ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/9422/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

без повідомлення учасників справи,

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2019р.

у справі №910/9422/19 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

про відшкодування 40 000,00 грн.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення 40 000,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (субрагації).

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 40 000,00 грн. Враховуючи те, що винуватцем ДТП визнана особа, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у відповідача згідно полісу АМ/9486181 з лімітом відповідальності страховика 100 000,00 грн. за завдану шкоду майну, позивач звернувся до страхової компанії - відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу/суброгації на загальну суму 40 000,00 грн.

1.3. Відповідач заперечив проти заявленого позову, посилаючись на те, що якщо за кермом транспортного засобу з «єврономером» знаходився водій, який не ввозив зазначений транспортний засіб в Україну для своїх власних потреб, таке володіння не буде правомірним відповідно до ст. 380 Митного кодексу України, а відтак дана особа не буде вважатися особою, відповідальність якої застрахована.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 08.11.2018р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (позивач) та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №06/6767819/1602/18, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

2.2. 13.12.2018р. у м. Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 та транспортного засобу «Renauit Lagun», державний реєстраційний номер (PL) НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .

2.3. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019р. у справі №522/98/19, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_3 . Правил дорожнього руху України, внаслідок чого його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

2.4. 17.12.2018р. ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Провідна» із заявою про факт настання події, а також надав усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування на її користь.

2.5. Актом огляду транспортного засобу від 18.12.2018р. було визначено характер та перелік пошкоджень транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

2.6. Відповідно до розрахунку суми матеріального збитку від 22.12.2018р. було визначено страхове відшкодування до виплати у розмірі 40 000,00 грн.

2.7. 26.12.2018р. позивач за платіжним дорученням №057015 на підставі страхового акта № від 22.12.2018р. перерахував на рахунок ОСОБА_1 суму 40 000,00 грн. відшкодування.

2.8. Згідно відповіді від НПУ про ДТП (ідентифікатор картки ДТП в системі 7925597), транспортний засіб - автомобіль «Renault Laguna», державний реєстраційний номер (PL) НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_3 , його експлуатація була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу АМ/009486181.

2.9. Позивач звернувся до відповідача із заявою №/В від 06.02.2019р. про відшкодування шкоди в порядку регресу/субрагації.

2.10. Відповідач листом від 19.02.2019р. №09-02-07/1449 відмовив позивачу у задоволенні заяви про виплачу, оскільки відсутні докази, що водій ОСОБА_3 правомірно володів ТЗ на момент ДТП та його відповідальність була застрахована за Договором АМ/9486191, а ТЗ був забезпечений в розумінні вимог Закону.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2019р. у справі №910/9422/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 38 000,00 грн. відшкодування, 1 824,95 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

3.2. Приймаючи вказане рішення, місцевий суд дійшов висновку про те, що відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Mitsubishi Lacer» ТЗ «Renault Laguna», державний реєстраційний номер (PL) НОМЕР_2 відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № АМ/9486181), а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ОСОБА_3 , як особи, відповідальної за завдані збитки.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2019р. по справі №910/9422/19 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що страхується відповідальність не власника, а особи, яка на законних підставах володіє транспортним засобом, а Митним кодексом надано розширене поняття терміну «власник» у розумінні даного закону, оскільки режим використання автомобіля, який ввезено в режимі тимчасового ввезення, повинен у згоджуватись з нормами Митного кодексу України.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Позивач відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 16.10.2019р. на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2019р. у справі №910/9422/19.

6.2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2019р. у справі №910/9422/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Смірнова Л.Г., судді Руденко М.А., Дідиченко М.А.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/9422/19 та призначено до розгляду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2019р. у справі №910/9422/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7. Джерела права й акти їх застосування

7.1. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

7.2. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

7.3. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

7.4.Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

7.5. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

7.6. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

7.7. Відповідно до ч. 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

7.8. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

7.9. Відповідно до п.п. 1. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

7.10. Відповідно до ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

7.11. Відповідно до п. 36.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

7.12. Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

7.13. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

7.14. Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

7.15. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга відповфідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом, 13.12.2018р. у м. Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», відповідальність якого застрахована у позивача за Договором добровільного страхування наземного транспорту №06/6767819/1602/18, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 та транспортного засобу «Renauit Lagun», державний реєстраційний номер (PL) НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застосована у відповідача згідно полісу АМ/9486181 з лімітом відповідальності страховика 100 000,00 грн. за шкоду завдану майну третіх осіб.

8.3. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019р. у справі №522/98/19, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_3 . Правил дорожнього руху України, внаслідок чого його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

8.4. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування наземного транспортну №06/6767819/1602/18, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

8.5. Таким чином, позивач правомірно звернувся до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу.

8.6. Щодо доводів, наведених в апеляційній скарзі, то відповідач, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів зобів - поліс №АМ/9486191, взяв на себе зобов`язання перед третіми особами за застраховану особу, а тому мав усвідомлювати межі своєї відповідальності.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

9.2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2019р. у справі №910/9422/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2019р. у справі №910/9422/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

4. Матеріали справи №910/9422/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню відповідно до ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко