ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Справа № 903/614/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 17.10.2019 р. у справі №903/614/17 (суддя Костюк С.В., повний текст ухвали складено 22.10.2019 р.)

за скаргою ТОВ "Пакко Холдинг" на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича у справі №903/614/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (м. Київ)

до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" (м. Луцьк);

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" (м.Житомир)

про стягнення 92 770 022, 62 грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - 1 - Загородній М.В.;

відповідача - 2 - не з`явився;

приватний виконавець - Таранко Д.М.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" звернулося до Господарського суду Волинської області із скаргою (вх. № 01-25/22/19 від 01.08.2019 р.) на дії приватного виконавця Таранка Д. В., в якій просило:

- зупинити стягнення на підставі судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. в межах виконавчого провадження № 59251862;

- зупинити продаж майна, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, яке підлягає примусовому відчуженню, в тому числі, передачу на реалізацію, продаж майна на електронних торгах та проводити примусове відчуження цього майна у будь-який інший спосіб на підставі судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. в межах виконавчого провадження № 59251862;

- зупинити продаж майна, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1, яке підлягає примусовому відчуженню, в тому числі, передачу на реалізацію, продаж майна на електронних торгах та проводити примусове відчуження цього майна у будь-який інший спосіб на підставі судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. в межах виконавчого провадження № 59251862;

- заборонити приватному виконавцю Таранко Д.В. вчиняти виконавчі дії на підставі судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. в межах виконавчого провадження № 59251862 щодо нерухомого майна, яке підлягає примусовому відчуженню, що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, вул. АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , в тому числі, передачу на реалізацію, продаж майна на електронних торгах та проводити примусове відчуження цього майна у будь-який інший спосіб, а також виконувати щодо нього інші зобов`язання;

- визнати дії приватного виконавця Таранко Д.В., які виразилися у незаконному проведенні оцінки нерухомого майна і визначенні його заниженої вартості в розмірі 5757200 грн., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, яке підлягає примусовому відчуженню на підставі судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. в межах виконавчого провадження № 59251862, неправомірними і усунути порушення шляхом зобов`язання проведення нової оцінки з визначення ринкової вартості нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, вул. Тролейбусна, 1;

- зобов`язати приватного виконавця Таранко Д.В. повідомити суд і заявника про виконання ухвали у десятиденний строк з дня її одержання.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, заявник зазначає, що дії приватного виконавця щодо визначення вартості нерухомого майна з метою продажу на електронних торгах є незаконними та такими, що порушують права скаржника, оскільки приватним виконавцем Таранко Д.В. 19.07.2019 р. розміщено оголошення на сайті про проведення аукціону 19.08.2019 р. з продажу лоту (майна) за стартовою ціною 15061200 грн., однак такі дії приватного виконавця є передчасними, оскільки скаржник отримав лист від 19.07.2019 р. № 257 лише 22.07.2019 р., а оголошення на сайті про проведення аукціону 19.08.2019 р. було розміщено 19.07.2019 р., тобто ще до настання дати, коли скаржник дізнався про визначення виконавцем вартості майна.

На думку заявника, рішення Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 р. у даній справі мало б виконуватися лише Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а не приватним виконавцем, оскільки сума зобов`язання за рішенням суду становить більше п`ятдесяти мільйонів гривень.

Окрім того, вчиняючи виконавчі дії, приватним виконавцем порушено вимоги ст. ст. 18, 22, 29 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту №512/5 від 02.04.2012 р., оскільки не вжито заходів щодо примусового виконання рішень, виконавцем порушено процедуру визначення вартості майна, визначена вартість майна є заниженою; понятим не було роз`яснено їх права та обов`язки, а лише формально вказано про це в постановах про опис та арешт майна від 24.06.2019, а також не вказано паспортних даних понятих та не вказано час вчинення виконавчих дій.

Окрім того, заявником заявлено клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59251862, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 17.10.2019 р. у справі №903/614/17 в задоволенні скарги відмовлено.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Окрім того, місцевий господарський суд, посилаючись на абз. 2-3 ч.2 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" встановив, що ОСОБА_1 є діючим приватним виконавцем, а виконавче провадження №29251862 відкрите після проходження першого року зайняття діяльністю приватним виконавцем, дійшов висновку, що виконання рішення Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 р. підвідомче останньому. При цьому, судом вказано, що інших заборон чинне законодавство України не містить, а в Інструкції визначено розподіл підвідомчості між органами державної виконавчої служби.

Окрім того, досліджуючи відповідність постанови приватного виконавця від 08.07.2019 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту № 512/5 від 02.04.2012 р., суд першої інстанції встановив, що приватний виконавець виніс її відповідно до вимог Закону та в межах наданих йому повноважень, доводи ж заявника спростовані матеріалами справи.

Окрім того, суд першої інстанції не встановив у діях приватного виконавця порушень вимог ст. ст. 18, 22, 29 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту № 512/5 від 02.04.2012 р.

Щодо вимоги зупинити виконавчі дії, зупинити продаж майна та зобов`язати приватного виконавця провести нову оцінку, то оскільки суд першої інстанції дійшов висновку, що приватний виконавець діяв у відповідності до вимог чинного законодавства при виконанні судового наказу, то і зазначені вимоги скарги є безпідставними.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, прийняти нове рішення, яким вимоги скарги задоволити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що визначена приватним виконавцем вартість майна занижена. За результатами рецензування експертами було встановлено численні порушення, що були допущені оцінювачами при здійсненні оцінки вищезгаданих об`єктів нерухомості.

Разом з тим, скаржник повідомляє суд, що суб`єктом оцінювання не проводився огляд нерухомого майна, фотофіксація стану майна на предмет його подальшої оцінки, скаржник не отримував повідомлень або запитів щодо надання суб`єкту оцінювання можливості проведення огляду майна. Відтак, оцінка майна, проведена приватним виконавцем, є незаконною, звіти про оцінку не відповідають вимогам спеціального законодавства, яким має керуватися суб`єкт оцінювання, і мають бути визнані неналежним та недопустимим для використання його у процедурі примусового виконання рішення суду. На думку скаржника, суд першої інстанції не надав належну правову оцінку доказам, які підтверджують факт суттєвого навмисного заниження приватним виконавцем вартості нерухомого майна, реальна ринкова вартість якого становить значно більше.

Апелянт звертає увагу суду на те, що в скарзі він не просив застосувати до звітів про оцінку майна наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнання недійсними правочинів. Натомість скаржник просив суд, враховуючи допущені чисельні порушення та явне заниження вартості оцінки нерухомого майна, зокрема, зобов`язати приватного виконавця провести нову оцінку з визначення ринкової вартості нерухомого майна.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено на 05.12.2019 р. об 14:50 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2019 р. розгляд справи відкладено на 11.12.2019 р. об 15:20 год.; зобов`язано приватного виконавця Таранко Д.В. надати суду для огляду матеріали виконавчого провадження №59251862, які стосуються оцінки нерухомого майна боржника - ТОВ "Пакко Холдинг", що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81.

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні були оглянути оригінали матеріалів виконавчого провадження № 59251862 з виконання судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р., які стосуються оцінки нерухомого майна боржника - ТОВ "Пакко Холдинг", що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81,вул. Тролейбусна,1.

Акціонерне товариство "Альфа-Банк" подало до суду клопотання (вх. №3088/19 від 11.12.2019 р.), в якому, керуючись ст. ст. 52, 168, 338 ГПК України, просить суд залучити його як правонаступника АТ "Укрсоцбанк" до участі у справі в якості позивача.

В обґрунтування клопотання про заміну сторони у справі, заявник посилається на те, що АТ "Альфа-Банк" в порядку правонаступництва набуло все майно, права та обов`язки АТ "Укрсоцбанк" з 15.10.2019 р., що підтверджується передавальним актом, затвердженим протоколом № 4/2019 загальних зборів акціонерів АТ "Альфа-Банк" від 15.10.2019 р. та рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ "Укрсоцбанк" від 15.10.2019 р.

Відповідно до ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відтак, беручи до уваги викладене, колегія суддів вказує, що АТ "Укрсоцбанк", інша заінтересована особа або виконавець не позбавлені права звернутися до суду першої інстанції із заявою про заміну АТ "Укрсоцбанк" у виконавчому провадженні її правонаступником - АТ "Укрсоцбанк", тому відмовляє в задоволенні даного клопотання.

В судових засіданнях 05.12.2019 р. та 11.12.2019 р. представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задоволити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Приватний виконавець в судових засіданнях 05.12.2019 р. та 11.12.2019 р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи не забезпечили явку повноважних представників в судові засідання, причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, заслухавши пояснення приватного виконавця та скаржника, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, рішенням Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 р., яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 р. та постановою Верховного Суду від 26.03.2019 р. у справі №903/614/17, було солідарно стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на користь акціонерного товариства 63450000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

01.02.2019 р. Господарським судом Волинської області видані накази №903/614/17-1 та №903/614/17-2 про примусове виконання рішення Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 14.05.2019 р. виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення від 10.10.2018 р. та наказі суду від 01.02.2019 р., оскільки встановлено, що при виготовлені рішення допущено описку в п. 2 резолютивної частини, а саме вказано в користь акціонерного товариства, а необхідно в користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк".

Таким чином, виправлено допущену в п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 р. у справі № 903/614/17 описку, виклавши його в такій редакції: стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 63450000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору.

Виправлено допущену в резолютивній частині наказу Господарського суду Волинської області № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. у справі № 903/614/17 описку, виклавши її в такій редакції: стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 63450000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору.

Виправлено допущену в резолютивній частині наказу Господарського суду Волинської області № 903/614/17-2 від 01.02.2019 р. у справі № 903/614/17 описку, виклавши її в такій редакції: стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 63450000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарський суд Волинської області від 17.05.2019 р. виправлено описку в резолютивній частині наказу №903/614/17-2 від 01.02.2019 р., оскільки при виготовлені даної ухвали в п. 3 резолютивної частини допущено описку, а саме вказано в користь акціонерного товариства, а необхідно в користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк".

Таким чином, виправлено описку, допущену в резолютивній частині наказу Господарського суду Волинської області №903/614/17-2 від 01.02.2019 р. у справі №903/614/17, виклавши її в такій редакції: стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 63450000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору.

31.05.2019 р. позивач/стягувач - акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося до приватного виконавця Таранко Д.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. До заяви АТ "Укрсоцбанк" долучив оригінал наказу, ухвали суду про виправлення описки від 14.05.2019 р. та 17.05.2019 р., платіжне доручення про сплату авансового внеску, довіреність на представника банку.

31.05.2019 р. приватним виконавцем виконавчим округу Волинської області Таранко Д.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59251862 з виконання наказу №903/614/17-1, виданого 01.02.2019 р. Господарським судом Волинської області.

Постановою приватного виконавця від 31.05.2019 р. № 59251862 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми боргу 97947866,75 грн., про що внесено відповідні відомості до державних реєстрів (Державний реєстр речових прав на нерухоме майно номер запису про обтяження 31815113 від 31.05.2019 р.)

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В. №59251862/1, №59251862/2, №59251862/3 від 24.06.2019 р. було описано та арештовано майно боржника, а саме: приміщення магазину /А/, місцезнаходження: Івано-Франківська обл., м.Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1. Загальною площею 1327,20 кв.м.; магазин /А/ "Вопак" (Фаворит), місцезнаходження: Івано-Франківська обл., м.Івано-Франківськ, вул. Привокзальна, 9. Загальною площею 488,7 кв.м.; приміщення магазину /А/, місцезнаходження: Івано-Франківська обл., м.Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81 загальною площею 363,5 кв.м.

08.07.2019 р. постановою приватного виконавця, при примусовому виконанні наказу №903/614/17-1 від 01.02.2019 р. було призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №59251862 - ТзОВ "Євроексперт груп" для визначення вартості вищезазначеного майна, яке має сертифікат № 816/18 від 26.10.2018 р., виданий Фондом державного майна України (строк дії 26.10.2021 р.) (т. 5, а.с. 168-170).

В п. 3 даної постанови містяться посилання про попередження суб`єкта оціночної діяльності - ТзОВ "Євроексперт груп", в особі Свертока Є.В. про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.

Відповідно до п. 5 постанови, вона може бути оскаржена у порядку та строки, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.10.2019 р., яка залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 р. у справі №903/614/17 в задоволенні скарги про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця Таранко Д.В. від 08.07.2019 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТзОВ "Євроексперт груп" - відмовлено.

15.07.2019 р. ТзОВ "Євроексперт груп" здійснено оцінку вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 1327, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1. Відповідно до звіту ринкова вартість об`єкту оцінки, на дату оцінки, становить 15 061 200 грн. (т. 6, а. с. 161-187).

15.07.2019 р. ТзОВ "Євроексперт груп" здійснено оцінку вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81. Відповідно до звіту ринкова вартість об`єкту оцінки, на дату оцінки, становить 5 757 200 грн. (т. 7, а. с. 1-29).

Відповідно до розділів 1 "Загальні положення" звітів про оцінку майна, виконавцем звіту відповідно до вимог законодавства виконано незалежну оцінку у такій послідовності: ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру оцінки та використання її результатів (огляд об`єкта оцінки провів представник суб`єкта оціночної діяльності); вибір необхідним методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкту оцінки на дату оцінки.

Згідно розділів 2 "Нормативно-правова база" звітів про оцінку майна, при оцінці майна оцінювачем застосовано нормативно-правові акти, зокрема, Податковий кодекс України, Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. №1440, Національний стандарт №2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1442, Міжнародні стандарти оцінки МСО 2007, Законами України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", ЗУ "Про виконавче провадження", ЗУ "Про заставу".

При цьому, оцінка нерухомого майна проведена із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості, застосовано дохідний та порівняльний методологічний підхід, здійснено аналіз ринку нерухомості.

Відповідно до довідки ТОВ "Пакко Холдинг" від 16.07.2019 р. №227, залишкова (балансова) вартість нерухомого майна приміщення магазину /А/, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81 , станом на 16.07.2019 р. становить 12 097 166,06 грн. (т. 6, а.с. 139).

Відповідно до довідки ТОВ "Пакко Холдинг" від 16.07.2019 р. №229, залишкова (балансова) вартість нерухомого майна приміщення магазину /А/, загальною площею 1327, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1, станом на 16.07.2019 р. становить 24 802 335,17 грн. (т. 6, а.с. 139).

Приватний виконавець Таранко Д.В. листом від 19.07.2019 р. №257, повідомив ТОВ "Пакко Холдинг" про вартість описаного та арештованого майна: приміщення магазину /А/, загальною площею 1327, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1 та вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81 (т. 6, а.с. 135).

19.07.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранко Д.В. розміщено на сайті ДП "СЕТАМ" оголошення про проведення аукціону 19.08.2019 р. з продажу лоту: приміщення магазину (А), загальною площею 1327,2 кв. м., за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1 за стартовою ціною 15 061 200 грн. (т. 6, а.с. 141-145).

Відповідно до рецензій, здійснених ПГОІ "Центр економіко-правового забезпечення" 24.07.2019 р. на звіти про оцінку ринкової вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 1327, 20 кв. м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1 та вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, звіти у цілому відповідають нормативно-правовим актам з оцінки майна, мають незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки (т. 10, а. с. 93-98).

Згідно загального висновку рецензії Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності від 29.07.2019 р., на звіти за результатами проведення незалежної оцінки вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 1327, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1 та вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, вбачається, що звіти не повною мірою відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, мають значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але можуть використовуватися з метою визначеною у звітах, після виправлення зазначених недоліків (т. 6, а. с. 214-221, т. 7, а. с. 59-66).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" звернулося до Господарського суду Волинської області із скаргою (вх. №01-25/22/19 від 01.08.2019 р.) на дії приватного виконавця Таранка Д. В., в якій просило:

- зупинити стягнення на підставі судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. в межах виконавчого провадження № 59251862;

- зупинити продаж майна, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, яке підлягає примусовому відчуженню, в тому числі, передачу на реалізацію, продаж майна на електронних торгах та проводити примусове відчуження цього майна у будь-який інший спосіб на підставі судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019р. в межах виконавчого провадження № 59251862;

- зупинити продаж майна, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1, яке підлягає примусовому відчуженню, в тому числі, передачу на реалізацію, продаж майна на електронних торгах та проводити примусове відчуження цього майна у будь-який інший спосіб на підставі судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019р. в межах виконавчого провадження № 59251862;

- заборонити приватному виконавцю Таранко Д.В. вчиняти виконавчі дії на підставі судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. в межах виконавчого провадження № 59251862 щодо нерухомого майна, яке підлягає примусовому відчуженню, що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, вул. АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , в тому числі, передачу на реалізацію, продаж майна на електронних торгах та проводити примусове відчуження цього майна у будь-який інший спосіб, а також виконувати щодо нього інші зобов`язання;

- визнати дії приватного виконавця Таранко Д.В., які виразилися у незаконному проведенні оцінки нерухомого майна і визначенні його заниженої вартості в розмірі 5757200 грн., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, яке підлягає примусовому відчуженню на підставі судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. в межах виконавчого провадження № 59251862, неправомірними і усунути порушення шляхом зобов`язання проведення нової оцінки з визначення ринкової вартості нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, вул. Тролейбусна, 1;

- зобов`язати приватного виконавця Таранко Д.В. повідомити суд і заявника про виконання ухвали у десятиденний строк з дня її одержання.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник посилається, зокрема, на те, що дії приватного виконавця з визначення вартості нерухомого майна боржника, що знаходиться за адресою м.Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81 та вул. Тролейбусна, 1 є неправомірними, а результати оцінки цього майна занижені та такі, що не відповідають реальному стану нерухомого майна та об`єктивним цінам, що склалися на ринку нерухомості в даний час, що підтверджується рецензією Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності від 05.08.2019р. на звіт за результатами проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна боржника та долученими до матеріалів справи довідками.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 339, ч. 2 ст. 342 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За положеннями ст. 129 Конституції України та ст. ст. 18, 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на усій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, унормовано Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.п. 11 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: судові накази.

Статтею 4 даного Закону передбачені вимоги до виконавчого документа.

Згідно із частинами 1-2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статей 48, 52 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна (частини 3, 4 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження").

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно ч. 4 ст. 3 цього Закону, процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Статтею 32 даного Закону передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 р. у справі № 914/881/17).

Водночас з огляду на положення ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець у ході здійснення виконавчого провадження наділений законом повноваженнями самостійно визначати вартість майна боржника, зокрема із залученням суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, виконавець приймає рішення та несе відповідальність за вчинення дій щодо призначення суб`єкта оцінювання, погодження та прийняття проведеної оцінки до виконання, використання результатів проведеної оцінки, передачу нерухомого майна на торги за погодженою ним оцінкою.

У зв`язку з викладеним апеляційний суд вважає, що передбачене наведеною нормою право сторін оскаржити в судовому порядку результати визначення вартості чи оцінки майна кореспондується із закріпленими у ст. 339 ГПК України, ст. ст. 2, 74 Закону України "Про виконавче провадження" положеннями щодо права сторін виконавчого провадження оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця під час виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ. Забезпечення зазначеного права віднесено до засад виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.03.2019р. у справі №821/197/18/4440/16 та від 12.06.2019 р. у справі № 308/12150/16-ц дійшла висновку, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду, тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Колегія суддів, оцінюючи доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі щодо заниження оцінювачем вартості нерухомого майна, зазначає наступне.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими для виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна усіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Такими нормативно-правовими актами з оцінки майна, зокрема, є Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМ України №1440 від 10.09.2003 р. та Національний стандарт №2, затверджений постановою КМ України №1442 від 28.10.2004 р.

Національний стандарт №1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національний стандарт №2 також є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.

Відповідно до п. 35-37 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур. Оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення. З метою обґрунтування остаточного висновку про вартість об`єкта оцінки результати оцінки, отримані із застосуванням різних методичних підходів, зіставляються шляхом аналізу впливу принципів оцінки, які є визначальними для мети, з якою проводиться оцінка, а також інформаційних джерел на достовірність результатів оцінки. Неможливість або недоцільність застосування певного методичного підходу, пов`язана з повною відсутністю чи недостовірністю необхідних для цього вихідних даних про об`єкт оцінки та іншої інформації, окремо обґрунтовується у звіті про оцінку майна. Національними стандартами можуть передбачатися також інші випадки обмежень щодо застосування певних методичних підходів для визначення ринкової вартості та неринкових видів вартості об`єктів оцінки. Застереження та обмеження щодо використання результатів оцінки об`єкта оцінки зазначаються у звіті про оцінку майна.

Згідно п. 38-40 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

Витратний підхід ґрунтується на врахуванні принципів корисності і заміщення. Витратний підхід передбачає визначення поточної вартості витрат на відтворення або заміщення об`єкта оцінки з подальшим коригуванням їх на суму зносу (знецінення).

Відповідно до п. 42 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" дохідний підхід базується на врахуванні принципів найбільш ефективного використання та очікування, відповідно до яких вартість об`єкта оцінки визначається як поточна вартість очікуваних доходів від найбільш ефективного використання об`єкта оцінки, включаючи дохід від його можливого перепродажу.

Згідно п. 47 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.

Згідно п. 51-52 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

У п. 54 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" зазначено, що зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства.

За приписами п. 53 Національного стандарту № 1 залежно від обраних методичних підходів та методів оцінки оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об`єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання); проаналізувати існуючий стан використання об`єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання; зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об`єкта оцінки та врахувати їх вплив на вартість об`єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби - застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур (комбінування кількох методичних підходів або методів).

Отже, діюче законодавство про оцінку майна не містить імперативних норм щодо застосування конкретного методичного підходу при оцінці майна боржника у даній справі, а навпаки, передбачає альтернативні підходи для встановлення його вартості (ціни), що буде найбільш об`єктивною при його реалізації в межах проведення виконавчого провадження. Тобто суб`єкт оцінки на власний вибір з урахування об`єкту оцінки обирає той чи інший методичний підхід для здійснення оцінки.

Враховуючи те, що звіт про оцінку майна (висновок оцінювача) за своєю суттю є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань, належним способом його спростування може бути проведення повторної, додаткової, комплексної чи колегіальної експертизи відповідно до положень Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Закону України "Про судову експертизу" або надання суду інших доказів на підтвердження факту незаконного складання цього звіту.

Як встановлено апеляційним судом, сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна боржника, тому приватним виконавцем згідно ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до його постанови від 08.07.2019 р. було залучено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Євроексперт Груп", який діє на підставі виданого Фондом державного майна України сертифіката № 816/18 від 26.10.2018 р. Також суб`єкт оціночної діяльності був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого звіту з питань, про що вказано в постанові приватного виконавця від 08.07.2019 р.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що ТОВ "Пакко холдинг" зверталося до суду з вимогою про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця Таранко Д.В. від 08.07.2019 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "Євроексперт Груп", який здійснював оцінку вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 1327, 20 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1 та приміщення магазину /А/, загальною площею 363,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.10.2019 р., яка залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 р. у справі №903/614/17 в задоволенні скарги про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця Таранко Д.В. від 08.07.2019 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - відмовлено.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що на даний час постанова приватного виконавця Таранко Д.В. від 08.07.2019 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "Євроексперт Груп" чинна та не скасована у встановленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що 15.07.2019 р. ТзОВ "Євроексперт груп" здійснено оцінку вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81 та визначено його ринкову вартість, на дату оцінки, в розмірі 5 757 200 грн. (т. 7, а.с. 1-29), про що складено звіт.

Також, 15.07.2019 р. ТзОВ "Євроексперт груп" здійснено оцінку вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 1327,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул.Тролейбусна,1 та визначено його ринкову вартість, на дату оцінки, в розмірі 15 061 200 грн. (т. 6, а.с. 161-212), про що складено звіт.

Досліджуючи дані звіти, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до розділів 1 "Загальні положення" звітів, виконавцем звіту відповідно до вимог законодавства виконано незалежну оцінку у такій послідовності: ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру оцінки та використання її результатів (огляд об`єкта оцінки провів представник суб`єкта оціночної діяльності); вибір необхідним методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкту оцінки на дату оцінки;

Згідно розділу 2 "Нормативно-правова база" звітів про оцінку майна, при оцінці майна оцінювачем застосовано нормативно-правові акти, зокрема, Податковий кодекс України, Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. №1440, Національний стандарт №2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1442, Міжнародні стандарти оцінки МСО 2007, ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", ЗУ "Про виконавче провадження", ЗУ "Про заставу".

При цьому, оцінка нерухомого майна проведена із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості, застосовано дохідний та порівняльний методологічний підхід, здійснено аналіз ринку нерухомості.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що при проведенні оцінки майна оцінювачем здійснено ознайомлення з об`єктами оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, ідентифікація об`єктів оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру оцінки та використання її результатів, тощо. На підставі проведеного аналізу вибору методичних підходів оцінювачем при визначенні вартості майна обґрунтовано застосування два класичні підходи оцінки - дохідний та порівняльний.

Разом з тим, оцінку майна боржника здійснено оцінювачем в межах та на підставі наданих замовником правовстановлюючих та інших документів на момент оцінки, а сама оцінка об`єктів проводилась виходячи із результатів проведеного оцінювачем огляду та фотофіксації наявності та технічного стану майна боржника - нежитлових будівель. В звітах наявний перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводилася оцінка, обґрунтований аналіз зовнішніх факторів та пропозицій на ринку подібного майна.

Таким чином, беручи до уваги викладене, судом апеляційної інстанції не встановлено мотиви неправомірності використання оцінювачем під час проведення дослідження та складання звітів про оцінку нерухомого майна методичних підходів, методів та оціночної процедури.

В свою чергу, твердження скаржника з приводу того, що оцінювачем не обстежувались об`єкти оцінки, не здійснювалася їх фотофіксація є його власними припущеннями, які не підтверджено документально, адже належних та допустимих доказів того, що оцінювачем не здійснено такого огляду скаржником суду не надано, відтак його доводи в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу. Звіти містять фотофіксацію об`єктів оцінки.

При цьому, судова колегія критично оцінює посилання скаржника, як підставу для визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо оцінки майна боржника, на рецензії Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності від 29.07.2019р., враховуючи наступне.

Так, перевірка неповноти викладених у звіті даних можлива лише при рецензуванні такого звіту у випадку його призначення, однак нормами чинного Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено такого поняття як "рецензування звіту".

В свою чергу, за змістом ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також в інших органах, зазначених в статті 5 цього Закону.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна полягає в його критичному розгляді та наданні висновків щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Так, дійсно згідно загального висновку рецензій Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності від 29.07.2019 р., на звіти за результатами проведення незалежної оцінки вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 1327, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1 та вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, вбачається, що дані звіти не повною мірою відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, мають значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але вони можуть використовуватися з метою визначеною у звітах, після виправлення зазначених недоліків (т. 6, а.с. 214-221, т. 7, а.с. 59-66).

Разом з тим, матеріалами справи також підтверджується, що відповідно до рецензій, здійснених ПГОІ "Центр економіко-правового забезпечення" 24.07.2019 р. на звіти про оцінку ринкової вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 1327, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1 та вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81, вбачається, що звіти у цілому відповідають нормативно-правовим актам з оцінки майна, мають незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки (т. 10, а. с. 93-98).

Таким чином, беручи до уваги вказане, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні рецензії на звіти ТзОВ "Євроексперт груп" про оцінку майна боржника, що надані різними суб`єктами оцінювання, які за своїм змістом є суперечливими.

Колегія суддів вказує, що відповідно до п. 2 ст. 79 ГПК України питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, судом апеляційної інстанції не встановлено у діях суб`єкта оціночної діяльності під час проведення дослідження та складання звітів про оцінку нерухомого майна порушення вимог чинного законодавства.

Окрім того, суд приймає до уваги, що боржником рецензії Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності від 29.07.2019 р. на звіти подані до суду першої інстанції вже під час розгляду цієї скарги, що також підтверджує те, що при погодженні та прийнятті проведеної оцінки до виконання, використання результатів оцінки та передачі нерухомого майна на торги за погодженою оцінкою, виконавцю не було відомо про наявність даних рецензій, що виключає неправомірність дій приватного виконавця.

При цьому, надані скаржником до матеріалів справи довідки від 16.07.2019 р. №227, 229 щодо балансової вартості майна не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки останні є внутрішніми документами боржника та не можуть свідчити про реальну вартість майна.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вказує, що скаржником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень про невірне визначення вартості спірного майна, заниження вартості об`єктів оцінки та порушення оцінювачем процедури оцінки майна.

Окрім того, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Матеріалами справи підтверджується, що приватний виконавець Таранко Д.В. листом від 19.07.2019 р. №257, повідомив ТОВ "Пакко Холдинг" про вартість описаного та арештованого майна: приміщення магазину /А/, загальною площею 1327, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1 та вартості приміщення магазину /А/, загальною площею 363,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 81.

Відтак, апеляційним судом не встановлено порушення процедури вчинення виконавчих дій приватним виконавцем передбаченої Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, колегія суддів апеляційного суду вказує, що порушення виконавцем строків здійснення виконавчих дій (надання виконавцем повідомлення про результати оцінки майна), не є підставою для скасування відповідної виконавчої дії (прийняття звіту) відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що приватний виконавець діяв у відповідності до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", залучив до участі у виконавчому провадженні суб`єкта оціночної діяльності, ознайомив з результатами оцінки сторін виконавчого провадження, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги позивача.

Інші доводи заяви боржника на дії приватного виконавця не є предметом апеляційного оскарження та доводами апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції не надає їм правової оцінки, оскільки в силу ст. 269 ГПК України, апеляційний суд перевіряє законність судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо клопотання скаржника про наявність підстав для зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", суд зазначає наступне.

Згідно п. ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Враховуючи те, що доводи заявника, наведені ним у скарзі визнані судом необґрунтованими, а судом не вчинялося дій щодо зупинення стягнення на підставі судового наказу Господарського суду Волинської області №903/614/17-1 від 01.02.2019 р., суд апеляційної інстанції вважає безпідставним клопотання скаржника про наявність підстав для зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Окрім того, колегія суддів не вбачає правових підстав для зупинення передачі на реалізацію описаного і арештованого майна, у зв`язку з чим доводи заявника з цього приводу задоволенню не підлягає, оскільки це виходить за межі повноважень суду.

Окрім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що за змістом ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини № 01-8/1427 від 18.11.2003).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі Христов проти України одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа Брумареску проти Румунії, п. 61).

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, судом звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 р.) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Волинської області від 17.10.2019 р. у справі №903/614/17 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 17.10.2019 р. у справі №903/614/17 - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2019 р.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Бучинська Г.Б.