ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2019 Справа № 904/2703/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65, зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач)

суддів: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІС-СТАР" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2019 у справі №904/2703/19 (суддя Петренко Н.Е.; ухвалу постановлено о 11:46 год. у місті Дніпро, повний текст ухвали складено 28.10.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІС-СТАР", м.Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ВАЛСЕМ", м.Дніпро

відповідача-2: Державної архітектурно-будівельної інспекції України, м.Київ

про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІС-СТАР" (позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ВАЛСЕМ" (відповідач-1) і Державної архітектурно-будівельної інспекції України (відповідач-2) про скасування реєстрації декларації ТОВ фірма "ВАЛСЕМ" про готовність об`єкта до експлуатації від 23.12.2014 за №ДП 08 та виключення запису про таку реєстрацію з Реєстру дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що зазначена декларація містить недостовірні дані, які суперечать статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції станом на грудень 2014 року), а також частині 5 статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" (в редакції чинній на час спірних правовідносин), що є підставою для скасування декларації.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2019 провадження у справі №904/2703/19 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Означена ухвала місцевого господарського суду вмотивована посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №802/233/16-а від 25.05.2019, в якій зазначено, що не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Не погодившись з означеною ухвалою, позивач - ТОВ "ЮНІС-СТАР" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2019 у справі №904/2703/19 скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 236 ГПК України. При вирішенні питання про закриття провадження у справі, судом не враховано, що питання юрисдикції розгляду спору було вирішене при ухвалені постанови Третім апеляційним адміністративним судом 11.04.2019 у справі №804/620/18, якою підприємству роз`яснено, що вказаний спір підсудний господарському суду.

Апелянт посилається на п. 5 ч. 1 ст. 20 ГПК України, якою визначено, що до юрисдикції господарських судів відносяться, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Позивач також вважає, що в даному випадку не підлягає застосуванню правова позиція, сформульована Великою Палатою Верховного Суду у справі №802/233/16-а від 25.05.2019, оскільки справи мають різний суб`єктний склад. Так, в адміністративній справі №802/233/16-а позивачем є фізична особа і такий спір дійсно підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідним місцевим загальним судом за нормами Цивільного процесуального кодексу України. Суб`єктний склад даної господарської справи - виключно юридичні особи, тому даний спір підсудний Господарському суду Дніпропетровської області.

Відповідач-1- ТОВ фірма "ВАЛСЕМ" і відповідач-2- Державна архітектурно-будівельна інспекція України відзиви на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надали.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІС-СТАР" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2019 у справі №904/2703/19 ; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 09.12.2019 о 12:00.

В призначений час представники сторін в судове засідання не з`явились.

Враховуючи, що неявка представників сторін не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів визнала можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 09.12.2019 прийнято постанову (вступну та резолютивну частини).

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено такі обставини.

На підставі договору купівлі-продажу торговельного комплексу та споруд, від 01.12.2008, укладеного між ТОВ фірма "ВАЛСЕМ" (продавець) і ТОВ "ЮНІС-СТАР" (покупець), останній купив торговельний комплекс і споруди за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, бульвар Слави, 7к, який складається з: торговельний комплекс літ. А-2, надбудова над. літ. А-2, загальною площею 1148,0 кв. м, літ. а - ґанок, літ. а1 - сходи, № 1, 2 - споруди. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко О.Ю. за №10567.

На виконання умов договору предмет відчуження був переданий продавцем покупцю за актом прийому-передачі 01.12.2008.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради №21158623 від 05.12.2008 право приватної власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстроване за ТОВ "ЮНІС-СТАР" 05.12.2008.

Між ТОВ "ЮНІС-СТАР" (орендар) і Дніпропетровською міською радою (орендодавець) 01.09.2011 укладено договір оренди землі про надання в строкове платне користування на п`ятнадцять років земельної ділянки загальною площею 0,0918 га по фактичному розміщенню торговельного комплексу та споруд, яка знаходиться за адресою: по бульвару Слави, 7-К (Жовтневий район). Кадастровий номер земельної ділянки: :03:063:015 (п. 2.5. договору).

Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. за №1579.

Факт передачі земельної ділянки ТОВ "ЮНІС-СТАР" підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер :03:063:015 від 01.09.2011.

Право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 04.12.2013, що підтверджується Витягом з вказаного реєстру №13933386 від 04.12.2013.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ТОВ "ЮНІС-СТАР" 17.01.2018 було отримано від ТОВ фірми "ВАЛСЕМ" лист з копією позовної заяви, зі змісту якої стало відомо про реєстрацію 24.12.2014 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України в особі її територіального органу - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області Декларації про готовність об`єкта до експлуатації за №ДП 08 за ТОВ фірмою "ВАЛСЕМ".

Не погодившись з вказаним фактом, ТОВ "ЮНІС-СТАР" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано позов про скасування зазначеної Декларації.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 у справі №804/620/18 позов було задоволено.

11.04.2019 постановою Третього апеляційного адміністративного суду рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з необхідністю розгляду спору в порядку господарського судочинства.

Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ "ЮНІС-СТАР" за захистом своїх порушених прав відповідним позовом до місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2019 провадження у справі №904/2703/19 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Закриваючи провадження у справі місцевий господарський суд виходив із того, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, взявши до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №802/233/16-а від 25.05.2019

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права з таких мотивів.

Предметом позову у даній справі є скасування реєстрації декларації ТОВ фірма "ВАЛСЕМ" про готовність об`єкта до експлуатації від 23.12.2014 за №ДП 08 та виключення запису про таку реєстрацію з Реєстру дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Предметом спору у даній справі є перевірка правомірності здійснення державної реєстрації декларацій про готовність об`єкта до експлуатації.

Для визначення до якої юрисдикції судів відноситься даний спір необхідно з`ясувати , у зв`язку з чим виник спір, за захистом яких прав особа звернулася до суду та суб`єктний склад сторін.

У даному випадку, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що позивач не згоден з даними зазначеними у спірній декларації, а саме щодо віднесення відповідача-1 до замовника будівництва і наявності у нього чинного договору оренди земельної ділянки станом на дату подачі декларації - 24.12.2014.

У свою чергу, спірна реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка здійснена відповідачем-2, породжує права та обов`язки тільки для суб`єкта, якому вона адресована, тобто для замовника відповідного будівництва.

Відповідно до частини дев`ятої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Посилаючись на наявність у нього документів на підтвердження права власності нерухомого майна - торговельний комплекс за адресою м. Дніпропетровськ, бульвар Слави, буд. 7К і наявність чинного договору оренди земельної ділянки, позивач заявляє про порушення свого права приватної власності на нерухоме майно реєстрацією Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23.12.2014 за №ДП 08.

Таким чином, колегія судів вважає, що у межах спірних правовідносин фактично розглядається питання щодо порушення саме цивільного права позивача, як власника об`єкту - торговельного комплексу і споруд.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 392 Цивільного кодексу передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведені вище нормативні положення це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного і господарського права.

Механізм визнання права власності на той чи інший об`єкт за певним суб`єктом визначений Цивільним кодексом України.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

За змістом частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із закріпленими в пункті 6 частини першої статті 20 зазначеного Кодексу правилами, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного суду у справі №802/233/16-а в постанові від 25.05.2019, на яку опирався Господарський суд Дніпропетровської області при прийнятті оскаржуваної ухвали, в даному випадку не підлягає застосуванню. Судом першої інстанції не враховано, що справи мають різний суб`єктний склад. Так, в адміністративній справі №802/233/16-а позивачем є фізична особа, отже спір підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства. Суб`єктний ж склад даної справи - виключно юридичні особи, тому даний спір підсудний господарському суду.

Частиною першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановленим законом".

Судом першої інстанції суті спірних правовідносин з`ясовано не було, суб`єктний склад справи не враховано, у зв`язку з чим суд дійшов передчасного помилкового висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а провадження у справі №904/2703/19 підлягає закриттю.

Згідно зі статтею 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про неправильне застосування судом першої інстанції пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим суд не здійснив розгляд справи по суті в частині вимог позивача, тому вимоги апеляційної скарги позивача про скасування цієї ухвали підлягають задоволенню.

Правовим наслідком скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню, згідно з частиною першою статті 280 Господарського процесуального кодексу України, є направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, оскаржена ухвала підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження її розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги про скасування оскарженої ухвали, судові витрати в сумі 1921,00 грн. на оплату судового збору, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНІС-СТАР" у зв`язку із апеляційним оскарженням, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів та підлягають розподілу між сторонами судом першої інстанції за результатами остаточного вирішення цієї справи.

Керуючись статтями 269, 270-271, 275, 280 ч. 1 п. 4, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІС-СТАР" - залишити задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2019 у справі №904/2703/19 - скасувати.

Справу №904/2703/19 направити на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 19.12.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова