РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2019Справа № 910/12610/19

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Мегаполіс"

(01042, м. Київ, вул. Філатова, буд. 22/8; ідентифікаційний код: 34348559)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо"

(03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; ідентифікаційний код: 31650052)

про стягнення 1 332,24 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Мегаполіс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (далі - відповідач) про стягнення 1 332,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у скоєнні ДТП особи, зобов`язаний сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 1 332,24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 7 днів з дня вручення цієї ухвали.

04.10.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та заява щодо наявності у позивача та інших осіб оригіналів письмових доказів, копії яких додані до позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2018 о 05 годині 50 хвилин водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Atego», державний номерний знак НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , страховий поліс сері НОМЕР_2 в ПрАТ СК «Вусо») на автодорозі М-05 Київ-Одеса 18 км, був неуважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «INTERNATIONAL», державний номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2018 ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, транспортні засоби та вантаж (мікрохвильові печі, направлені з міста Одеса, України до міста Києва, України), який знаходився всередині контейнера TCLU 4635585. Вказаний вантаж був застрахований позивачем, що підтверджується наявним у матеріалах справи страховим сертифікатом № 02085/03/353.130 від 02.02.2018 до Генерального договору страхування вантажів № 02085/03/353 від 15.09.2014.

Матеріалами справи підтверджується, що страхувальник позивача (ТОВ «Інвестком») звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового від випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за о/б`єкт страхування - одна пошкоджена мікрохвильова піч.

Позивачем було складено та підписано страховий акт № 886/18 від 23.03.2018, яким ДТП, яка сталась 05.02.2018 о 05 голині 50 хвилин на автодорозі М-05 Київ-Одеса 18 км, під час якої було пошкоджено застраховане майно, а саме мікрохвильову піч, визнана позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі вартості однієї мікрохвильової печі, що склало 1 332,24 грн.

Позивачем на виконання страхового сертифікату № 02085/03/353.130 від 02.02.2018 до Генерального договору страхування вантажів № 02085/03/353 від 15.09.2014, заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування, страхового акта № 886/18 від 23.03.2018 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 1 332,24 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 8956 від 23.03.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування фактичних затрат в порядку цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31.01.2019, проте відповідач листом № 3528 від 02.05.2019 повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки у документах компетентних органів, наданих до розгляду у ПрАТ «СК «Вусо», а саме, в постанові Києво-Святошинського районного суду Київської області, справа № 369/1877/18 від 06.03.2018 відсутня інформація про пошкоджене майно (мікрохвильові печі), внаслідок ДТП, яка сталась 05.02.2018 о 05 годині 50 хвилин на автодорозі М-05 Київ-Одеса 18 км.

У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив виплату позивачу суми страхового відшкодування, останній звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1 332,24 грн.

Відповідач у своєму відзиві заперечує проти задоволення позову, зазначаючи про те, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між ДТП, яка сталась 05.02.2018 о 05 годині 50 хвилин на автодорозі М-05 Київ-Одеса 18 км, та механічними пошкодженнями майна, яке знаходилось в контейнері TCLU 4635585.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому, деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина водія автомобіля марки «Mercedes-Benz Atego», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеної ДТП встановлена у судовому порядку, цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи, яка керувала вказаним автомобілем, була застрахована у відповідача.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

При вирішенні цього спору суд виходить з того, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 зазначеного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди (або інша особа, яка застрахувала відповідний транспортний засіб) застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п. 1.4. ч. 1 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується.

При цьому, судом не встановлено, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76 - 77 ГПК України, на підтвердження відсутності реєстраційних документів у водія забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Mercedes-Benz Atego», державний номерний знак НОМЕР_1 , чи доказів відсутності посвідчення водія у фізичної особи ОСОБА_4 .

Між позивачем та ТОВ «Пель Сюрвей - Сальвадор» було укладено Договір № 01.09.2016, на підставі якого ТОВ «Пель Сюрвей - Сальвадор» було проведено інспекцію, об`єктом якої були мікрохвильові печі, які транспортувались у контейнері TCLU 4635585, та встановлено таке: двері контейнера мають пошкодження у вигляді отвору у верхньому лівому куті, лівих дверей, розміром 100мм*150мм, зі слів водія після ДТП. В ході розвантаження згаданого контейнера було виявлено 5 одиниць пошкодженого вантажу, 4 одиниці вантажу мають пошкодження у вигляді невеликих вм`ятин, надривів та потертостей, після вивантаження коробок було виявлено, що вантаж цілий та недеформований; 1 одиниця вантажу має пошкодження у вигляді надривів, після відкриття даної коробки, виявлено пошкодження товару у вигляді сколу на даху мікрохвильової печі та зламаного кільця під блюдо.

Висновок про інспекцію № MPL-2018-02-07 складено 06.02.2018, тобто на наступний день після того, як сталась ДТП, що мала місце 05.02.2018 о 05 годині 50 хвилин на автодорозі М-05 Київ-Одеса 18 км, під час якої було пошкоджено контейнер TCLU 4635585.

Доказів виплати позивачеві суми страхового відшкодування за страховим випадком суду не надано.

У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 вказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Враховуючи те, що відповідач не довів факт того, що шкоду майну страхувальника, якє знаходилось у транспортному засобу марки «INTERNATIONAL», державний номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_4 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія вказаного транспортного засобу та не надав доказів на підтвердження відшкодування заподіяної своїм страхувальником шкоди, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовано.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає стархове відшкодування в розмірі 1 332,24 грн.

Судовий збір у розмірі 1 921,00 грн відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73 - 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 237 - 238, 240 - 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; ідентифікаційний код: 31650052) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Мегаполіс" (01042, м. Київ, вул. Філатова, буд. 22/8; ідентифікаційний код: 34348559) страхове відшкодування в розмірі 1 332 (одна тисяча триста тридцять дві) грн 24 коп. та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено на підписано 16.12.2019, у зв`язку із перебуванням судді Нечая О.В. на лікарняному в період з 10.12.2019 по 13.12.2019.

Суддя Нечай О.В.