ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Справа № 14/325"б"

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Коломис В.В. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

ТОВ "А.Т.К." - адвокат Орехівська Л.М., адвокат Макаренко І.Я.

арбітражний керуючий ліквідатор Горук В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К" на ухвалу господарського суду Житомирської області про визнання недійсними результатів аукціону, постановлену 24.09.2019р., повний текст складено 27.09.2019р.

у справі № 14/325 "б"

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансенерго"

до боржника: Відкритого акціонерного товариства "Коровинецький цукровий завод"

про визнання банкрутом

В провадженні господарського суду Житомирської області знаходиться справа № 14/325«б» про визнання банкрутом Відкритого акціонерного товариства «Коровинецький цукровий завод» (смт. Коровинці Чуднівського району Житомирської області).

Провадження у справі знаходиться на стадії ліквідаційної процедури.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 24.09.2019 року, заяву ліквідатора Відкритого акціонерного товариства «Коровинецький цукровий завод» Горука В.А. про визнання недійсними результатів аукціону - задоволено.

Визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Відкритого акціонерного товариства «Коровинецький цукровий завод», проведеного Товарною Біржею «Електронні торги України» в особі філії Товарної Біржі «Електронні торги України» в м. Миколаїв в період з 16.10.2013 по 31.10.2013 року.

Вказана ухвала мотивована тим, що підготовка та проведення аукціону здійснені з порушенням норм чинного законодавства та не дотримання норм Закону про банкрутство, що регулюють означені питання. Крім того, суд дійшов висновку про наявність самостійної підстави для визнання результатів аукціону недійсними, а саме через порушення ліквідатором банкрута - Захарченко І.В. положень ч.5 ст.44 Закону про банкрутство (в редакції від 19.01.2013 року). В свою чергу, керуючись приписами п.5 ст.267 ЦК України, місцевий господарський суд визнав поважними причини пропущення ліквідатором Горуком В.А. строків позовної давності до поданої заяви про визнання недійсними результатів аукціону.

Товариство з обмеженою відповідальністю «А.Т.К», не погоджуючись з постановленою ухвалою, звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№2568/19 від 22.10.2019 року), в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.09.2019 року у справі № 14/325«б» та відмовити у задоволенні заяви арбітражного керуючого, ліквідатора Відкритого акціонерного товариства «Коровинецький цукровий завод» Горука В.А. про визнання недійсними результатів аукціону.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає:

- судом першої безпідставно поновлено строк позовної давності для звернення до суду із заявою про визнання недійсними результатів аукціону;

- трирічний строк звернення до суду з заявою про визнання результатів аукціону недійсними сплинув 31.10.2016 року, разом з тим заява ОСОБА_1 подана через 5 (п`ять) років після проведення оскаржуваного аукціону.

- місцевим господарським судом порушено принцип правової визначеності, як легітимної мети застосування позовної давності. Суд поновив строк позовної давності, який був порушений на 2 роки (починаючи з 31.10.2016 року);

- також, місцевим господарським судом порушено принцип рівноправності сторін, суд дійшов висновку, що арбітражний керуючий є особливим суб`єктом, для якого перебіг строку позовної давності повинен починатися з особливого моменту, а саме з моменту його призначення. Судом необґрунтовано, чому в порушення принципу рівноправності та справедливого балансу між сторонами, для ліквідатора Горука В.А. був встановлений особливий, відмінний початок перебігу строку позовної давності;

- арбітражний керуючий, ліквідатор, не є самостійною процесуальною особою, якій може бути наданий особливий статус. Ліквідатор виконує повноваження органів управління та власника банкрута;

- при застосуванні ч.1 ст.261 ЦК України слід виходити із того, що позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення дізналася особа, чиї права порушені (вказана правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 362/44/17, Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 369/68/92/15-ц та від 22.05.2018 року у справі № 469/1203/15-ц). Тому у даній справі позовну давність слід обчислювати не з дня, коли ліквідатор Горук В.А. дізнався про порушення прав ВАТ «Коровинецький цукровий завод», а коли саме ВАТ «Коровинецький цукровий завод» могло дізнатися про порушення свого права, тобто з 31.10.2013 року;

- ТОВ «А.Т.К.», як добросовісний набувач спірного майна, не може бути позбавлений цього майна лише на тій підставі, що 6 (шість) років тому арбітражний керуючий Захарченко І.В., як публічна особа, допустила порушення. Визнання результатів торгів, які відбулися 6 (шість) років тому, недійсними є випадком непропорційного втручання у право ТОВ «А.Т.К.» на мирне володіння спірним нерухомим майном;

- спірні об`єкти нерухомого майна є окремим майновим комплексом відокремленого структурного підрозділу ВАТ «Коровинецький цукровий завод», а отже можуть продаватися окремо від цілісного майнового комплексу банкрута.

Таким чином, скаржник вважає, що ухвала господарського суду Житомирської області від 24.09.2019 року у справі № 14/325«б» прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К» на ухвалу господарського суду Житомирської області про визнання недійсними результатів аукціону від 24.09.2019 року у справі № 14/325«б», призначено справу № 14/325«б» до розгляду на 11.12.2019 року об 11:00 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 року змінено час судового засідання шляхом виправлення описки, зокрема, призначено справу № 14/325«б» до розгляду на 11.12.2019 року об. 09:40 год. в режимі відеоконференції із господарським судом Житомирської області.

В судовому засіданні 11.12.2019 року представники Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К» підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили оскаржувану ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.09.2019 року скасувати, а в задоволенні заяви ліквідатора Горука В.А. про визнання недійсними результатів аукціону відмовити.

Ліквідатор ВАТ «Коровинецький цукровий завод» арбітражний керуючий Горук В.А. заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ «А.Т.К» та вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм процесуального так і матеріального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Інші учасники провадження у справі про банкрутство ВАТ «Коровинецький цукровий завод» наданим їм правом на участь у судовому засіданні не скористались та не забезпечили явку свої повноважних представників, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки, неявка учасників провадження у справі про банкрутство ВАТ «Коровинецький цукровий завод» належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд даної справи за їхньої відсутності.

Відповідно до част.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників апелянта ТОВ «А.Т.К», ліквідатора ВАТ «Коровинецький цукровий завод» Горука В.А., дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 15.11.1999 року у справі № 14/325«б», порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ «Коровинецький цукровий завод» (смт. Коровинці Чуднівського району Житомирської області).

Постановою господарського суду Житомирської області від 18.07.2013 року у справі № 14/325«б», серед іншого:

- припинено процедуру санації ВАТ "Коровинецький цукровий завод", припинено повноваження керуючого санацією ВАТ "Коровинецький цукровий завод" - арбітражного керуючого Горука Віктора Андрійовича;

- визнано банкрутом Відкрите акціонерне товариство "Коровинецький цукровий завод";

- відкрито ліквідаційну процедуру Відкритого акціонерного товариства "Коровинецький цукровий завод" строком на 12 місяців, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Захарченко Ірину Вікторівну.

Оголошення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури було опубліковано в газеті «Голос України» від 10.08.2013 року № 148 (5648).

Рішенням комітету кредиторів ВАТ «Коровинецький цукровий завод» (оформленого протоколом № 1 від 01.08.2013 року), вирішено здійснювати продаж майна банкрута шляхом проведення аукціону відповідно до діючого законодавства України /т.42 а.с. 148/.

Крім того, на засіданні комітету кредиторів ВАТ «Коровинецький цукровий завод» (оформленого протоколом № 2 від 21.08.2013 року), зокрема вирішено:

- майно банкрута ВАТ «Коровинецький цукровий завод» за своїм станом на даний час не відноситься до цілісного майнового комплексу;

- провести продаж майна банкрута відокремленими об`єктами нерухомості та обладнання /т.42 а.с. 149/.

Рішенням комітету кредиторів ВАТ «Коровинецький цукровий завод» (оформленого протоколом № 1 від 01.08.2013 року), серед іншого, вирішено доручити проведення торгів (аукціону) з продажу майна боржника - ТБ «Електроні торги України» шляхом проведення відкритих електронних торгів, на веб-сайті організатора: www/tbetu/com/ua /т. 42 а.с. 150-151/.

12.09.2013 року ліквідатором банкрута (Замовник) укладено з організатором аукціону ТБ «Електроні торги України» (Виконавець) Договір № 12.09-447 про проведення аукціону.

Товарною біржою «Електроні торги України» розміщено оголошення № 16/09-13/277/448-ОГ від 16.09.2013 року про проведення аукціону з продажу майна банкрута, призначеного 16.10.2013 року по 31.10.2013 року, а саме: Лот № 101465:

- Майно № 1 Нерухоме майно - комплекс будівель та споруд, розташований за адресою Житомирська область, Романівський район, с. Печанівка, вул. Гордіївська, б 103. Складається з 11 об`єктів виробничого призначення, загальною площею 981,4 кв.м., загальна кількість приміщень - 47;

- Майно № 2 - під`їзні залізничні колії (2027.68 кв.м.).

- Початкова вартість - 501 000,00 грн. без можливості зниження початкової вартості на тому ж аукціоні. Аукціон проводиться вперше /т.79 а.с. 200-208/.

Оцінка майна, зокрема: нежитлового комплексу (11 об`єктів) та двох залізничних колій (№ 22 та № 23) ВАТ «Коровинецький цукровий завод» розташованих за адресою Житомирська область, Романівський район, с.Печанівка, вул.Гордіївська, б.103, здійснювалась сертифікованим оцінювачем ТОВ «Антан-Юг», згідно із висновком від 02.09.2013 року, загальна оціночна вартість майна склала 501 000,00 грн. /т. 42 а.с. 152/.

У період з 16.10.2013 року по 31.10.2013 року були проведені електронні торги з продажу майна банкрута, за результатами яких аукціон визнано таким, що відбувся.

Згідно з протоколом № 447 від 31.10.2013 року про проведення аукціону - визначено переможця торгів Фізичну особу-підприємця Винника Є.О. з запропонованою ним ціною у сумі 506 000,00 грн.

05.11.2013 року переможець аукціону ФОП Винник Є.О. перерахував згідно платіжного доручення № 73 на рахунок банкрута ВАТ «Коровинецький цукровий завод» кошти у сумі 455 910,00 грн. /т.79 а.с. 270/.

14.11.2013 року та 15.11.2013 року між ВАТ «Коровинецький цукровий завод» в особі арбітражного керуючого Захарченко І.В. та Фізичною особою-підприємцем Винником Є.О. укладено Договори купівлі-продажу майна підприємства-банкрута (нерухомого та рухомого).

В подальшому, спірне майно було реалізовано Фізичною особою-підприємцем Винником Є.О. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.» за Договорами купівлі-продажу, а саме:

- Договору купівлі-продажу від 22.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонним Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 94;

- Договору купівлі-продажу від 22.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонним Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 95.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 01.02.2018 року у справі № 14/325«б», серед іншого, призначено ліквідатором ВАТ «Коровинецький цукровий завод» арбітражного керуючого Горука Віктора Андрійовича.

02.07.2018 року до господарського суду Житомирської області від ліквідатором ВАТ «Коровинецький цукровий завод» арбітражного керуючого Горука В.А. надійшла заява (вх. № 02-20/813/18 від 02.07.2018 року) про визнання результатів аукціону, проведеного з 16.10.2013 - 31.10.2013 року, ТБ «Електронні торги України» з продажу майна банкрута недійсними.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 31.01.2019 року у справі № 14/325«б», залучено до участі у розгляді заяви ліквідатора ВАТ «Коровинецький цукровий завод» Горука В.А. про визнання недійсними результатів аукціону - Товарну Біржу «Електронні торги України» в особі філії Товарної Біржі «Електронні торги України» в м. Миколаїв (ідентифікаційний код 38479095, адреса: 54001, м.Миколаїв, вул. Шевченка, 71, офіс 327) та Фізичну особу-підприємця Винника Євгена Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 28.02.2019 року у справі № 14/325«б», залучено до участі у розгляді заяви ліквідатора ВАТ «Коровинецький цукровий завод» Горука В.А. про визнання недійсними результатів аукціону - Товариство з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.» (; 01001, м.Київ, вул. Лютеранська, б.4, офіс 23).

04.06.2019 та 05.06.2019 року до господарського суду Житомирської області від ТОВ «А.Т.К.» та ФОП Винника Є.О. надійшли заяви про застосування строків позовної давності до заяви ліквідатора ВАТ «Коровинецький цукровий завод» - Горука В.А. про визнання недійсними результатів аукціону.

13.06.2019 року до господарського суду Житомирської області від ліквідатора банкрута - Горука В.А. надійшли відзиви № 02-01/60-19 від 11.06.2019 року на заяву ТОВ «А.Т.К.» та заяву Винника Є.О. про застосування строків позовної давності, в яких арбітражний керуючий зазначає, що аукціон то його результати порушують права банкрута та його кредиторів, а тому просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності, за умови якщо суд визнає його пропущеним.

24.09.2018 року господарським судом Житомирської області за наслідками розгляду заяви ліквідатора Горука В.А. про визнання результатів аукціону у справі № 14/325«б» прийнято оскаржувану ухвалу, у якій суд першої інстанції дійшов висновку про наявність порушеного права, відповідно до частини п`ятої статті 267 ЦК України визнав поважними причини пропущення позовної давності, у зв`язку з чим порушене право підлягає захисту, а заява ліквідатора задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

21.10.2019 року вступив в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року № 2597-VIII.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду, прийнята за результатами розгляду заяви ліквідатора ВАТ «Коровинецький цукровий завод» - Горука В.А. про визнання недійсними результатів аукціону проведеного з 16.10.2013 - 31.10.2013 року в порядку Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI, тобто в редакції станом на дату проведення спірного аукціону.

Відповідно до ч.3 ст.55 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI), результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними.

Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Слід зазначити, що процедура проведення аукціону у справі про банкрутства (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI) складається з чотирьох етапів її організації: 1) перед підготовка проведення аукціону (призначення ліквідатора, отримання згоди заставного кредитора на реалізацію заставного майна, вибір організатора аукціону, оформлення проекту договору на проведення аукціону); 2) підготовка до проведення аукціону (укладення договору з організатором аукціону, публікація оголошення, прийняття заяв на участь в аукціоні, внесення гарантійних внесків учасників аукціону); 3) проведення аукціону та 4) оформлення його результатів.

Отже, підставою для визнання результатів аукціону недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Законом про банкрутство, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

Порушення порядку організації будь-якого з цих етапів є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому. Отже, вирішуючи спір щодо визнання недійними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з етапів.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.41 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI), ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Пунктом 8 ч.1 ст.38 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI) встановлено, що вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Заяви з такими грошовими вимогами надсилаються кредиторами безпосередньо до господарського суду, який призначає їх до розгляду в судовому засіданні.

Розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону про банкрутство.

Апеляційний суд враховує, що після прийняття постанови суду від 18.07.2013 року про визнання боржника банкрутом на адресу господарського суду Житомирської області надійшли заяви з кредиторськими вимогами до ВАТ «Коровинецький цукровий завод».

Таким чином, за результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахуванням визнаних конкурсних вимог) та зобов`язує ліквідатора сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому статтею 26 Закону про банкрутство. Подальший рух справи в ліквідаційній процедурі має відбуватися за участю новостворених представницьких органів кредиторів. Зокрема, це стосується переходу з ліквідаційної процедури до процедури санації або затвердження мирової угоди, прийняття рішення щодо реалізації активів банкрута, надання оцінки діяльності ліквідатора, затвердження звіту ліквідатора.

Відповідно до ст.25 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI), у реєстрі вимог кредиторів повинні міститись відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Ухвала є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.

Отже, нормами Закону про банкрутство, визначено коло повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), серед яких, зокрема, право на реалізацію майна боржника.

При цьому прийняття рішень щодо реалізації майнових активів банкрута має відбуватися за участю новостворених представницьких органів кредиторів.

Формування представницьких органів кредиторів (зборів кредиторів та комітету кредиторів), можливе лише у разі розгляду всіх наявних у матеріалах справи заяв з грошовими вимогами до боржника.

02.07.2018 року ліквідатором ВАТ «Коровинецький цукровий завод» Горуком В.А. подано до господарського суду заяву (вх. № 02-20/813/18), в якій просить визнати недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута, проведеного з 16.10.2013 - 31.10.2013 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ліквідатор Горук В.А. посилається на те, що колишнім ліквідатором ВАТ «Коровинецький цукровий завод» Захарченко І.В. було реалізовано майно до затвердження судом реєстру (нового) вимог кредиторів (з врахуванням тих, що заявлені після постанови про визнання боржника банкрутом), що позбавило можливості створити представницькі органи кредиторів (збори та комітет) та визначити початкову вартість майна банкрута (ЦМК) /т.79 а.с. 178/.

Так, ухвалою господарського суду Житомирської області від 07.04.2014 року у справі № 14/325«б», серед іншого, заборонено ліквідатору боржника Захарченко Ірині Вікторівні до утворення нових представницьких органів кредиторів по справі, здійснювати реалізацію всього рухомого та нерухомого майна боржника - ВАТ «Коровинецький цукровий завод», за винятком майна, що є предметом забезпечення та виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує; заборонено Товарній Біржі «Електронні торги України» в особі філії Товарної Біржі «Електронні торги України» в м.Миколаїв до утворення нових представницьких органів кредиторів по справі, проводити аукціон з продажу рухомого та нерухомого майна боржника - ВАТ «Коровинецький цукровий завод», за винятком майна, що є предметом забезпечення та виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 16.01.2017 року у справі № 14/325«б», серед іншого, викладено реєстр вимог кредиторів ВАТ «Коровинецький цукровий завод» з урахуванням вимог до боржника конкурсних і поточних кредиторів; усунуто арбітражного керуючого Захарченко І.В. від виконання обов`язків ліквідатора ВАТ «Коровинецький цукровий завод»; тимчасове виконання обов`язків ліквідатора ВАТ «Коровинецький цукровий завод» в частині обов`язків зі збереження майна, документації, печаток та штампів боржника до призначення у визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядку ліквідатора банкрута покладено на арбітражного керуючого Захарченко І.В.

Зокрема, усуваючи арбітражного керуючого Захарченко І.В. від виконання обов`язків ліквідатора ВАТ «Коровинецький цукровий завод», місцевим господарським судом встановлено відсутність у матеріалах справи доказів проведення арбітражним керуючим Захарченко І.В. аналізу фінансового становища банкрута у ліквідаційній процедурі підприємства, що свідчить про невиконання арбітражним керуючим обов`язків у вказаній частині. Проведена у 2013 році арбітражним керуючим Захарченко І.В. інвентаризація активів і зобов`язань ВАТ «Коровинецький цукровий завод» не відповідає зазначеним вище вимогам Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, оскільки арбітражним керуючим складено 3 інвентаризаційних описи основних засобів. Докази проведення інвентаризації нематеріальних активів; незавершених капітальних інвестицій; запасів; біологічних активів; готівки, грошових коштів та їх еквівалентів, бланків документів суворої звітності; дебіторської та кредиторської заборгованості; витрат і доходів майбутніх періодів, забезпечень та резервів у матеріалах справи відсутні. Крім того, всупереч вимогам абз.2 п.7 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань арбітражним керуючим Захарченко І.В. не здійснювалася інвентаризація активів та зобов`язань банкрута у 2014-2016 роках. Отже, арбітражним керуючим Захарченко І.В. не вжито належним чином заходи щодо збереження майна банкрута, що спричинило вільний доступ сторонніх осіб до активів банкрута та їх руйнацію, отримання фізичними особами травм різного ступеню тяжкості. Ураховуючи наведені недоліки виконання обов`язків ліквідатора банкрута арбітражним керуючим Захарченко І.В., суд дійшов висновку, що ліквідатором банкрута у ході ліквідаційної процедури банкрута не було виконано передбаченого Законом про банкрутство обов`язку щодо проведення аналізу фінансового становища банкрута. Ліквідатором банкрута неналежно виконувались обов`язки щодо забезпечення збереження майна банкрута, здійснення інвентаризації, закриття рахунків банкрута у банківських установах, окрім ліквідаційного, вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2017 року у справі № 14/325«б», касаційні скарги ліквідатора ВАТ «Коровинецький цукровий завод» Захарченко І.В. та ЗАТ «Фінансово-енергетична компанія Тай-Пен Холдінг» задоволено частково; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року та ухвалу господарського суду Житомирської області від 16.01.2017 року в частині припинення провадження у справі в частині вимог ЗАТ «ІСТ-ВЕСТ-ЛІНК» до боржника та в частині реєстру вимог кредиторів ВАТ «Коровинецький цукровий завод» скасовано, а справу № 14/325«б» в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Житомирської області, в іншому складі суду; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року та ухвалу господарського суду Житомирської області від 16.01.2017 року щодо п.1) припинення провадження у справі в частині вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» до боржника; п.11) задоволення заяви управління Пенсійного фонду України в Чуднівському районі Житомирської області від 30.09.2014 року в частині припинення повноважень ліквідатора банкрута Захарченко І.В.; п. 12) усунення арбітражного керуючого Захарченко І.В. від виконання обов`язків ліквідатора ВАТ «Коровинецький цукровий завод» залишено без змін.

Отже, наразі не розглянутими залишаються вимоги ЗАТ «ІСТ-ВЕСТ-ЛІНК» до боржника та реєстр вимог кредиторів ВАТ «Коровинецький цукровий завод».

Вищенаведене свідчить, що ліквідатор Захарченко І.В. здійснила реалізацію майна банкрута на аукціоні у період з 16.10.2013 - 31.10.2013 року фактично без затвердження усіх вимог кредиторів до боржника.

В ліквідаційній процедурі до сукупності вимог кредиторів включаються грошові вимоги всіх кредиторів як конкурсних, так і поточних і забезпечених. Із цього випливає, що реалізація цілісного майнового комплексу можлива після спливу терміну, встановленого абз.9 ч.1 ст.38 Закону про банкрутство і затвердження реєстру вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі.

За таких обставин, посилання ліквідатора Горука В.А. на те, що колишнім ліквідатором ВАТ «Коровинецький цукровий завод» Захарченко І.В. було реалізовано майно до затвердження судом реєстру (нового) вимог кредиторів (з врахуванням тих, що заявлені після постанови про визнання боржника банкрутом), що позбавило можливості створити представницькі органи кредиторів (збори та комітет) та визначити початкову вартість майна банкрута (ЦМК) є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з ч.1 ст.42 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI), усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, у комунальну власність відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Житомирської області від 16.01.2017 року, залишеною частково без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2017 року у справі 14/325«б», встановлено неналежне виконання обов`язків ліквідатором Захарченко І.В. в частині забезпечення збереження майна банкрута, у тому числі здійснення відповідної його інвентаризації.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з довідкою по результатах інвентаризації основних засобів банкрута від 21.05.2018 року, станом на 01.02.2018 року активи залишені без будь-якої охорони. Майже все рухоме майно реалізовано Захарченко І .В .

Частинами 1, 2 ст.43 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI) визначено, що майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Як вже зазначалось, у зв`язку з нерозглянутими кредиторськими вимогами та неможливістю затвердити реєстр вимог кредиторів початкову вартість цілісного майнового комплексу визначити було неможливо.

Частиною 1 ст.44 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI) встановлено, що після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

Відповідно до ч.2 ст.44 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI), ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону. На аукціоні можуть продаватися: основні засоби (нерухомість, незавершене будівництво, транспортні засоби, будівельні матеріали тощо); відокремлений структурний підрозділ банкрута як частина цілісного майнового комплексу; необоротні активи банкрута; дебіторська заборгованість на умовах договору про відступлення права вимоги банкрута. Ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор аукціону не може бути заінтересованою особою стосовно кредитора чи боржника.

Частиною 5 ст.44 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI) встановлено, що ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Тобто зазначена норма містить вказівку на те, що у будь-якому випадку першочергово ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу (ЦМК).

Отже ліквідатор зобов`язаний розпочати реалізацію майна боржника цілісним майновим комплексом, до якого включається майно боржника, що є предметом забезпечення, а початкова вартість цілісного майнового комплексу повинна визначатися як сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. При цьому, надання згоди на продаж заставного майна забезпеченим кредитором не надає йому права обирати порядок та умови реалізації заставного майна, оскільки такий порядок та умови визначені законом.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до оголошення (оприлюднення інформації) про проведення аукціону з продажу майна ВАТ «Коровинецький цукровий завод» № 16/09-13/277/448-ОГ від 16.09.2013 року, проведення аукціону призначено з 16.10.2013 року по 31.10.2013 року. Оголошення містить інформацію, що аукціон проводиться вперше, а вартість майна № 1 та № 2 складає 501 000,00 грн.

Таким чином, впродовж 2013 року ліквідатор Захарченко І.В. в порушення норм Закону про банкрутство, зокрема без проведення інвентаризації майна банкрута, здійснив продаж третім особам на аукціоні через ТБ «Електроні торги України» майна належного ВАТ «Коровинецький цукровий завод», при цьому не було здійснено жодних дій, направлених на продаж майна банкрута як цілісного майнового комплексу, а відразу було продано його частками.

Враховуючи, що реалізація майна банкрута у складі цілісного майнового комплексу за ціною (сукупністю вимог кредиторів) не відбувалась, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність самостійної підстави для визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута проведеного з 16.10.2013 - 31.10.2013 року, оскільки зазначений аукціон відбувався без дотримання вимог ч.5 ст.44 Закону про банкрутство (в редакції станом на дату проведення аукціону) щодо встановленого порядку та вартості реалізації майна.

Також, варто зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI), рішення організатора аукціону про допуск заявників до участі в торгах приймається за наслідками розгляду представлених заяв на участь в аукціоні і оформляється протоколом про визначення учасників аукціонів. До участі в торгах допускаються заявники, що подали заяви на участь в аукціоні і документи, що додавалися до них, які відповідають вимогам, встановленим цим Законом і вказаним у повідомленні про проведення торгів. Заявники, допущені до участі в торгах, визнаються учасниками аукціону.

Розмір гарантійних внесків становить 10% від початкової вартості (ч.2 ст. 61 Закону про банкрутство) та складає 50 100,00 грн., згідно вартості оціненого майно, яке передано до реалізації ліквідатором Захарченко І.В.

Згідно з ч. 4 ст. 61 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI), організатор аукціону протягом п`яти днів з дня підписання протоколу про визначення учасників аукціонів повідомляє всіх заявників про результати розгляду представлених заяв на участь в аукціоні шляхом відправлення заявникам у письмовій чи електронній формі копій цього протоколу.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 67 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI), аукціон може проводитися на веб-сайті організатора (електронні торги). Переможцем електронних торгів є особа, що запропонувала найвищу ціну протягом часу проведення електронних торгів. Електронні торги тривають не менше 15 діб. Допуск учасника до електронних торгів здійснюється шляхом присвоєння йому кодового номеру, під яким цей учасник подає пропозиції щодо ціни.

Разом з тим, докази реєстрації бажаючих на участь в електронних торгах на веб-сайті Товарної біржі «Електронні торги України», присвоєння їм індивідуальних кодів учасників та внесення гарантійних внесків учасниками аукціону - в матеріалах справи відсутні, що також визначено судом першої інстанції як підставу для задоволення заяви про визнання недійсними результатів аукціону.

Враховуючи все вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що підготовка, проведення аукціону здійснені з порушенням норм законодавства чинного на дату проведення аукціону, зокрема Закону про банкрутство (в редакції від 22.12.2011 року № 4212-VI), що регулюють означені питання.

За таких обставин, порушене право ВАТ «Коровинецький цукровий завод» та його кредиторів через проведення ліквідатором Захарченко І.В. незаконного аукціону з продажу майна банкрута підлягає захисту.

Разом з тим, заперечуючи проти заявлених вимог ліквідатора, ТОВ «А.Т.К.» та ФОП Винник Є.О. вказували на те, що ліквідатором ВАТ «Коровинецький цукровий завод» Горуком В.А. пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вимогами про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута. Отже, учасниками провадження у справі про банкрутство заявлено про застосування позовної давності у справі № 14/325«б».

Згідно з ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто, сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Інститут позовної давності покликаний також сприяти сталості цивільних відносин.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При тлумаченні вимог щодо початку перебігу позовної давності, слід керуватися тим, що перебіг позовної давності починається від дня, коли про відповідні обставини, тобто про порушення права, довідалася, могла довідатися або зобов`язана була довідатися особа, яка є носієм цього права, а не інша особа, у тому числі й та, якій за законом надано повноваження по захисту цього права.

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.7 ст. 261 ЦК України, винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спеціальних норм про позовну давність (у тому числі для звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними угод боржника) не встановлено.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3 та ч.4 ст. 267 ЦК України).

Так, у випадку, коли господарський суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установить, що право особи, про захист якого вона просить, не порушено, ухвалюється рішення про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку давності.

Якщо ж буде встановлено, що таке право особи порушено, при цьому стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України ухвалює рішення, яким відмовляє в позові за спливом позовної давності, а при визнанні причини пропуску цього строку поважною порушене право має бути захищене.

Статтею 92 ЦК визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Відтак, для юридичної особи як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (проведення аукціону, укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що аукціон з продажу майна банкрута, який ліквідатор просить визнати недійсним, був проведений у період з 16.10.2013 - 31.10.2013 року, а договори купівлі-продажу майна підприємства - банкрута (нерухомого та рухомого) укладені 14.11.2013 та 15.11.2013 року. Тобто початок перебігу позовної давності розпочався з моменту проведення аукціону та сплив відповідно через три роки - 31.10.2016 року.

Ліквідатор ВАТ "Коровинецький цукровий завод" звернувся до суду з заявою про визнання аукціону недійсним 02.07.2018 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі в якості поважності причин пропущення позовної давності послався на те, що колишній ліквідатор Захарченко І.В. через невиконання покладених на нього Законом обов`язків був усунений судом від виконання обов`язків ліквідатора, а новий ліквідатор ВАТ «Коровинецький цукровий завод» арбітражний керуючий Горук В.А. був призначений 01.02.2018 року. Відповідно тільки з моменту призначення ліквідатор Горук В.А. дослідив, що попереднім ліквідатором Захарченко І.В. вчинено дії (реалізація майна частинами) не в інтересах банкрута та його кредиторів, що утруднило пред`явлення позову. За наведеного, суд першої інстанції визнав поважною причини пропуску позовної давності при зверненні до суду з відповідною заявою ліквідатора, разом з тим, визначив його особливий статус, як арбітражного керуючого. Однак, колегія суддів не може погодитись з даним висновком місцевого господарського суду враховуючи наступне.

Як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту - коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила (аналогічна правова позиція, викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 916/1979/13, від 30.05.2018 у справі № 367/2271/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).

У даному випадку, з заявою про визнання аукціону, проведеного у період з 16.10.2013 - 31.10.2013 року, недійним звернувся ліквідатор ВАТ "Коровинецький цукровий завод" арбітражний керуючий Горук В.А.

Ліквідатор в цьому випадку діє не як фізична особа у власних інтересах, а з врахуванням положень ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції з 19.01.2013, виконує повноваження ліквідатора по відношенню до банкрута ВАТ "Коровинецький цукровий завод" (і відповідно до ліквідаційної маси).

Закон не наводить переліку поважних причин, за наявності яких може бути поновлено строк позовної давності, і покладає розв`язання цього питання безпосередньо на юрисдикційний орган - суд, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог з врахуванням всіх обставин справи на підставі здійсненої оцінки поданих сторонами доказів.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. Одночасно, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

В силу норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) є суб`єктом незалежної професійної діяльності, і водночас з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника; ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) боржника.

Стороною у справі є ВАТ "Коровинецький цукровий завод" як суб`єкт господарювання, а дії арбітражного керуючого (прирівняного до службової особи боржника) у цій справі є здійсненням прав і обов`язків цієї особи відповідно до положень ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у визначеній редакції) та норм Глави 17 Цивільного кодексу України.

(аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № Б3/081-12/24, від 10.07.2018 у справі № 904/8293/17, від 07.11.2018 у справі № 111/14б-03/03-06/11, від 29.05.2019 у справі № Б-50/222-09, від 03.09.2019 у справі № Б-39/64-10).

Враховуючи сталу практику Верховного Суду (зокрема, постанови від 24.04.2018 у справі № Б3/081-12/24 та від 10.07.2018 у справі № 904/8293/17, від 07.11.2018 у справі № 111/14б-03/3-06/11), заміна ліквідатора у справі та призначення нового не є підставою для поновлення строку позовної давності.

Таким чином, заміна ліквідатора у справі та призначення нового, не є підставою для поновлення строку позовної давності, адже ВАТ «Коровинецький цукровий завод» насамперед є самостійним суб`єктом у даній справі, а дії арбітражного керуючого прирівнюються до службової особи підприємства-боржника, яка здійснює права і обов`язки цього суб`єкта господарювання відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

(правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № Б-39/64-10 та від 23.04.2019 року у справі № Б-19/207-09).

За таких обставин, суд першої інстанції необґрунтовано визнав поважними причини пропущення строку позовної доавності арбітражним керуючим Горуком В.А. з тих підстав, що він був призначений ліквідатором ВАТ «Коровинецький цукровий завод» лише 01.02.2018 року і відповідно довідався про вчинення протиправних дій (реалізація майна частинами) не в інтересах банкрута лише з часу його призначення.

Враховуючи викладене та те, що покупцем спірного майна ТОВ «А.Т.К.» та переможцем аукціону ФОП Винник Є.О. було заявлено про застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви ліквідатора ВАТ «Коровинецький цукровий завод» арбітражного керуючого Горука В.А. про визнання недійсним результатів аукціону з продажу майна банкрута, проведеного з 16.10.2013 - 31.10.2013 року, ТБ «Електронні торги України», слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до част.1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «А.Т.К» підлягає задоволенню, ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.09.2019 року у справі № 14/325«б» слід скасувати у зв`язку із порушення норм матеріального права, і прийняти нове рішення по справі про відмову у задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсними результатів аукціону.

Керуючись ст.ст.270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К" на ухвалу господарського суду Житомирської області (визнання недійсними результатів аукціону) від 24.09.2019р. у справі № 14/325 "б" задоволити.

Ухвалу господарського суду Житомирської області (визнання недійсними результатів аукціону) від 24.09.2019р. у справі № 14/325 "б" скасувати.

Постановити нове рішення.

У задоволенні заяви ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Коровинецький цукровий завод" Горука В.А. про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна Відкритого акціонерного товариства "Коровинецький цукровий завод", проведеного Товарною Біржею "Електронні торги України" в особі філії Товарної Біржі "Електронні торги України" в м.Миколаїв в період з 16.10.2013 по 31.10.2013, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №14/325"б" повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "16" грудня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Юрчук М.І.