УХВАЛА

17 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 914/716/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Кролевець О. А., Мамалуй О. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

на постанову Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Орищин Г. В., Галушко Н. А., Желік М. Б.

від 07.11.2019

за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мистецьке об`єднання "Дзиґа"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Галицька районна адміністрація Львівської міської ради

про стягнення 342 983,72 грн,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2019 року Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 у справі № 914/716/19.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню з огляду на таке.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України визначено вимоги до форми і змісту касаційної скарги. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини 2 цієї статті у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Згідно з частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Приписами частини 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Сама по собі незгода скаржника із встановленим судами попередніх інстанцій обставинами, а також наведення у касаційній скарзі лише змісту положень законів та цитування деяких приписів Господарського процесуального кодексу України, без викладення аргументів щодо неправильного застосування судами норм матеріального та/або процесуального права недостатні для виконання вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Всупереч наведеному, у касаційній скарзі Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради не викладено підстав для оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 у справі № 914/716/19 в касаційному порядку, не наведено порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при їх прийнятті.

Зміст касаційної скарги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 у справі № 914/716/19 зводиться до викладення обставин справи та заперечення проти висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні. В касаційній скарзі не зазначено порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустився, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції і яким чином це вплинуло на прийняття оскарженого судового рішення у даній справі. Водночас доводи, наведені в касаційній скарзі, не стосуються питань права та правозастосування.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати Суд у необхідності втрутитися у фактичну складову рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів його законність тільки через те, що таке рішення оскаржено і скаржник вважає його незаконними.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини 3 статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

З огляду на наведене, касаційна скарга Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради не приймається до розгляду і підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 у справі № 914/716/19 повернути.

2. Копію цієї ухвали, копію касаційної скарги, додані до скарги матеріали на 15 аркушах надіслати скаржникові; копію цією ухвали - іншим учасникам справи.

3. Оригінал касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді О. А. Кролевець

О. О. Мамалуй