СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2019 р. Справа № 917/604/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

за участі представників:

позивача - Нетеса А.І., що діє на підставі довіреності № 479 від 14.12.2018 та Міхно Н.О., довіреність № 554 від 06.12.2019 (приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Кременчуцькому районному суді Полтавської області);

відповідача - адвокат Озірська В.С., що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 794 від 30.09.2010 та ордеру серія ПТ № 088813 від 30.09.2019 (приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Кременчуцькому районному суді Полтавської області);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу відповідача - АТ КБ "ПриватБанк" (вх. № 3322П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 17 вересня 2019 року (повний текст складено 27.09.2019) у справі №917/604/19

за позовом Кременчуцької міської ради, м. Кременчук Полтавської області,

до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ,

про стягнення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулась до Господарського суду Полтавської області з позовом до АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 513052,64 грн, на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. Позовні вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем вимог земельного законодавства, а саме: користування земельною ділянкою без належно оформленого права користування в період з 10.04.2016 по 10.04.2019.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.09.2019 у справі № 917/604/19 (суддя Сірош Д.М.) позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 513052,64 та витрати на сплату судового збору в сумі 7681,05 грн.

На примусове виконання зазначеного рішення Господарським судом Полтавської області винесено наказ від 18.10.2019 № 917/604/19 (т. 2 а.с. 42).

Відповідач - АТ КБ "ПриватБанк" 23.10.2018, тобто після спливу встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, звернувся до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що спірна земельна ділянка не є об`єктом цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, що виключає можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав, а розмір заявлених до стягнення позовних вимог не є недоведеним, враховуючи відсутність витягів з технічної документації нормативної грошової оцінки землі за період, який є предметом розгляду справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 у справі № 917/604/19 задоволено клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, встановлено позивачу строк до 22.11.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу, призначено розгляд справи на 28.11.2019 о 10:00 год., викликано в судове засідання учасників справи та зупинено дію оскаржуваного рішення.

Позивач - Кременчуцька міська рада у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами відповідача, викладеним в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що рішенням Кременчуцької міської ради від 09.08.2018 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в м. Кременчуці» зобов`язано ПАТ «КБ «Приватбанк» виконати умови, замовивши розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,5412 га для експлуатації та обслуговування адміністративних приміщень по АДРЕСА_1, проте відповідач так і не оформив право користування спірною земельною ділянкою. Не вніс відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, не зареєстрував та не сформував земельну ділянку а також не подав документацію із землеустрою на затвердження до Кременчуцької міської ради та не уклав договір оренди землі. Відтак, ПАТ КБ «Приватбанк» як фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити, у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою, тому позивачем нараховано до стягнення з відповідача безпідставно збережені кошти в сумі 513 052,64 грн на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 у справі № 917/604/19 задоволено клопотання відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручено Кременчуцькому районному суду Полтавської області забезпечити проведення відеоконференції по справі №917/604/19, призначеної на 28.11.2019 о 10:00 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського від 28.11.2019 у справі № 917/604/19 оголошено перерву в судовому засіданні до 12.12.2019 о 14:30 год.

10.12.2019 у зв`язку з відпусткою судді Барбашової С.В. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 917/604/19 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Попков Д.О., суддя Істоміна О.А.

Представник відповідача - АТ КБ "ПриватБанк" в судовому засіданні 12.12.2019 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник позивача - Кременчуцької міської ради в судовому засіданні 12.12.2019 підтримав відзив на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, а також викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи, вислухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.04.2003 гр. ОСОБА_1 уклав договір оренди земельної ділянки з Кременчуцькою міською радою Полтавської області.

На підставі рішень Кременчуцької міської ради XI сесії IV скликання від 10.04.2003 ОСОБА_1. надано в строкове платне володіння і користування земельні ділянки, які знаходяться по АДРЕСА_1:

- ділянка №1 кадастровий №:08:004:0011 - 7786 кв.м;

- ділянка № 2 кадастровий № :08:004:0016 - 3530 кв.м;

- ділянка № 3 кадастровий №:08:004:0017 - 216 кв.м;

- ділянка №4 кадастровий №:08:004:0018 - 836 кв.м

- ділянка № 5 кадастровий № :08:004:0012 - 342 кв.м;

- ділянка № 6 кадастровий №:08:004:0013 - 215 кв;

- ділянка № 7 кадастровий №:08:004:0014 - 202 кв.м;

- ділянка № 8 кадастровий № :08:004:0015 - 368 кв.м.

Земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) у встановленому порядку, на земельних ділянках розташована залізобетонна будівля пасажирського річного вокзалу.

Відповідно до умов договору в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 13495 кв.м.

14.07.2005 Антіпов В.В. та ЗAT комерційний банк "ПриватБанк" уклали договір купівлі-продажу серія ВСС № 977717, згідно з яким ЗАТ комерційний банк "ПриватБанк" прийняв у власність будівлю пасажирського вокзалу літ. "А", загальною площею 3922,0 кв. м, яка знаходиться по АДРЕСА_1, розташовану на землях держфонду (т.1 а.с. 22-23).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8476721 від 28.09.2005 ЗАТ КБ "ПриватБанк" є власником будівлі пасажирського вокзалу по АДРЕСА_1 Полтавської області на підставі договору купівлі продажу серії ВСС № 977717 від 14.07.2005.

Рішенням LIV сесії Кременчуцької міської ради V скликання "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці" від 25.05.2010, ПАТ КБ "ПриватБанк" надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,5290 га для експлуатації та обслуговування будівлі пасажирського вокзалу по АДРЕСА_1.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробити та подати для розгляду та затвердження у встановленому порядку до 25.05.2011.

Рішенням XXI сесії Кременчуцької міської ради VI скликання "Про внесення змін до рішень міської ради щодо оформлення земельних ділянок в м. Кременчуці" від 26.06.2012 внесено зміни до підпункту 1.1 рішення міської ради від 25.05.2010 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці" в частині надання дозволу ПАТ КБ "ПриватБанк" на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівлі пасажирського вокзалу по АДРЕСА_1, а саме: замість слів "орієнтовною площею 0,5290 га" читати "орієнтовною площею 0,4737 га".

Зазначеним рішенням подовжено термін дії дозволу на розроблення та подачу на розгляд та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, наданого підпунктом 1.1 рішення міської ради від 25.05.2010 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці" до 25.05.2013 (т.1 а.с. 34).

У подальшому відповідачем було здійснено реконструкцію приміщень будівлі комплексу пасажирського річкового вокзалу по АДРЕСА_1 в м. Кременчуці Полтавської області під адміністративні приміщення, реконструйований об`єкт було прийнято до екплуатації на початку 2014 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації (т. 1 а.с. 45-48).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.05.2014 № 21619628 (т. 1 а.с. 26-28), право власності ПАТ КБ "ПриватБанк" на об`єкт нерухомого майна (адміністративні приміщення) по АДРЕСА_1, було зареєстроване 25.04.2014.

Рішенням XXXI сесії Кременчуцької міської ради VII скликання "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в м. Кременчуці" від 09.08.2018, надано ПАТ КБ "ПриватБанк" дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди орієнтовною площею 0,5412 га для експлуатації та обслуговування адміністративних приміщень по АДРЕСА_1, при умові:

- врахування інтересів і прав суміжних землекористувачів та дотримання правил добросусідства згідно з статтями 96 та 103 Земельного кодексу України;

- дотримання режиму використання земель для охоронної та санітарно-захисної зони лінійних інженерних споруд (мережі електропостачання, водопостачання, водовідведення, теплопостачання, електрозв`язку), згідно з ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень"; забезпечення цілодобового безперешкодного доступу на земельну ділянку обслуговуючому персоналу та транспортним засобам інженерних служб міста для прокладання, ремонту та обслуговування інженерних мереж;

- використання земельної ділянки відповідно до затвердженої містобудівної документації - зона розміщення об`єктів громадського, ділового та комерційного призначення районного значення - Г-2.

Земельна ділянка має наступні обмеження в користуванні:

- заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки (без проекту);

- умова додержання природоохоронних вимог відповідно до ст. 111 Земельного кодексу України;

- дотримання обмеженого режиму господарської діяльності в межах водоохоронної зони р. Дніпро згідно з статтею 87 Водного кодексу України; охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи;

- охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта зв`язку; охоронна зона навколо інженерних комунікацій;

- водоохоронна зона;

- прибережні захисні смуги вздовж річок, навколо водойм та на островах.

Рішенням XXXIII сесії Кременчуцької міської ради VII скликання "Про внесення та відмову у внесенні змін до рішень органів місцевого самоврядування в м. Кременчуці" від 13.12.2018, ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено у внесенні змін в підпункт 3.2 рішення Кременчуцької міської ради від 09.08.2018 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в м. Кременчуці" щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,5412 га для експлуатації та обслуговування адміністративних приміщень по АДРЕСА_1 в частині зміни її площі та конфігурації, у зв`язку з необґрунтованим зменшенням розмірів та меж земельної ділянки до площі 0,2394 га, що не відповідає фактичним межам землекористування, обмеженого огорожею. Зобов`язано ПАТ КБ "ПриватБанк" виконати рішення Кременчуцької міської ради від 09.08.2018 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в м. Кременчуці", замовивши розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,5412 га для експлуатації та обслуговування адміністративних приміщень по АДРЕСА_1.

Позивач - Кременчуцька міська рада у квітні 2019 року звернулася з позовом до АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 513 052,64 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в порушення вимог земельного законодавства, відповідач в період з 10.04.2016 по 10.04.2019 користувався земельною ділянкою не сплачуючи орендну плату за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи внаслідок чого позивач втратив грошові кошти.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.09.2019 у справі № 917/604/19 (суддя Сірош Д.М.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача недоотриманий дохід за користування земельною ділянкою в сумі 513052,64 грн.

Зазначене рішення мотивоване тим, що оскільки відповідач, як фактичний користувач земельною ділянкою, без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти, які мав заплатити власникові за користування земельною ділянкою, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Частина 1 ст. 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі ст.ст. 1212, 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України).

Водночас за змістом ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди (користування) земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди (користування) земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору (тощо) з моменту державної реєстрації цього права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, на підставі договору купівлі-продажу ВСС № 977717 від 14.07.2005.

Апелянт зазначає про те, що земельна ділянка, необхідна для обслуговування будівлі пасажирського вокзалу літ. "А" загальною площею 3922,0 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 не оформлена, не сформована як окремий об`єкт цивільних прав, не передавалася АТ КБ "ПриватБанк" в оренду, тому немає підстав для нарахування безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. Зазначає, про відсутність підстав для нарахування коштів саме на площу 1415 кв. м. Вказує, що позивачем не надано нормативної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 1415 кв. м за 2016 - 2019 роки, як не надано і нормативної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 7786 кв.м за 2016, 2017 та 2019 роки. Апелянт зазначає, що АТ КБ "ПриватБанк" до оформлення права користування (оренди) земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, сплачує плату за землю у формі земельного податку, на підтвердження чого надає копії податкових декларацій зі сплати земельного податку за 2015 - 2018 роки.

Разом з тим, нормами ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

З огляду на вищевказані законодавчі приписи, предметом доказування у даному спорі є, зокрема, обставини щодо визначення площі, меж та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло до набувача будівлі.

Місцевим господарським судом встановлено, що Кременчуцькою міською радою при зверненні до суду встановлена орієнтовна площа земельної ділянки, яку використовує відповідач, виходячи з того, земельна ділянка не була сформована, та її межі були ним визначені за фактичним землекористуванням на підставі геодезичної зйомки при проведенні обстеження, з урахування цього позивачем був розрахований розмір безпідставно збережених відповідачем коштів.

Відповідно до п. 1.1. договору купівлі-продажу від 14.07.2005 ОСОБА_1 передав, а Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» прийняв у власність будівлю пасажирського вокзалу літ. «А» загальною площею 3922,0 кв. м, яка знаходиться по АДРЕСА_1, розташовану на землях держфонду.

Позивач Кременчуцька міська рада здійснює розрахунок недоотриманого доходу за 2016, 2017, 2018 та 2019 на площу земельної ділянки яка складає 1415 кв. м з посиланням на те, що це є площа зовнішніх меж споруди, що відображено у технічному паспорті на громадський будинок господарських будівель та споруд (т.1 а.с. 147-170).

Докази обстеження та визначення фактичних меж спірної земельної ділянки в матеріалах справи відсутні. Також відсутні будь-які інші доступні та допустимі докази щодо площі 1415 кв.м. земельної ділянки, яка зазначена позивачем в розрахунку позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Об`єктом оренди може бути земельна ділянка, яка сформована як об`єкт цивільних прав (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18).

За змістом ст.ст. 15, 20, 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.

Згідно з абз. 3 ч.1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, за змістом статті 289 ПК України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

У розумінні наведених положень законодавства нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (ч. 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель").

Отже, нормативна грошова оцінка є основою для визначення розміру орендної плати за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 28.01.2019 у справі № 922/3782/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 16.04.2019 у справі № 922/744/18, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18).

Позивач у даній справі не надав доказів існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" у зазначений період, а також обґрунтованості розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).

Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки сформований лише на 2018 рік, розрахунок нормативної грошової оцінки здійснений на земельну ділянку площею 7786 кв. м за кадастровим № :08:004:001, яка була в користуванні попереднього орендаря ОСОБА_1 за договором оренди земельної ділянки від 11.04.2003 та документально не пов`язаний із земельною ділянкою розміром 1415 кв. м.

Матеріали справи не містять доказів, що саме на земельній ділянці 7786 м.кв. за кадастровим № :08:004:001 розташована спірна будівля пасажирського вокзалу літ. "А" загальною площею 3922,0 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 67).

Таким чином відсутні підстави для розрахунку безпідставно отриманого прибутку саме на площу 1415 кв.м. оскільки її розмір підтверджуються лише технічним паспортом на громадський будинок, з якого не можливо встановити, яка земельна ділянка безпідставно використовується відповідачем. Також зазначена площа не може слугувати доказом на підтвердження фактично займаної відповідачем земельної ділянки та виступати складовою частиною розрахунку, оскільки земельна ділянка під нерухомим майном не сформована як об`єкт цивільних прав в розумінні ст. 791 ЗК України, що виключає можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав. Таким чином, розмір заявлених до стягнення позовних вимог є недоведеним.

Колегія суддів також зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 20 та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Апеляційним господарським судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази проведення нормативної грошової оцінки спірної землі, визначені відповідним рішенням Кременчуцької міської ради на певний проміжок часу, витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 1415 кв.м у м. Харкові за 2016, 2017 та 2019 роки. В матеріалах справи відсутня інформація щодо джерел застосування складових в розрахунку позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 791 ЗК України та статей 20, 23 Закону України "Про оцінку земель", щодо відсутності будь-яких доказів виділення земельної ділянки, її кадастрового номеру та площі, тобто доказів формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, а також відсутність доказів проведення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, Витягу з нормативної грошової оцінки землі, що виключає можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 922/955/18 та від 06.08.2019 у справі № 922/3560/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами чч. 1, 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому апеляційна скарга відповідача - АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, а на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2019 у справі № 917/604/19 підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За приписами ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу, у разі ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення у справі, цей суд змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу відповідача та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви, не підлягає відшкодуванню, а судовий збір за подання апеляційної скарги, сплачений відповідачем, має бути відшкодований апелянту за рахунок позивача.

Керуючись ст. 129 Конституції України, п. 2 ч. 1та ч. 14 ст. 129, ст. 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1,4 ч. 1 ст. 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального

кодексу України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Господарського суду Полтаської області від 17.09.2019 року по справі № 917/604/19 задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09 2019 року по справі № 917/604/19 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Кременчуцької міської ради (площа Перемоги,2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, 0) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, 14360570) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 11521,57 грн.

Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 17.12.2019.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков