2016 року нарахування інфляційних втрат за листопад 2016 року не здійснюються, відповідно, періодом нарахування інфляційних втрат буде грудень 2016 року - жовтень 2019 року. Також позивач не врахував, що останній день строку оплати - 26.11.2016 припадає на суботу, вихідний день, тому, в силу положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України він переноситься на перший робочий - 28.11.2016 року.

Здійснивши перевірку правильності розрахунку інфляційних втрат, зробленого через офіційний сайт «ipLex», суд прийшов до висновку, що сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача за період грудень 2016 року - жовтень 2019 року складає 1312,93 грн. Таким чином, у частині позовних вимог про стягнення з відповідача 228,94 грн інфляційних втрат належить відмовити у зв`язку із безпідставністю.

Отже, станом на день розгляду справи у суді сума заборгованості приватного підприємства «Санітарія» перед міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» становить 6040,05 грн, з яких: 4343,30 грн основна заборгованість, 383,72 грн 3% річних, 1312,93 грн інфляційні втрати, що підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню. В частині стягнення 3 % річних в сумі 0,75 грн та інфляційних втрат в сумі 228,94 грн - слід відмовити у зв`язку із безпідставністю.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 129 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача повністю, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства «Санітарія» (58032, м. Чернівці, бульвар Героїв Крут, 2; код 32652255) на користь міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» (58007, м. Чернівці, вул. Максимовича, 19-а; код 34519280) заборгованість в сумі 6040,05 грн (з яких: 4343,30 грн основна заборгованість, 383,72 грн 3% річних, 1312,93 грн інфляційні втрати) та судовий збір в сумі 1921 грн.

3. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 0,75 грн та інфляційних втрат в сумі 228,94 грн - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Львівського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.12.2019 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.В. Швець