ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.11.2019 м. Ужгород Справа № 907/89/19

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.

за участю секретаря судового засідання Лазар С.Л.

у відкритому судовому засіданні розглянув справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агора", м. Чоп (далі - позивач, ТОВ Агора)

до Чопської міської ради, м. Чоп (далі - відповідач, Чопська рада)

та до комунального підприємства Чопської міської ради "Чопський ринок", м. Чоп (далі - відповідач-2, Чопський ринок)

про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування доходів від безпідставно набутого майна на суму 989598,33 грн.

представники:

позивача - Талапа Я.В., Балко В.Г., представники за довіреністю;

відповідача-1 - Островська О.М., представник за довірнеістю

відповідача-2 - не з`явився

Позивач звернувся до суду з вимогами до відповідачів-1, 2 про витребування 96 торгових павільйонів та навісу літ. Б, з яких 42 - знаходяться на земельній ділянці кадастровим № :01:004:0025; 54 та навіс літ. Б - знаходяться на земельній ділянці кадастровим № :01:003:0029 (далі - торгові павільйони, спірне майно). Посилається на те, що одержавши в оренду від ради зазначені земельні ділянки для обслуговування ринку, позивач облаштував, зокрема, 96 торгових павільйонів та навіс, які як майновий внесок віднесено до статутного фонду ТОВ Агора. Разом з тим, стверджує, що спірним майном володіють та користуються відповідачі-1, 2, оскільки на підставі рішення ради від 26.12.13 № 9 «Про надання згоди на прийняття об`єктів до комунальної власності територіальної громади міста» (рішення № 9) Чопська рада прийняла у комунальну власність м. Чоп як знахідку 96 торгових павільйонів та навіс, розміри яких відповідають розмірам торгових павільйонів, що є власністю позивача, та передала їх на підставі договору про безоплатне користування майном від 1.04.16 Чопському ринку, який, у свою чергу, передав їх в оренду суб`єктам господарювання. Вважає таке володіння та користування відповідачами спірним майном незаконним, посилаючись, зокрема, на рішення господарського суду Закарпатської області у справі № 907/175/16 від 1.06.16, яким визнано незаконним та скасовано рішення Чопської ради № 9. Оскільки у досудовому порядку врегулювати спір щодо повернення майна сторонам не вдалося, позивач просить суд витребувати майно з чужого незаконного володіння відповідачів.

Вимога про стягнення з відповідачів суми 819604,00 грн., на задоволенні якої наполягають представники позивача у ході судового розгляду, є вимогою про стягнення суми доходів, яку відповідачі могли одержати за користування цим майном у період з 1.06.16 (дата прийняття рішення суду у справі № 907/175/16 про визнання незаконним та скасування рішення № 9) до 1.04.19 (перебування даної справи у суді) заявленою відповідно до ст. 1214 ЦК України. Дана сума є сумою коштів одержаних Чопським ринком від здачі в оренду торгових павільйонів суб`єктам за даними довідки останнього наданої відповідачеві-1 як засновнику Чопського ринку про одержання доходів від здавання в оренду спірних торгових павільйонів (в тому числі: 212107,00 грн. - за 2016р., починаючи з 1.04.16; 289127,00 грн. - за 12-ть місяців 2017р. та 246074,00 грн. - за 10 місяців 2018р.), а також сума 72296,00 грн., яка могла бути одержана Чопським ринком одержана за період з листопада 2018р. по 1.04.19, що встановлено позивачем розрахунковим способом, виходячи із наведених вище даних звітності Чопського ринку.

Вимога про стягнення з Чопської ради суми 99994,33 грн. є вимогою про стягнення сплачених ТОВ Агора орендних платежів за користування землею за період з 5.09.16 по 01.04.19 після поновлення рішенням суду у справі № 907/271/13 договорів оренди земельних ділянок (з 23.01.13 по 24.01.18), на яких розміщено спірні торгові павільйони та навіс, які, однак, фактично перебувають у чужому володінні. Позивач вважає, що в цьому випадку має місце збереження відповідачем-1 майна (коштів) без достатньої підстави.

Представники позивачів наполягають на задоволенні зазначених позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами, та просять стягнути з відповідача у відшкодування судових витрат у справі суму сплаченого судового збору за подання позову та витрати на правову допомогу у сумі 70 000,00 грн.

Відповідач-1 письмовим відзивом, усними та письмовими поясненнями у ході судового розгляду справи проти позову заперечує, посилаючись, зокрема, на те, що позивач, заявляючи віндикаційний позов, на підставі якого захист порушеного права судом полягає у реєстрації за дійсним власником його права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, обрав неправильний спосіб захисту. Даний позов у частині витребування майна з чужого незаконного володіння вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки право позивача на спірне майно - торгові павільйони та навіс - як складова єдиного майнового комплексу, торгового ринку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110) зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, власне, майно перебуває у власності позивача. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що свідчать про вибуття із володіння позивача майна та його набуття шляхом державної реєстрації на нього у відповідачів.

В іншій частині позову заперечує проти вимог, посилаючись, зокрема, на те, що у справі відсутні належні докази, що відповідачі використовують саме ті 96 металевих контейнерів та навіс, про які йдеться у позовній заяві.

Відповідач-2 - Чопський ринок - повідомлений належним чином про час, дату та місце судового розгляду справи, відзиву на позов не надав, участі уповноваженого представника у судовому розгляді не забезпечив.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу у ході судового розгляду справи по суті, керуючись законом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідачів.

При цьому суд виходив з наступного.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується ніким з учасників процесу, що:

- спірні відносини сторін стосуються належних позивачеві 96 торгових павільйонів та 1 металевого навісу (торгові павільйони, спірне майно), розташованих на території міського ринку у м. Чоп, по вул. Вербова, 1, на двох земельних ділянках кадастровим № :01:004:0025 (торгові павільйони 1-42) та кадастровим № :01:003:0029 (торгові павільйони 1-54 та навіс літ.Б);

- спірні торгові павільйони на підставі рішення відповідача-1 - Чопської міської ради Закарпатської області - від 26.12.2013р. № 9 «Про надання згоди на прийняття об`єктів до комунальної власності територіальної громади міста» прийняті як знахідка безоплатно до комунальної власності територіальної громади міста Чоп;

- рішення Чопської міської ради Закарпатської області від 26.12.2013р. № 9 «Про надання згоди на прийняття об`єктів до комунальної власності територіальної громади міста» (далі - рішення № 9) скасоване рішенням господарського суду Закарпатської області від 1.06.16 по справі № 907/175/16;

- актом приймання-передачі від 5.09.16 Чопська міська рада повернула, а ТОВ Агора прийняла раніше прийняте у комунальну власність територіальної громади м. Чоп спірне майно - металевий навіс та 96 металевих торгових павільйонів, що розташовані на земельних ділянках міського ринку у м. Чоп по вул. Вербовій,1 (площею 0,0674 га та 0,1386 га ) кадастровими номерами :01:004:0025, :01:003:0029;

- 19.10.16 спірне майно - 96 торгових павільйонів та навіс - у складі єдиного майнового комплексу, торговий ринок за адресою м. Чоп по вул. Вербовій,1, зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як власність ТОВ Агора (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 110), розташована на земельних ділянках кадастровими номерами :01:004:0025, :01:003:0029.

Позивач як власник 96 торгових павільйонів та навісу, наполягаючи на задоволені позовних вимог про витребування у Чопської міської ради та КП Чопський ринок та передачу власнику - ТОВ Агора - зазначеного майна, посилається на те, що майно після прийняття його у комунальну власність як знахідки на підставі рішення № 9 Чопською міською радою було передано у безоплатне користування КП Чопський ринок, а останнім передано в оренду окремим суб`єктам господарювання, якими, фактично і використовується станом на час даного судового розгляду, що послугувало підставою даного позову.

Суд, вирішуючи спір у даній частині позовних вимог, виходить з приписів Цивільного кодексу України, що врегульовують питання загальних положень про право власності та захисту права власності

Так, згідно ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами ст. 387 ЦК України встановлено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.14 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» пунктом 19 роз`яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Якщо під час судового розгляду за позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння спірне майно було передано відповідачем іншій особі в тимчасове користування, суд за клопотанням позивача залучає цю особу як співвідповідача.

З огляду на фактичні обставини справи, що наведені вище та не заперечуються ніким з учасників процесу, спірне майно належить позивачеві та зареєстроване у складі цілісного майнового комплексу за позивачем, який згідно наведених норм цивільного законодавства вправі витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

ТОВ Агора поданим позовом на підставі ст. 387 ЦК України витребовує своє майно від Чопської міської ради та від КП Чопський ринок, однак таке майно за твердженням самого позивача знаходиться у третіх осіб, отже, даний позов про витребування майна від відповідачів-1,2 - осіб, у яких на момент розгляду справи таке майно відсутнє, - за приписами ст. 387 ЦК України не підлягає задоволенню.

Вимога позивача про стягнення з відповідачів суми 819604,00 грн. як суми доходів, які відповідачі одержали за користування цим майном у період з 1.06.16 (дата прийняття рішення суду у справі № 907/175/16 про визнання незаконним та скасування рішення № 9) до 1.04.19 (перебування даної справи у суді), заявлена відповідно до ст. 1214 ЦК України.

Позивач вважає, що оскільки відповідачам з дати прийняття рішення суду про визнання незаконним рішення № 9 відомо, що спірне майно набуто ними без достатньої правової підстави, то за приписами наведеної норми Цивільного кодексу України вони зобов`язані відшкодувати одержані від цього майна доходи за зазначений період.

Стверджує, що від здачі в оренду спірних торгових павільйонів третім особам - суб`єктам господарювання - Чопський ринок, згідно його довідки наданої Чопській міській раді як власному засновнику, одержав 747308 грн., в тому числі: 212107,00 грн. - за 2016р., починаючи з 1.04.16; 289127,00 грн. - за 12-ть місяців 2017р. та 246074,00 грн. - за 10 місяців 2018р. Сума доходів, яка могла бути одержана відповідачами за період з листопада 2018р. по 1.04.19, становить 72296,00 грн., що визначено позивачем розрахунковим способом, виходячи із наведених вище даних звітності Чопського ринку.

Вирішуючи спір у даній частині вимог до відповідачів суд виходить з наступного.

Приписами ст. 1214 ЦК України, якою позивачем обґрунтована дана вимога, встановлено, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Набуття або збереження чужого майна без достатньої правової підстави може мати місце, зокрема, у випадках користування чужими речами без договору найму (оренди) чи дозволу, коли особа помилково вважає, що річ "нічийна" або що такий дозвіл отриманий. При зобов`язаннях із безпідставного збагачення відшкодовується те, на що набувач збагатився.

Суд, з огляду на наведені приписи закону, на які посилається позивач, та на фактичні обставини даної справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зазначених позовних вимог. При цьому, суд приймає до уваги, що з матеріалів справи вбачається і іншого не доведено, що Чопська міська рада, прийнявши у комунальну власність на підставі рішення № 9 спірне майно, передала його Чопському ринку у безоплатне користування, що не передбачає одержання нею доходів. Стосовно вимог до Чопського ринку, то такі не можуть бути задоволені, оскільки його право користування спірним майном ґрунтується на договорі, отже не може вважатися набутим без правової підстави за змістом ст. 1214 ЦК України

Вимога про стягнення з Чопської ради суми 99994,33 грн. є вимогою про стягнення сплачених ТОВ Агора орендних платежів за користування землею за період з 5.09.16 по 01.04.19 після поновлення рішенням суду у справі № 907/271/13 договорів оренди земельних ділянок, на яких розміщено спірні торгові павільйони, які, однак, фактично перебувають у чужому володінні. Позивач вважає, що в цьому випадку має місце збереження відповідачем-1 майна (коштів) без достатньої підстави.

Дана вимога позивача не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Сторони спору - позивач та відповідач-1 - перебували у договірних відносинах щодо земельних ділянок, на яких розташоване спірне майно, оскільки рішенням суду було поновлено дію договорів оренди землі комунальної власності, орендодавцем якої є Чопська міська рада.

Обов`язок орендаря сплачувати орендну плату у розмірі та у порядку встановленому у договорі, та право орендодавця на одержання такої, яке кореспондується наведеному обов`язку орендаря, встановлені Законом України «Про оренду землі».

З огляду на викладене, орендна плата, стягнення якої є предметом спору у даній частині вимог, одержана Чопською міською радою від позивача відповідно до чинних договорів оренди землі не може вважатися одержаною без достатніх підстав, тому вимога позивача про стягнення сплаченої орендної плати не підлягає задоволенню.

Судові витрати у даній справі на підставі ч. 4 ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

суд постановив:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 12.12.19.

Суддя Ушак І.Г.