УХВАЛА

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 910/18299/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В. (головуючий), Львова Б. Ю. та Селіваненка В. П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги публічного акціонерного товариства "Газпром" (далі - Товариство)

на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.07.2019 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019

за скаргою Товариства

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про скасування постанови державного виконавця від 08.11.2017 про опис та арешт майна (коштів) боржника та зняття арешту з майна у справі

за позовом Антимонопольного комітету України

до Товариства

про стягнення 82 965 927 000 грн штрафу і 82 965 927 000 грн пені та зобов`язання виконати пункт 4 рішення,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2019 (згідно з відміткою штампу апеляційного господарського суду) Товариство звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.07.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 у справі № 910/18299/16.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Товариства, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.07.2019, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019, відмовив повністю у задоволенні скарги Товариства на дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС) про скасування постанови державного виконавця від 08.11.2017 у виконавчому провадженні № 53823056 про опис та арешт майна (коштів) боржника та зняття арешту з майна.

Оскаржувані судові акти мотивовані тим, що державним виконавцем правомірно вчинялись дії щодо накладення арешту на майно боржника з метою забезпечення виконання рішення суду, оскільки, враховуючи положення Закону України "Про виконавче провадження" та зміну судом способу та порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.12.2016, виконання рішення суду стосовно іноземної юридичної особи в частині взаємного виконання Державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав здійснюється лише у разі відсутності підстав виконання рішення суду на території України. Оскільки майно боржника знаходиться на території України, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, то рішення господарського суду міста Києва від 05.12.2016 має виконуватись відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Товариством оскаржується ухвала господарського суду міста Києва від 04.07.2019 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019, згідно з якими розглянуто скаргу Товариства до Департаменту ДВС про скасування постанови державного виконавця від 08.11.2017 про опис та арешт майна (коштів) боржника та зняття арешту з майна.

Судові рішення, прийняті за результатами розгляду зазначеної скарги, свідчать про те, що державним виконавцем правомірно вчинялись дії щодо накладення арешту на майно боржника та з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження". Водночас апеляційний господарський суд врахував правовий висновок, який був викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у цій справі, згідно з яким: виконання рішення компетентного суду України щодо іноземних юридичних осіб, які, зокрема, мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, здійснюється у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження"; Угода про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності (ратифікована постановою Верховної Ради України від 19.12.1992) в частині взаємного виконання Державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав рішень компетентних судів, що набули законної сили, застосовується у випадку відсутності підстав для виконання судового рішення, прийнятого компетентним судом України щодо іноземної юридичної особи, безпосередньо на території України у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження".

Між тим, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що розгляд касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) зазначено, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.07.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 у цій справі.

Керуючись статтями 233, 234, 235, абзацом другим частини другої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Газпром" на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.07.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 у справі № 910/18299/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко