ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/810/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В. А. - головуючого, Багай Н. О., Дроботової Т. Б.,

секретар судового засідання - Савінкова Ю. Б.,

за участю представників:

позивача - Власенко І.І.,

відповідача - Войнаровський О.В. (адвокат),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міської ради

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 (судді: Хрипун О. О., Агрикова О. В., Тарасенко К. В.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 (суддя Гулевець О. В.)

за позовом Київської міської ради

до Обслуговуючого кооперативу "Гаражно-будівельний кооператив "ЛІСНИЙ"

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У січні 2018 року Київська міська рада звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 1,00 га на вул. Сім`ї Шовкоплясів, 9 та вул. Богатирська (біля озера Редькіне) в Оболонському районі міста Києва (кадастровий номер :78:134:0023) та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Київська міська рада, як єдиний розпорядник земель комунальної власності міста Києва, будь-яких рішень щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки у власність чи у користування Автокоперативу по експлуатації відкритих стоянок "ЛІСНИЙ" за поданням Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не приймала. Отже в діях відповідача наявні ознаки самовільного зайняття вказаної земельної ділянки.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 позов задоволено повністю. Зобов`язано Автокооператив по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" (правонаступником якого є Обслуговуючий кооператив "Гаражно-будівельний кооператив "ЛІСНИЙ", далі - ОК "ГБК ""ЛІСНИЙ") звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в Оболонському районі міста Києва та повернути її Київській міській раді привівши у придатний для використання стан.

2.2. Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з доведеності факту користування Автокооперативом по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" самовільно зайнятою земельною ділянкою. Судом враховано, що в матеріалах справи відсутні докази вжиття відповідачем заходів для оформлення права на земельну ділянку, а також докази наявності на вказаній земельній ділянці нерухомого майна, яке б належало відповідачу та було зареєстроване за ним у встановлену законом порядку.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 і прийнято нове рішення про відмову у позові.

2.4. Суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до статуту Автокооператив по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" створено на базі автостоянок за адресами: вул. Дибенка, 6 та Мінське шосе, 2.

За висновком експерта від 14.05.2019 №29653/18-41, складеним за результатами проведення земельно-технічної експертизи на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 у справі №910/810/18, конфігурація та місце розташування земельної ділянки по вул. Сімї Шовкоплясів, буд. 6 у місті Києві, на якій фактично розташований ОК "ГБК ""ЛІСНИЙ", який є правонаступником Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" співпадала з конфігурацією та місцем розташування спірної земельної ділянки на час її існування. На час проведення дослідження спірна земельна ділянка була поділена на чотири окремі земельні ділянки.

Апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не доведено самовільного зайняття Автокооперативом по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" спірної земельної ділянки, а тому відсутні правові підстави для покладення на відповідача встановленої пунктом "б" частини першої статті 211 Земельного кодексу України відповідальності за порушення земельного законодавства та застосування правових наслідків, установлених статтею 212 Земельного кодексу України.

При цьому суд зазначив, що саме лише фактичне користування земельною ділянкою за відсутності документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для визнання таких дій самовільним зайняттям земельної ділянки.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У касаційній скарзі Київська міська рада просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019, а справу направити на новий розгляд до місцевого господарського суду.

3.2. Доводи, викладені у касаційній скарзі, обґрунтовані тим, що в матеріалах справи відсутній державний акт на право довгострокового тимчасового користування землею, а тому відповідач не має права займати спірну земельну ділянку, оскільки такі дії мають всі ознаки самовільного зайняття земельної ділянки.

Заявник зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції урахував висновок експерта від 14.05.2019 на виконання ухвали апеляційного суду у справі №910/810/185, яким зокрема виявлено, що на час проведення дослідження спірна земельна ділянка була поділена на чотири окремі земельні ділянки.

Оскільки державну реєстрацію спірної земельної ділянки було скасовано 23.05.2018, а рішення у цій справі прийнято 15.05.2018, тому зазначені обставини не були досліджені судом першої інстанції, а докази не могли бути подані представником Київської міської ради.

Ураховуючи, що відповідач все ще самовільно займає спірну земельну ділянку, у Київської міської ради виникла необхідність змінити предмет позову шляхом уточнення кадастрового номера земельної ділянки, на якій фактично знаходиться відповідач та необхідність надання нових доказів у цій справі.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ОК "ГБК "ЛІСНИЙ" просить відмовити у її задоволенні, а постанову апеляційного суду залишити без змін, наголошуючи на законному та обґрунтованому судовому рішенні при повному дослідженні матеріалів справи.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та відзиві на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. Суди попередніх інстанцій установили, що за даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, земельна ділянка, площею 4,44 га, з кадастровим номером 8 000 000 000:78:134:0023 та цільовим призначенням для будівництва та експлуатації головного сервісного селекційно-технологічного центру по конярству та кінному спорту, належить на праві власності територіальній громаді в особі Київської міської ради. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30.03.2015.

4.3. На підставі рішення Київської міської ради від 02.04.2015 №317/1182 "Про забезпечення недопущення самочинного будівництва та самовільного зайняття земельних ділянок" (зі змінами та доповненнями внесеними рішенням Київради від 10.09.2015 №959/1823) Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснено перевірку земельної ділянки за адресою: вул. Сім`ї Шовкоплясів, 9 та вул. Богатирська (біля озера Редькіне) в Оболонському районі міста Києва (кадастровий номер :78:134:0023) щодо дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої складено акт від 21.11.2017 №17-0097-05. Акт підписаний посадовою особою Департаменту земельних ресурсів та начальником відділу землеустрою та моніторингу земель району.

4.4. В акті від 21.11.2017 №17-0097-05 зазначено про фактичне використання земельної ділянки: земельна ділянка огороджена; на частині земельної ділянки розташовані гаражі Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ".

4.5. Під час виїзду на місцевість встановлено, що земельна ділянка огороджена. На частині земельної ділянки, орієнтовною площею 1,00 га, розташований Автокооператив по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ", у складі якого знаходяться 495 гаражів.

4.6. В акті також зазначено, що Київська міська рада рішень щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки у власність чи користування Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" не приймала. Документи, що підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою у Департаменті земельних ресурсів не зареєстровані.

4.7. За результатами перевірки установлено, що в діях Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" вбачаються ознаки самовільного заняття земельної ділянки орієнтовною площею 1,00 га відповідно до статті статті 211 Земельного кодексу України.

4.8. Разом з цим, суди також установили, що 21.03.1977 рішенням виконавчого комітету Київської міської ради №369/14 "Про відведення земельної ділянки виконкому Мінської районної ради депутатів трудящих для влаштування автостоянки з правом установки металевих гаражів автокооперативу "Мінський" відведено виконкому Мінської районної ради депутатів трудящих земельну ділянку №1 площею близько 1,2 га та №2 площею близько 0,5 га під влаштування автостоянки з правом установки металевих гаражів автокооперативу "Мінський" по вул. Петра Дехтяренка (колишня назва вулиці Сім`ї Шовкоплясів) у Мінському районі.

4.9. 23.02.1981 рішенням №87 виконавчий комітет Мінської районної ради народних депутатів дозволив автокооперативу "Мінський" влаштувати тимчасову кооперативну автостоянку №3 по вул. Мінське шосе.

4.10. Рішенням виконавчого комітету Мінської районної ради народних депутатів від 14.04.1986 №213 проведено об`єднання відкритих кооперативних автостоянок району в кооператив "Чайка" по будівництву та експлуатації відкритих колективних автостоянок з єдиним управлінням та бухгалтерією.

4.11. Рішенням Виконавчого комітету Мінської районної ради народних депутатів від 24.07.1989 №305 "Про переміщення автотранспортних засобів, які знаходяться на тимчасовій відкритій автостоянці №12 по вул. Майорова" у зв`язку з початком реконструкції вулиці ліквідовано автостоянку №12 кооперативу "Чайка" та дозволено кооперативу "Чайка" влаштувати тимчасову відкриту автостоянку на ділянці пустоші, що знаходиться вздовж північно-східної межі ГЕК "Мінський" із заїздом з вулиць Майорова та Кондратюка вздовж південно-західної межі ГЕК "Мінський", зобов`язано правління кооперативу "Чайка" не проводити на території автостоянки будівництва будь-яких капітальних споруд.

4.12. Рішенням від 29.06.1993 загальних позачергових зборів кооперативу "Чайка" вирішено ліквідувати автокооператив "Чайка" та передати майнові права та обов`язки автостоянкам, які входять у склад кооперативу на правах структурних підрозділів у відповідних частинах, автостоянкам №1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15 продовжити надавати послуги згідно із Правилами експлуатації платних автостоянок, рекомендовано всім автостоянкам до 05.07.1993 провести організаційні збори членів автостоянок, на яких визначити порядок подальшого існування автостоянок.

4.13. Розпорядженням представника Президента України в Мінській районній державній адміністрації від 26.08.1993 №495 "Про реєстрацію автокооперативу "ЛІСНИЙ" по експлуатації відкритих автостоянок", на підставі поданої заяви голови автокооперативу та протоколу загальних зборів членів автостоянки від 08.07.1993 №1, зареєстровано статут Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ".

4.14. Згідно із пунктом 1.3. статуту Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ", автокооператив створюється на базі автостоянок за адресами: вул. Дибенка, 6 та Мінське шосе, 2.

4.15. Суд апеляційної інстанції установив, що відповідно до пункту 1.3 статуту, затвердженого загальними зборами членів Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" (протокол від 24.06.2018 №2) в статуті зазначено, що ОК "ГБК "ЛІСНИЙ" є правонаступником Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ", який був створений відповідно до рішення загальних зборів його членів від 08.08.1993 і зареєстрований як правонаступник Об`єднаного кооперативу відкритих платних автостоянок "Чайка" в частині майна автостоянки №12.

4.16. У довідці голови правління Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ", автокооператив був заснований у серпні 1993 року на базі автостоянок №10, №12 за адресою: вул. Дибенка, 6 та Мінське шосе, 2, колишнього об`єднаного кооперативу по будівництву та експлуатації автостоянок "Чайка".

4.17. Суди установили, що надані відповідачем технічний паспорт абонентського вводу відкритої автостоянки, технічне завдання, технічний звіт, акт розмежування балансової належності електромереж також стосуються об`єктів по вул. Павла Дибенка, 6 та Мінське шосе, 2.

4.18. За висновком експерта від 14.05.2019 №29653/18-41, складеним за результатами проведення земельно-технічної експертизи на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 у справі №910/810/18, конфігурація та місце розташування земельної ділянки по вул. Сімї Шовкоплясів, буд. 6 у місті Києві, на якій фактично розташований ОК "ГБК "ЛІСНИЙ", який є правонаступником Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" співпадала з конфігурацією та місцем розташування земельної ділянки по вул. Сімї Шовкоплясів, буд. 9 та вул. Богатирська ( біля озера Редькіне) в Оболонському районі міста Києва (кадастровий номер :78:134:0023) на час її існування. На час проведення дослідження земельна ділянка з кадастровим номером :78:134:0023 була поділена на чотири окремі земельні ділянки з кадастровими номерами: :78:134:0101; :78:134:0103; :78:134:0100; :78:134:0102.

4.19. Предметом спору у даній справі є вимога Київської міської ради про зобов`язання ОК "ГБК "ЛІСНИЙ" повернути самовільно зайняту земельну ділянку.

4.20. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 Земельного кодексу України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

4.21. Отже, за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.

4.22. Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

4.23. Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

4.24. Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки ? будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

4.25. Отже, відповідно до вимог законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

4.26. Як зазначено судами попередніх інстанцій, відповідач в обґрунтування своїх заперечень, посилається на те, що Автокооператив по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" є правонаступником об`єднаного кооперативу по будівництву та експлуатації відкритих автостоянок "Чайка" та користується спірною земельною ділянкою на підставі рішення Виконавчого комітету Мінської районної ради Народних депутатів №265 від 08.06.1987.

4.27. Суди установили, що Автокооператив по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" заснований у серпні 1993 року на базі автостоянок №10, №12 за адресою: вул. Дибенка, 6 та Мінське шосе, 2, об`єднаного кооперативу по будівництву та експлуатації автостоянок "Чайка", який ліквідовано відповідно до рішення від 29.06.1993 загальних позачергових зборів цього кооперативу.

4.28. Проте, суди не звернули увагу на те, що у рішенні від 29.06.1993 про ліквідацію автокооперативу "Чайка" відсутні автостоянки №7 та №9, а в передавальному акті від 15.07.1993 про списання з балансу автокооператива "Чайка" відсутні автостоянки №7, №9, №11, №12.

4.29. За приписами статті 108 Цивільного кодексу України, перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

4.30. Статтею 19 Закону України "Про господарські товариства" (у редакції, чинній на момент створення Автокооперативу по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ") визначено, що припинення діяльності товариства відбувається шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) або ліквідації. При реорганізації товариства вся сукупність прав та обов`язків товариства переходить до його правонаступників.

4.31. Разом з тим, суди залишили поза увагою, що ліквідація підприємства передбачає припинення діяльності товариства, а не правонаступництво та не взяли до уваги доводи Київської міської ради про те, що у матеріалах справи відсутні докази (крім документів, що створені безпосередньо відповідачем) щодо правонаступництва автокооперативу "ЛІСНИЙ" відносно прав та обов`язків автокооперативу "Чайка".

4.32. Крім того, суди попередніх інстанцій не дослідили документи, які підтверджували б право користування спірною земельною ділянкою об`єднаного кооперативу по будівництву та експлуатації автостоянок "Чайка" та в подальшому наявність чи відсутність такого права на користування спірною земельною ділянкою саме Автокооперативом по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ" (правонаступником якого є ОК "ГБК "ЛІСНИЙ") у розумінні земельного законодавства та чи може вважатися правомірним перехід до нього права користування спірною земельною ділянкою, виходячи з відповідних норм цивільного та господарського законодавства.

4.33. Більше того суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши фактичні обставини справи, установили, що на час проведення перевірок дотримання вимог земельного законодавства та розгляду справи у суді, Київська міська рада не приймала рішення про передачу земельної ділянки у власність чи у користування ОК "ГБК ""ЛІСНИЙ", а тому дійшли висновку про відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку у відповідача.

4.34. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судам необхідно було також з`ясувати питання стосовно того, чи є в даному випадку фактичне користування відповідачем земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття; чи вживались необхідні заходи ОК "ГБК ""ЛІСНИЙ" щодо оформлення права користування спірною земельною ділянкою; чи сплачувались кошти за користування земельною ділянкою.

4.35. Колегія суддів наголошує, що при вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. При вирішенні таких спорів необхідно комплексно досліджувати питання стосовно того, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об`єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №910/5702/17, від 28.03.2018 у справі №910/24189/16, від 27.06.2018 у справі №902/889/16.

4.36. Крім того, статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту порушеного права є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування завданих збитків.

4.37. Отже, особа, яка використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої особи (власника земельної ділянки), повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власні кошти.

4.38. Згідно статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

4.39. Досліджуючи наявні докази у матеріалах справи, суди установили, що згідно акта від 21.11.2017 №17-0097-05 на частині земельної ділянки, орієнтовною площею 1,00 га, розташований Автокооператив по експлуатації відкритих автостоянок "ЛІСНИЙ", у складі якого знаходяться 495 гаражів.

4.40. Однак, суди залишили поза увагою, що рішенням виконавчого комітету Мінської районної ради народних депутатів від 14.04.1986 передано об`єднаному кооперативу "Чайка" всі відкриті автостоянки та належне майно автокооперативів "Мінський", "Богатирський", "Деснянський", "Славутич", "Дніпро", "Конопляний", "Восход" і надано дозвіл експлуатаційно-лінейному управлінню мінського району на допомогу об`єднаному кооперативу "Чайка" у будівництві відкритих автостоянок, проте рішенням виконавчого комітету Мінської районної ради народних депутатів від 23.02.1981 №87 заборонено автокооперативу "Мінський" встановлювати будь-які спорудження і установку металевих гаражів на автостоянці.

4.41. Таким чином, суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що виконання рішення у цій справі передбачає приведення земельної ділянки у придатний для використання стан, включаючи знесення об`єктів нерухомого майна за власні кошти порушника та не дослідили чи зареєстровані гаражі, що розміщені на спірній земельній ділянці як об`єкти нерухомого майна, чи є кооператив їх власником, а також (у випадку реєстрації прав на них) кому належить таке право.

4.42. За таких підстав, колегія суддів вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є передчасними, тому ухвалені у справі судові рішення необхідно скасувати з направленням справи на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

4.43. Під час нового розгляду справи суду необхідно урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. За змістом частин третьої, четвертої статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

5.3. Ураховуючи викладене та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, ухвалені у справі, судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій необхідно скасувати із направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду, а касаційну скаргу ?задовольнити.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини першої статті 308, статтями 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Київської міської ради задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі №910/810/18 скасувати, справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Н. О. Багай

Т. Б. Дроботова