УХВАЛА

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 916/2442/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В. (головуючий), Львова Б. Ю. та Селіваненка В. П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - Відділ ДВС)

на ухвалу господарського суду Одеської області від 22.07.2019 та

постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2019

за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - Компанія) на бездіяльність відділу ДВС у справі

за позовом Компанії

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро";

товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроолія"

про стягнення 40 295,10 грн,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2019 (згідно з відміткою на конверті) Відділ ДВС звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 22.07.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2019 у справі № 916/2442/16 і прийняти нове рішення, яким відмовити Компанії у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця Відділу ДВС. Разом з тим у касаційній скарзі Відділ ДВС просить поновити строк на касаційне оскарження.

Дослідивши матеріали поданої касаційної скарги, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 22.07.2019, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2019, зокрема: задовольнив скаргу Компанії; визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу ДВС; зобов`язав Відділ ДВС усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вчинення дій, направлених на фактичне примусове виконання наказу господарського суду Одеської області від 08.112016 у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Оскаржувані судові акти мотивовані тим, що державним виконавцем було порушено вимоги Закону в частині дотримання строків виявлення рахунків боржника та проведення перевірки його майна, оскільки, враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 21/303-08, сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону, не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відділом ДВС оскаржується ухвала господарського суду Одеської області від 22.07.2019 та постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2019, згідно з якими розглянуто скаргу Компанії на бездіяльність державного виконавця Відділу ДВС. Водночас апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову від 13.11.2019, врахував правовий висновок, який був викладений у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 21/303-08 та в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/25970/14.

Між тим, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що розгляд касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) зазначено, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Відділу ДВС на ухвалу господарського суду Одеської області від 22.07.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2019 у цій справі.

Керуючись статтями 233, 234, 235, абзацом другим частини другої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на ухвалу господарського суду Одеської області від 22.07.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2019 у справі № 916/2442/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко