ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

17.12.19 Справа № 917/476/19

м. Полтава

Суддя Пушко І.І., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Гадячсир від 02.09.2019 року (вх. № 40 від 02.09.2019 року) на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича під час примусового виконання рішення господарського суду Полтавської області від 20.06.2019 року в справі № 917/476/19 -

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Млинівський комплекс", юридична адреса: с. Гиряві Ісківці, Лохвицький район, Полтавська область, 37223; адреса для листування: вул. Аеродромна, 1/1, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200

до Товариства з обмеженою відповідальністю Гадячсир, вул. Будька, 47, м. Гадяч, Полтавська область, 37300

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Гадячсир-Україна, вул. Героїв Майдану, 82, офіс 21, м. Гадяч, Полтавська область, 37300

про стягнення 935 297,42 грн.

Представники:

Від заявника: відсутні.

Від стягувача: відсутні.

Від третьої особи: відсутні.

Від приватного виконавця: відсутні.

ВСТАНОВИВ: 02.09.2019 року до господарського суду Полтавської області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича по виконавчому провадженню № 59728461 в справі № 917/476/19, в якій боржник просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця Хорішка Олександра Олександровича (виконавчий округ місто Київ) щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 59728461 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Млинівський комплекс" про примусове виконання наказу господарського суду Полтавської області від 19.07.2019р. № 917/476/19 про стягнення заборгованості з ТОВ «Гадячсир» та вчинення інших примусових виконавчих дій в межах зазначеного виконавчого провадження;

2) зобов`язати приватного виконавця Хорішка Олександра Олександровича (виконавчий округ місто Київ) скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59728461 від 06.08.2019р. та постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 06.08.2019 року (ВП № 59728461) (том 3, а.с. 39-45).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.09.2019 року зазначену скаргу повернуто ТОВ Гадячсир з підстав порушення скаржником строків для її подання, встановлених ст. 341 ГПК України (том 1, а.с. 134-135).

Відповідач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Постановою від 19.11.2019 року колегія суддів Східного апеляційного господарського суду скасувала оскаржувану ухвалу та направила справу на розгляд господарського суду Полтавської області (том 1, а.с. 152-157).

Ухвалою від 04.12.2019 року господарський суд Полтавської області призначив розгляд скарги на 17.12.2019 року о 10-00 год. та повідомив учасників справи та приватного виконавця про дату, час та місце проведення судового засідання, визначивши, що їх явка не є обов`язковою.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що боржник знаходиться у м. Гадяч; виконавче провадження відкрито не за місцезнаходженням боржника; у місті Києві у боржника відсутнє будь-яке майно та грошові кошти; отже у приватного виконавця не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій.

Від стягувача надійшов відзив по суті скарги (вх. № 13814 від 12.12.2019 року, том 1, а.с. 48-77) та від приватного виконавця Хорішка О.О. надійшли письмові пояснення (вх. № 13935 від 16.12.2019 року, том 1, а.с. 172-175) в яких стягувач та виконавець категорично не погоджуються з твердженнями боржника, вважають їх необґрунтованими та безпідставними.

Від скаржника надійшла заява (вх. № 13985 від 17.12.2019 року, том 1, а.с. 181) про залишення скарги в частині вимоги скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 06.08.2019 року по ВП № 59728461 без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За наведеного, наявні підстави для залишення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Гадячсир в частині вимоги про скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 06.08.2019 року по ВП № 59728461 без розгляду.

Про дату, час та місце розгляду заяви суд повідомляв учасників справи та приватного виконавця, що підтверджується підписом представника скаржника про отримання ухвали від 04.12.2019 року нарочно та поштовими повідомленнями про отримання цієї ухвали стягувачем та приватним виконавцем (том 1, а.с. 161-162).

Крім того, зазначена ухвала була своєчасно розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Під час розгляду скарги по суті суд приймає до уваги наступне.

Господарським судом Полтавської області у справі № 917/476/19 було прийнято рішення від 20.06.2019 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Млинівський комплекс» 935 297,42 грн. основного боргу за договором поставки № 270-В від 01.11.2017 року та 14029,46 грн. витрат по сплаті судового збору (том 1, а.с. 99-106) та 19.07.2019 року видано наказ (том 1, а.с. 112).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 апеляційну скаргу ТОВ "Гадячсир" на вказане рішення було повернуто скаржнику без розгляду (том 1, а.с. 130-140).

На даний час рішення суду боржником не виконано.

Стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 19.07.2019р. № 917/476/19 (том 3, а.с. 56-58). У заяві було зазначено відомі йому рахунки боржника, відкриті у банківських установах ПАТ «Укрсоцбанк» (м. Київ), АТ «ОТП Банк» (м. Київ), ПАТ «Креді Агріколь Банк» (м. Київ).

Зазначена обставина підтверджується відзивом стягувача та письмовими поясненнями приватного виконавця Хорішка О.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

06.08.2019р. приватним виконавцем Хорішко Олександром Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59728461 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області у справі № 917/476/19 про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Млинівський комплекс» 935 297,42 грн. основного боргу за договором поставки № 270-В від 01.11.2017 року та 14029,46 грн. витрат по сплаті судового збору та постанову про стягнення з боржника основної винагороди (том 3, а.с. 59-62).

У відповіді на запит приватного виконавця Державна фіскальна служба України повідомила про номери рахунків, відкритих ТОВ «Гадячсир» () (том 1, а.с. 176), зокрема в банківських установах АТ «ОТП Банк» та АТ "Креді Агріколь Банк", місцезнаходженням яких є м. Київ.

Скаржник не надав доказів не належності йому вказаних рахунків.

АТ «ОТП Банк», АТ "Креді Агріколь Банк" листами повідомили про відсутність кошів на рахунках. (т. 3, а.с. 51-53).

Боржник не погодився з діями приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та вчинення інших виконавчих дій та звернувся до суду зі скаргою у цій справі.

Як зазначає скаржник, про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Хорішком О.О. виконавчого провадження № 59728461 він дізнався 21.08.2019р. з пошуку в автоматизованій системі виконавчих проваджень в мережі Інтернет. На наступний день, 22.08.2019 року, представник ТОВ "Гадячсир" звернувся з заявою до приватного виконавця про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 59728461 (т. 3, а.с. 54-55).

Скаржник у скарзі посилається на те, що він знаходиться у м. Гадяч, виконавче провадження відкрито не за місцезнаходження боржника, у боржника відсутнє майно на території міста Києва, а на банківських рахунках відсутні кошти, тому на думку скаржника у приватного виконавця не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій.

Проте, з такими висновками скаржника суд не може погодитися з наступних мотивів.

Згідно з частиною 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, вирішуються в порядку, передбаченому нормами ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження". Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження", яким врегульовані питання щодо порядку, умов та підстав здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень. Поряд з цим Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон) визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 частини 2 цієї статті Закону у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України "Про виконавче провадження" і Закон визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною 3 статті 25 Закону право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії - без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (частина 6 статті 25 Закону та абзац 2 частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження").

Зі змісту наведеної норми частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" випливає, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Судом встановлено, що боржник оскаржує дії приватного виконавця з виконання наказу суду у цій справі про стягнення грошових коштів, що належать відповідачу та підлягають до сплати позивачу.

Підставою оскарження боржником дій приватного виконавця Хорішко О.О. з виконання наказу суду від 19.07.2019р. є, на думку боржника, порушення виконавцем вимог щодо територіальної компетенції з відкриття ним виконавчого провадження з виконання вказаного судового рішення та вчинення ним у межах цього виконавчого провадження виконавчих дій.

Судом встановлено, що приватний виконавець Хорішко О.О. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва. Це підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру приватних виконавців України (том 3, а.с. 46-47).

Частиною 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію, як того вимагає скаржник, у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України "Про виконавче провадження", у якому йдеться про "кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках".

Суд звертає увагу на те. що наявність у боржника відкритих і активних банківських рахунків передбачає можливість зарахування грошових коштів, які могли б бути спрямовані на виконання боржником судового рішення у даній справі в будь-який час.

Суд вважає, що сама по собі наявність рахунку боржника в банківській установі, місцезнаходженням якої є м. Київ, є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду від 19.07.2019 року в справі № 917/476/19 приватним виконавцем, який має право здійснювати виконавчі дії у виконавчому окрузі м. Києва. Той факт, що грошові кошти можуть бути як зараховані, так і списані з рахунку боржника в будь-який момент, виключає можливість підтвердження факту знаходження таких коштів на рахунку на момент відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, як свідчить виписка по рахунку боржника АТ «Креді Агріколь Банк» за період 06.08.2019-06.09.2019 р.р. (том 1, а.с. 177), місцезнаходженням якого є м. Київ, боржник мав чотири рахунки у вказаній банківській установі, при цьому на рахунку № НОМЕР_1 знаходились грошові кошти в сумі 135,00 грн.

З огляду на викладене, заперечення боржника судом відхиляється.

В частині 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням АТ "Креді Агріколь Банк", АТ АТ "ОТП Банк" є м. Київ.

У ч. 7 ст. 26 Закону вказано, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

За ч. 1 ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

У зв`язку із викладеним та враховуючи, що рахунки боржника, відкриті в банківських установах, які знаходяться на території міста Києва, а подальші дії приватного виконавця у межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця, суд зазначає, що дії приватного виконавця Хорішко О.О., який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, з відкриття виконавчого провадження ВП № 59728461 шляхом винесення постанови від 06.08.2019 року не суперечать наведеним нормам законодавства, а тому суд відхиляє протилежні доводи скаржника.

Згідно зі ст. 236 ГПК України, яка регулює питання законності і обґрунтованості судового рішення, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду.

Зокрема, відповідну правову позицію щодо віднесення місця виконання виконавчого документу до відповідного виконавчого округу приватного виконавця, виходячи з місця знаходження установи банку, у якій є поточні рахунки боржника, висловив також Верховний Суд при розгляді справ № 905/3542/15 у постанові від 10.09.2018 року, № 910/13508/15 від 01.08.2019 року, № 922/1293/15 від 19.08.2019 року. При цьому, Верховний Суд не констатував необхідності дослідження факту наявності чи відсутності коштів боржника на вказаних рахунках.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" №. 15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на наведене, вбачається що наявність рахунків боржника відкритих у банківських установах міста Києва є підставою для прийняття виконавчих документів до виконання відповідно до ст. 24 Закону України Про виконавче провадження.

З огляду на викладене, оскаржувані дії приватного виконавця були вчинені у відповідності до діючого законодавства. Тому відсутні підстави для визнання їх неправомірними, також відсутні підстави для визнання недійсною оспорювану постанову від 06.08.2019 року.

Отже, скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 343 ГПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 226 (п. 5 ч. 1), 234, 343 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» в частині скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 06.08.2019 року по ВП № 59728461 - залишити без розгляду.

2. В іншій частині вимог відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Гадячсир у задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича по виконавчому провадженню № 59728461 в справі № 917/476/19.

3. Ухвалу надіслати учасникам справи та приватному виконавцю Хорішку О.О. (вул. Дегтярівська, 25А, корп. 1, оф. 2, м. Київ, 04119) в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту складення повного тексту ухвали (ст.ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко