ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Справа№ 910/15831/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря судового засідання Добродзій Є.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк»)

на постанову Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 (повний текст складено 16.08.2019)

у справі №910/15831/16 (суддя Омельченко Л.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Трейдинг Груп» (далі - ТОВ «Євро-Трейдинг Груп»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівська зернова компанія» (ідентифікаційний код: 38237789) (далі - боржник, ТОВ «Іллічівська зернова компанія»)

про банкрутство

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 18.12.2019

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 порушено провадження у справі №910/15831/16 про банкрутство ТОВ «Іллічівська зернова компанія» та призначено розпорядником майна боржника Рєзнікова В.І.

Постановою Господарського суду міста Києва від 27.11.2018, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019, припинено процедуру розпорядження майном ТОВ «Іллічівська зернова компанія», визнано ТОВ «Іллічівська зернова компанія» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута Рєзнікова В.І.

Постановою Верховного Суду від 13.06.2019 касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. задоволено, постанову Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 скасовано, справу направлено до Господарського суду міста Києва на стадію розпорядження майном боржника.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що поза увагою судів попередніх інстанцій залишилось з`ясування та надання правового аналізу проведенню розпорядником майна, зокрема, аналізу фінансово-господарського стану боржника; виявленню (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; організації та проведення разом з боржником інвентаризації майна боржника та визначення його вартості.

Постановою Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 у справі №910/15831/16, серед іншого визнано ТОВ «Іллічівська зернова компанія» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором ТОВ «Іллічівська зернова компанія» Рєзнікова В.І.

Вказана постанова мотивована тим, що за результатами дослідження фінансово-господарської діяльності боржника розпорядником майна боржника було встановлено, що відновити платоспроможність боржника є неможливим, коштів, за рахунок яких було б можливо погасити кредиторські вимоги без процедури ліквідації, недостатньо, пасив балансу підприємства значно перевищує активи підприємства. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що інших шляхів відновлення платоспроможності боржника, окрім застосування ліквідаційної процедури щодо нього, не існує.

Не погодившись з прийнятою постановою, АТ «Дельта Банк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 у справі №910/15831/16 скасувати та повернути справу №910/15831/16 на розгляд на стадію розпорядження майном.

Ключовими аргументами апеляційної скарги є:

- аналіз фінансового стану боржника проведено не належним чином, оскільки розпорядником майна при здійсненні вказаного аналізу була використана не первинна бухгалтерська документація, а звітна документація;

- відомостей вжиття заходів до виявлення та оцінки всього майна розпорядником майна суду не надано.

В силу положень ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відноситься до переліку процесуальних документів, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2019 вищевказану заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2019 апеляційну скаргу прийнято до провадження визначеною колегією суддів.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2019 у зв`язку з перебуванням судді Грека Б.М. у відпустці призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2019 для розгляду апеляційної скарги АТ «Дельта Банк» у справі №910/15831/16 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Полякова Б.М., суддів Владимиренко С.В., Сотнікова С.В. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2019 апеляційна скарга прийнята до провадження зазначеною колегією суддів, справу призначено до розгляду на 18.12.2019.

Від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, ключовими аргументами якого є:

- розпорядником майна здійснено всі необхідні дії для аналізу фінансового стану боржника,

- з метою дотримання прав усіх кредиторів неодноразово були скликані збори, однак пропозицій від боржника та кредиторів щодо заходів по відновленню платоспроможності боржника не надходило.

Інші учасники справи не скористалися правом, визначеним ч. 1 ст. 263 ГПК України, та у строк, встановлений судом, не подали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України та іншими законами України.

З матеріалів справи вбачається, що при передачі справи на новий розгляд Верховний Суд вказав, що судами попередніх інстанцій не проаналізовано, чи здійснено розпорядником майна належним чином дії, передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) на стадії розпорядження майном, такі як: аналіз фінансового стану боржника, виявлення ознак фіктивного банкрутства, організація проведення інвентаризації майна боржника та визначення вартості відповідного майна.

У відповідності до статей 1, 27, 37 Закону про банкрутство, який діяв на момент ухвалення оскаржуваної постанови, та положень Господарського кодексу України, в підсумковому засіданні суд встановлює ознаки банкрутства, які наведені у ст. 1 Закону про банкрутство та ст. 209 ГК України.

Із системного аналізу наведених норм вбачається, що банкрутством вважається неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності повною мірою розрахуватися за своїми боргами у зв`язку з перевищенням пасивів над його активами. При цьому пасив встановлюється на підставі затвердженого реєстру вимог кредиторів у попередньому судовому засіданні. Актив в свою чергу встановлюється шляхом аналізу фінансової діяльності боржника на підставі звіту про фінансову діяльність, наданому розпорядником майна, та інших фінансових документів, що свідчать про господарську діяльність боржника. Рішення про визнання боржника банкрутом приймається за сукупністю вказаних даних, також враховується думка кредиторів, висловлена на зборах кредиторів.

Розпорядником майна складено звіт, прийнятий судом до уваги, відповідно до якого пасив ТОВ «Іллічівська зернова компанія» становить 1 014 284 905,72 грн (т. 8 а.с. 13), актив боржника складає 389 966 934, 78 грн (т. 8 а.с. 16). Тобто, пасив боржника значно перевищує його актив.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, розпорядником майна боржника для аналізу фінансового стану боржника:

- надіслано запити у відповідні державні установи з метою встановлення майнового стану боржника, та отримано відповіді на запити;

- направлено необхідні документи до Науково-дослідницького центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України для проведення фінансового аналізу щодо визначення ознак фіктивного банкрутства, встановлення дій щодо доведення до банкрутства, за результатами якої складено експертний висновок про відсутність ознак фіктивного банкрутства;

- організовано та проведено інвентаризацію майна боржника, за результатами якої складено відповідні акти.

Крім того, розпорядником майна в порядку, передбаченому ст. 26 Закону про банкрутство, були проведені збори комітету кредиторів 04.07.2019 та 16.07.2019, за результатами яких пропозицій щодо шляхів відновлення платоспроможності боржника не надійшло. Також кредитори та власники боржника не скористалися правом, наданим зокрема ст. 211 ГК України та не запропонували надати боржнику фінансову допомогу в розмірі, достатньому для погашення його зобов`язань перед кредиторами.

З наявних у справі доказів місцевим господарським судом вірно встановлено, що активів боржника, які становлять 389 966 934, 78 грн недостатньо для задоволення вимог кредиторів у загальній сумі 1 014 284 905,72 грн, та інших шляхів відновлення платоспроможності боржника, окрім застосування ліквідаційної процедури щодо нього, не існує.

Судова колегія зазначає, що постанова суду першої інстанції від 14.08.2019 про визнання ТОВ «Іллічівська зернова компанія» банкрутом прийнята з врахуванням вказівок постанови Верховного Суду від 13.06.2019, оскільки містить детальний опис проведеного розпорядником майна аналізу фінансового стану боржника, що підтверджується матеріалами справи, відтак, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для її скасування. Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до того, що розпорядником майна не здійснено всіх заходів, передбачених ст. 22 Закону про банкрутство, відхиляються як безпідставні та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини у рішенні, прийнятому у справі «Проніна проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Водночас апеляційний господарський суд враховує висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

За таких обставин постанова місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін як така, що прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника - АТ «Дельта Банк»

Керуючись ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дельта Банк» на постанову Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 у справі №910/15831/19 залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 у справі №910/15831/16залишити без змін.

3. Справу №910/15831/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді С.В. Владимиренко

С.В. Сотніков

Повний текст складено 19.12.2019