ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

19 грудня 2019 року Справа № 918/618/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Василишин А.Р. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.09.2019 р.

(ухвалене о 15:10 год. у м. Рівне, повний текст складений 25.09.2019 р.)

у справі № 918/618/19 (суддя Романюк Ю.Г.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Костопількомуненергія"

про стягнення заборгованості в сумі 15 574 грн. 79 коп.

Відповідно до ч.13 ст.8, ч. 10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося із позовом до Комунального підприємства "Костопількомуненергія" про стягнення 15574 грн. 79 коп. з яких: 12428 грн. 29 коп. пені, 1189 грн. 24 коп. 3 % річних, 1957 грн. 26 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Комунальним підприємством "Костопількомуненергія" умов Договору постачання природного газу №8359/1718-КП-28 від 04.09.2017 р.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 24.09.2019 р. у справі № 918/618/19 позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з Комунального підприємства "Костопількомуненергія" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 6214 грн. 15 коп. пені, 1189 грн. 24 коп. 3% річних, 1957 грн. 26 коп. інфляційних втрат та 1 921 грн. судового збору. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 6214 грн. 14 коп. відмовлено.

При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено умов договору щодо строків розрахунків за поставлений природний газ, а тому з огляду на положення ст. ст. 525, 530, 536, 610-612, 625, 655, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 193, 230-232 Господарського кодексу України, ст. ст. 12, 19 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 12428 грн. 29 коп. пені, 1189 грн. 24 коп. 3 % річних, 1957 грн. 26 коп. інфляційних втрат.

В той же час, суд першої інстанції, врахувавши скрутне фінансове становище відповідача, погашення відповідачем основного боргу до звернення позивача до суду, використання поставленого газу для виробництва теплової енергії, керуючись ст. 551 ЦК України, ст. 223 Господарського кодексу України зменшив розмір пені на 50% та відмовив в задоволені позову про стягнення 6214 грн. 14 коп. пені.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Рівненської області від 24.09.2019 р. у справі № 918/618/19 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 6214 грн. 14 коп. пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду у вказаній частині є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Саме по собі покликання на таке скрутне фінансове/матеріальне становище не є підставою для зменшення пені на підставі положень ст.233 ГК України та ч. 3 ст.551 ЦК України.

В даному випадку відповідачем не доведено реального фінансового стану, а тому положення ГПК України щодо обов`язку доказування не дотримано, адже відповідач не надав жодного доказу для того, щоб можна було зробити висновок про скрутний фінансовий стан відповідача.

Рішення суду не містить жодного покликання на будь-які докази, які б підтверджували скрутне матеріальне становище Відповідача по справі.

Суд першої інстанції лише із формулювання про скрутний матеріальний стан зробив висновок про те, що фінансове становище відповідача є саме таким.

Відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки.

Суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 233 ГК України ст. 525, 526, 551, 599,625 Цивільного кодексу України.

Суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Однак, під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що оскаржене рішення в частині зменшення пені суперечить положенням законодавства та матеріалам справи, а тому просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Від Комунального підприємства "Костопількомуненергія" надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на таке:

- КП "Костопількомуненергія" є підприємством, яке використовує отриманий газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам для потреб опалення та проводить оплату відповідно до Постанови КМУ №217 від 18.06.2014р. за відсотками визначеними НКРЄ, що не дає можливості самовільно проводити оплату за визначеним боргом. Ступінь виконання договірних зобов`язань залежить виключно від спроможності споживачів вчасно оплачувати надані нашим підприємством послуги;

- відповідач повністю оплатив суму заборгованості по Договору постачання природного газу №8359/1718-КП-28 від 04.09.2017 р. в 2018 р.;

- порушення відповідачем зобов`язання не завдало збитків позивачу і не погіршило його фінансовий стан та не ускладнило господарську діяльність;

- КП "Костопількомуненергія" перебуває у скрутному фінансовому становищі;

- на підтвердження скрутного фінансового становища суду першої інстанції були надані копії виписок з банківських рахунків відповідача.

За наведеного вище, відповідач вважає, що суд першої при вирішенні питання про зменшення пені, не порушував норм матеріального і процесуального права, а рішення суду в частині зменшення пені не суперечать положенням чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення в частині відмови в задоволені позову про стягнення 6214 грн. 14 коп. пені залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 04 вересня 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та КП "Костопількомуненергія" (Споживач) було укладено Договір постачання природного газу № 8359/1718-КП-28 (далі - Договір) (т. 1, а. с. 17-26).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Згідно з п. 2.1. Договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтованим обсягом до 280 тис. куб. м., в тому числі по місяцях (тис. куб. м.): жовтень - 20; листопад - 40; грудень 55, а всього за IV кв. 2107 року - 115; січень - 60; лютий - 55; березень - 50, а всього за І кв. 2018 р. - 165.

Розділом 5 Договору сторонами погоджено ціну на газ.

Згідно із п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.1 Договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до з 01.10.2017 р. до 31.03.2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 02.04.2018 р., сторони внесли зміни до Договору, виклавши п. 12.1. Договору в наступній редакції: "12.1 Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року по 31 травня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.".

На виконання умов Договору позивачем у період жовтень 2017 р. - квітень 2018 р. передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 969805 грн. 43 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. (т. 1, а. с. 28-34).

Як вбачається із наданих позивачем документів, а саме: "Сальдо. Підприємство "Костопількомуненергія КП" з 01.10.2017 р. по 28.02.2019 р."; "Операції по Договору №8359/1718-КП-28, Підприємство "Костопількомуненергія КП" з 01.10.2017 р. по 28.02.2019 р."; "Сальдо КП "Костопількомуненергія КП"" за Договором від 04.09.2017 р. № 8359/1718-КП-28", станом на дату остаточного розрахунку" відповідачем було здійснено оплату поставленого газу в повному обсязі 14.12.2018 р. (т. 1, а. с. 34-45).

Враховуючи, що відповідач за поставлений товар розрахувався не своєчасно, з порушенням строку визначеного умовами п. 6.1. Договору, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 12428 грн. 29 коп. пені, 1189 грн. 24 коп. 3 % річних, 1957 грн. 26 коп. інфляційних втрат.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що скаржник оскаржує рішення Господарського суду Рівненської області від 24.09.2019 р. у справі № 918/618/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 6214 грн. 14 коп. пені, апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах цих вимог.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, Господарським судом Рівненської області встановлено, що КП "Костопількомуненергія" за Договором постачання природного газу №8359/1718-КП-28 від 04.09.2017 р. було прийнято природний газ на загальну суму 969805 грн. 43 коп., проти чого не заперечує ні позивач - АТ "НАК "Нафтогаз України", ні відповідач - КП "Костопількомуненергія".

Як зазначено судом апеляційної інстанції вище, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 12428 грн. 29 коп., яка нарахована у зв`язку із несвоєчасною оплатою КП "Костопількомуненергія" поставленого в період жовтень 2017 р. - квітень 2018 р. газу.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 8.2 Договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивач за прострочення строків оплати поставленого природного газу, керуючись п. 8.2. Договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 12428 грн. 29 коп.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 ЦК України.

Зі змісту наведених норм вбачається, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та його розмір.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність та відповідати завданням господарського судочинства, котрі передбачені статті 2 ГПК України, зокрема справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів.

Від так, апеляційний господарський суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надані відповідачем в підтвердження обставин, що зумовили несвоєчасну оплату за поставлений газ, з огляду на ступінь виконання зобов`язання боржником (повну оплату заборгованості за Договором № 8359/1718-КП-28 від 04.09.2017 р.), майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та інші фактори, які вплинули на можливість своєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань, оплати відповідачем, колегія суддів відзначає, що наведені факти в сукупності свідчать про наявність виняткових обставин, за яких можливим є зменшення розміру штрафних санкцій.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення позивачем збитків або можливість їх понесення позивачем у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань.

Також, суд зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 р.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50%.

При цьому, при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення пені суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, стягненню підлягає пеня у розмірі 6214 грн. 15 коп. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Рівненської області від 24.09.2019 р. у справі № 918/618/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 24.09.2019 р. у справі № 918/618/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 6214 грн. 14 коп. - без змін.

2. Справу № 918/618/19 надіслати Господарському суду Рівненської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "19" грудня 2019 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Олексюк Г.Є.