ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2886/19

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Бохан С.О.- на підставі довіреності від 06.09.2018р.;

Від відповідача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" до відповідачів - Фермерського господарства "БЕССАРАБІЯ" та ОСОБА_1 про стягнення 867 473,47грн., -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО № 2950/19) до відповідачів - Фермерського господарства "БЕССАРАБІЯ" та ОСОБА_1 про стягнення 867 473,47грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.10.2019р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та підготовче засідання призначити на "29" жовтня 2019 р. о 10:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.10.2019р. було відкладено підготовче засідання на "14" листопада 2019 р. о 09:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2019р. було закрито підготовче провадження у справі №916/2886/19 із призначенням справи до судового розгляду по суті на 02.12.2019р. о 11:00 год.

29.11.2019р. представником позивача до канцелярії господарського суду Одеської області було надано клопотання за вх.ГСОО№24718/19 про залучення до матеріалів справи додаткових документів.

Представники відповідачів Фермерського господарства "БЕССАРАБІЯ" та ОСОБА_1 в судові засідання по справі не з`явились, правом на відзив в порядку ст. 165 ГПК України не скористались. Ухвали господарського суду Одеської області були направлені за належною адресою відповідачів, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому за приписами ч.7 ст.120ГПК України відповідачі вважаються повідомленим належним чином про відкриття провадження у справі.

У даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

За приписами ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідачі так і не скористались наданими процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В ході розгляду даної справи господарським судом Одеської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

02.12.2019р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» (надалі за текстом - Позивач) в особі Бурлаки Анатолія Петровича, який діє на підставі Довіреності, укладено договір поставки № 129/19-0 від 12 квітня 2019 р. (надалі за текстом - Договір поставки) продукції виробничо-технічного призначення (надалі за текстом - Товар) з Відповідачем-1 - Фермерське господарство «БЕССАРАБІЯ», в особі Лупашко Віталія Олександровича, який діяв на підставі Статуту, відповідно до якого Позивачем було передано у власність Відповідачеві-1 Товар та документи, що до нього відносяться.

За умовами п. 1.1, 1.2 Договору поставки, а також Додатку до Договору поставки, Відповідачу-1 був поставлений Товар відповідно до видаткової накладної № 13220 від 23.04.2019 р. на суму 639 000,00 грн. в строки, вказані в додатках до Договору поставки. Відповідно до п. 2.4 Договору поставки та додатку № 1/СА000010494 від 15 квітня 2019 р. Відповідач-1 зобов`язувався здійснити оплату за поставлений Товар по 10.08.2019 р. (включно), проте в порушення умов Договору поставки прострочив оплату Товару та не сплатив вищевказану суму.

Тому, станом на дату подання позовної заяви заборгованість Відповідача-1 перед Позивачем згідно накладних за поставлений Товар складає суму 639 000,00 грн. Розрахунок суми основного боргу вказаний у додатку № 1 до позовної заяви.

Згідно із умовами п. п. 2.6, 2.7 та 2.11 Договору поставки, передбачено, що за користування товарним кредитом Позивач щомісячно нараховує, а Відповідач-1 зобов`язаний сплачувати, відсотки в розмірі та в строк, які передбачені Додатком до Договору поставки (16,67 % річних).

Відповідно до Акта нарахування відсотків за користування товарним кредитом були нараховані відсотки за користування товарним кредитом у розмірі 45 526,89грн., які Відповідачем-1 сплачені не були.

Отже, станом на момент подання позовної заяви заборгованість Відповідача-1 перед Позивачем по відсоткам за користування товарним кредитом складає суму 45 526,89 грн. Розрахунок суми відсотків за користування товарним кредитом наведений в додатку № 1 до позовної заяви. Акт нарахованих відсотків за користування товарним кредитом додається до позовної заяви.

Крім того, відповідно до до п. п. 7.2 (А) - 7.2 (В) Договору поставки та ст. 625 ЦК України Відповідач-1 повинен сплатити пеню, штраф, 36 відсотків річних та індекс інфляції в розмірах, які передбачені вказаними пунктами договору.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку загальна сума боргу і штрафних санкцій складає 867 473,47 грн.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки був укладений договір поруки № П/129/19-0 від 12 квітня 2019 р. (далі - Договір поруки), за яким гр. ОСОБА_1 (далі - Відповідач-2) виступив поручителем за виконання всіх грошових зобов`язань за Договором поставки і взяв на себе обов`язок, у випадку не сплати боргу за Договором поставки Відповідачем-1, самостійно сплатити заборгованість за Договором поставки. Копія договору поруки додана до матеріалів справи.

23 вересня 2019 р. Відповідачу-2 була направлена вимога сплати боргу за Договором поруки № 2309/88, в якій Позивач вимагав від Відповідача-2 сплатити суму боргу за Договором поставки, відповідно до розрахунку, що додавався до вимоги. Підтвердження відправки вищевказаної вимоги та розрахунку на адресу Відповідача-2 додається.

Однак, вказана вимога була залишена без відповіді.

З наведених підстав, Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фермерського господарства "БЕССАРАБІЯ" та ОСОБА_1 про стягнення 867 473,47грн.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачеми докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Згідно з ст. 173 ГК України зазначено, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 265 ГК України, За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Реалізація суб`єктами господарювання товарів не господарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Також за приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» (надалі за текстом - Позивач) в особі Бурлаки Анатолія Петровича, який діє на підставі Довіреності, укладено договір поставки № 129/19-0 від 12 квітня 2019 р. (надалі за текстом - Договір поставки) продукції виробничо-технічного призначення (надалі за текстом - Товар) з Відповідачем-1 - Фермерське господарство «БЕССАРАБІЯ», в особі Лупашко Віталія Олександровича, який діяв на підставі Статуту, відповідно до якого Позивачем було передано у власність Відповідачеві-1 Товар та документи, що до нього відносяться.

За умовами п. 1.1, 1.2 Договору поставки, а також Додатку до Договору поставки, Відповідачу-1 був поставлений Товар відповідно до видаткової накладної № 13220 від 23.04.2019 р. на суму 639 000,00 грн. в строки, вказані в додатках до Договору поставки. Відповідно до п. 2.4 Договору поставки та додатку № 1/СА000010494 від 15 квітня 2019 р. Відповідач-1 зобов`язувався здійснити оплату за поставлений Товар по 10.08.2019 р. (включно), проте в порушення умов Договору поставки прострочив оплату Товару та не сплатив вищевказану суму.

Тому, станом на дату подання позовної заяви заборгованість Відповідача-1 перед Позивачем згідно накладних за поставлений Товар складає суму 639 000,00 грн. Розрахунок суми основного боргу вказаний у додатку № 1 до позовної заяви.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки був укладений договір поруки № П/129/19-0 від 12 квітня 2019 р. (далі - Договір поруки), за яким гр. ОСОБА_1 (далі - Відповідач-2) виступив поручителем за виконання всіх грошових зобов`язань за Договором поставки і взяв на себе обов`язок, у випадку не сплати боргу за Договором поставки Відповідачем-1, самостійно сплатити заборгованість за Договором поставки. Копія договору поруки додана до матеріалів справи.

Пунктом 1.2 Договору поруки передбачено, що у разі порушення Божником (Відповідач-1) зобов`язання, забезпеченого порукою, Поручитель (Відповідач-2) та Боржник (Відповідач-1) відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор (Позивач) може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до Боржника, так і до Поручителя окремо, чи до обох одночасно. Така ж норма передбачена згідно з частиною першою статті 543 ЦК України: «У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо».

Відповідно до п. 3.3 Договору поруки Поручитель несе відповідальність за сплату Боржником процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені). Отже, на Поручителя поширюється також обов`язок сплачувати нараховані за Договором відсотки за користування товарним кредитом, пеню, 36 % річних, інфляційні нарахування та штраф.

Пунктом 4.1 Договору поруки передбачено, що «Поручитель зобов`язаний у разі порушення Боржником обов`язку за основним договором, самостійно виконати зазначений обов`язок Боржника перед Кредитором на підставі письмової вимоги Кредитора в строк 3-х банківських днів, шляхом оплати грошових коштів на розрахунковий рахунок Кредитора, вказаний в даному Договорі.».

23 вересня 2019 р. Відповідачу-2 була направлена вимога сплати боргу за Договором поруки № 2309/88, в якій Позивач вимагав від Відповідача-2 сплатити суму боргу за Договором поставки, відповідно до розрахунку, що додавався до вимоги. Підтвердження відправки вищевказаної вимоги та розрахунку на адресу Відповідача-2 додається.

Однак, вказана вимога була залишена без відповіді.

За таких обставин, господарський суд вважає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки у розмірі 639 000,00грн.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 2.6 Договору за користування товарним кредитом, ПОКУПЕЦЬ сплачує на користь ПОСТАЧАЛЬНИКА відсотки, розмір яких передбачений Додатком до Договору. В додатках до договору, в яких передбачена оплата після поставки Товару - «відстрочений платіж», вказаний розмір відсотків за користування Товарним кредитом -16,67 % річних.

Пунктом 2.7 Договору передбачено, що строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого Додатком до Договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання Товару Покупцем, та закінчується в день повного розрахунку Покупцем за поставлений Товар. Саме тому, відповідно до актів нарахування відсотків за користування товарним кредитом були нараховані відсотки за період, починаючи з наступного дня після поставки Товару.

Пунктом 2.11 Договору передбачено, що відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються Постачальником відповідно до п. 2.6 Договору. Щомісячно з 01 вересня поточного року, або в день повного розрахунку, якщо такий настав раніше, Постачальник складає акт надання (приймання-передачі) послуг товарного кредитування.

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадках порушення умов даного Договору, ПОСТАЧАЛЬНИК має право притягти ПОКУПЦЯ до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором. За порушення даних умов Договору ПОКУПЕЦЬ: A)сплачує на користь ПОСТАЧАЛЬНИКА пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання; Б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання; B)сплачує на користь ПОСТАЧАЛЬНИКА 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суми відсотків за користування товарним кредитом, суми пені, суми 36% річних та суми штрафу наданий позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідачами у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, в судові засідання відповідачі не з`явились хоча заздалегідь були повідомлені про дату час та місце судового засідання.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідачів, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" до відповідачів - Фермерського господарства "БЕССАРАБІЯ" та ОСОБА_1 про стягнення 867 473,47грн. - задовольнити.

2.Стягнути солідарно з Фермерського господарства "БЕССАРАБІЯ" (67741, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Підгірне, вул. Пушкіна, будинок 138; код 40032656) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (08702, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 20; ) 639 000 /шістсот тридцять дев`ять тисяч / грн. 00 коп. - суму основного боргу, 45 526 /сорок п`ять тисяч п`ятсот двадцять шість/ грн. 89 коп. - суму відсотків за користування товарним кредитом, 26 785 /двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять/ грн. 48 коп. - суму пені, 28 361 / двадцять вісім тисяч триста шістдесят одна/ грн. 10 коп. - суму 36% річних, 127 800 /сто двадцять сім тисяч вісімсот/ грн. 00 коп. - суму штрафу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 012/ тринадцять тисяч дванадцять/ грн. 10 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повне рішення складено 12 грудня 2019 р.

Суддя С.Ф. Гут