СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. Справа № 917/631/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

Секретар судового засідання - Соляник Н.В.

За участю представників:

від апелянта - Лазебний Д.В.

від позивача - Жарін М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія", м. Полтава (вх.№3227 П/2)

на рішення господарського суду Полтавської області від 09.09.2019 (суддя Тимощенко О.М., ухвалене у м. Полтава о 09:51 год., повний текст складено 18.09.2019),

у справі №917/631/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН", м. Полтава

до Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія", м. Полтава

про стягнення заборгованості у сумі 458 727,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

19.04.2019 року до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН" до відповідача Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" про стягнення 458 727,67 грн., з яких:

436 792,65 грн. - основний борг;

20248,03 грн. - пеня за період з 01.03.2019 року по 16.04.2019 року (на заборгованість в сумі 436792,65 грн.);

1687,00 грн. - 3% річних за період з 01.03.2019 року по 16.04.2019 року (на заборгованість в сумі 436792,65 грн.).

У позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач, всупереч умовам договору найму та вимог чинного законодавства, свій обов`язок стосовно перерахування орендної плати за користування об`єктом оренди та відшкодування витрат на утримання нерухомого майна не виконував, в результаті чого у нього станом на 01.03.2019 виникла основна заборгованість у розмірі 436 792,65 грн.

Крім того, позивачем, відповідно до ст. 625 ЦК України, ч. 6 ст. 232 ГК України та умов договору, нараховано на основну заборгованість 3% річних та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.09.2019 у справі №917/631/19 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН" 224 667,60 грн. основного боргу, 9561,18 грн. пені, 867,89 грн. 3% річних, 3530 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції послався на те, що додаткова угода №2 від 01.10.2012 року та додаткова угода від 03.07.2017 року суперечить ч. 1 ст. 654 ЦК України, оскільки не посвідчені нотаріально, тому, у відповідності до ч. 1 ст. 220 ЦК України, є нікчемними (неукладеними) та не породжують правових наслідків.

Посилаючись на приписи ст. 764 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено факт існування між сторонами правовідносин, які виникли на підставі основного договору найму (оренди) від 29.07.2005 року, та користування відповідачем приміщеннями площею згідно акту приймання-передачі орендованого майна-приміщень від 01.07.2017 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що загальна заборгованість по орендній платі, зазначена у розрахунку позивача, без витрат на утримання в лютому 2019 року у сумі 212 930,71 грн. (з урахуванням проплат відповідача) становить 206254,77 грн., є доведеною, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Витрати в частині відшкодування частки земельного податку та частки 15% (28,21) площі загального користування не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки вони передбачені в п. 4. додаткової угоди від 03.07.2017 року, яка є нікчемною (неукладеною).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати на утримання майна підлягають частковому задоволенню у сумі 18 412,83 грн. (електроенергія та вода) оскільки витрати у зазначеній сумі підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та не заперечуються відповідачем.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач нарахував пеню на заборгованість в сумі 436792,65 грн. включаючи витрати на утримання, що суперечить вимогам п. 5.2.1. договору найму (оренди), однак даний розрахунок не ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах, тому наявні підстави для часткового задоволення вимог в частині стягнення пені в сумі 9561,18 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних на підтверджену заборгованість в лютому 2019 року, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для їх часткового задоволення в сумі 867,89 грн.

Спільне підприємство "Полтавська газонафтова компанія" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 09.09.2019 у справі №917/631/19 і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано визначено суму заборгованості станом на 28.02.2019 без урахування наявної переплати та без визначення періоду, в якому така заборгованість виникла, що є порушенням прав відповідача.

Крім того, договір найму (оренди) від 29.07.2005 припинив свою дію 29.07.2015, тобто правовідносини між позивачем та відповідачем ґрунтуються виключно на фактичному користуванні приміщеннями, а не на договорі найму (оренди) від 29.07.2005 та додаткових угодах до нього. Вищенаведені обставини підтверджуються рішенням господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 у справі №917/613/19.

Апелянт посилається на те, що оскільки правовідносини між сторонами вже не регулюються договором найму (оренди) від 29.07.2005, та вважає, що підставою для оплати послуг з оренди є виключно вимога позивача про оплату таких послуг, надана у встановленому законом порядку. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази направлення такої вимоги на адресу відповідача.

Крім того, апелянт вважає, що з урахуванням здійснених відповідачем платежів, у нього відсутня заборгованість по орендній платі за договором найму (оренди) від 29.07.2005.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН" вважає, що правовідносини між сторонами з найму нежитлових приміщень не є припиненими, що підтверджує рішенням господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 у справі №917/613/19.

Позивач вважає, що договір найму (оренди) від 29.07.2005 є поновленим, у відповідності до положень ч.4 ст. 284 ГК України, на той строк, який був раніше встановлений договором, оскільки відповідач продовжив фактично використовувати приміщення після 29.07.2015.

Посилання відповідача на наявність переплати по орендній платі за договором найму (оренди) від 29.07.2005 у сумі 822247,75 грн., на думку позивача, є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" на рішення господарського суду Полтавської області від 09.09.2019 у справі №917/631/19, розгляд справи призначено на 27.11.2019.

Про дату, час та місце судового засідання учасники провадження повідомлені належним чином.

У зв`язку з відпусткою судді-члена колегії Шутенко І.А. на дату призначення розгляду справи, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 11.12.2019.

Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

10.12.2019 на адресу Східного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (вх. № 11673).

Апелянт просить долучити до матеріалів справи №917/631/19 наступні докази:

- Копію рахунку №88 від 27.12.2018 на 1 арк.;

- Копію рахунку №78 від 03.12.2018 на 1 арк.;

- Копію рахунку №67 від 29.10.2018 на 1 арк.;

- Копію рахунку №59 від 11.09.2018 на 1 арк.;

- Копію Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.12.2019 у справі №917/611/19 на 8 арк.

У судовому засіданні 11.12.2019 представник позивача заперечив про наявність підстав для приєднання до матеріалів справи №917/631/19 вищезазначених документів, оскільки вони не були предметом розгляду у суді першої інстанції та не мають значення для спору, так як не стосуються спірного періоду, заявленого у позові.

Розглянувши у судовому засіданні 11.12.2019 клопотання відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом апеляційної інстанції в ухвалі від 24.10.2019 про відкриття провадження та призначення справи до розгляду встановлено учасникам справи строк до 11.11.2019 для подання відзивів на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень.

Клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи доказів подане поза межами строку, встановленого в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2019.

Крім того, вищезазначені документи не були предметом розгляду та не досліджувалися судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення.

Доказів неможливості подання їх до суду першої інстанції апелянтом не надано.

Враховуючи вищенаведене та заперечення позивача, додаткові докази не приймаються судом апеляційної інстанції та повертаються відповідачу у справі, про що постановляється протокольна ухвала Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2019.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Фіксація судових засідань апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст. 222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судовому засіданні представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

З матеріалів справи вбачається, що 29.07.2005 між Спільним підприємством "Полтавська газонафтова компанія" (наймач, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН" (наймодавець, позивач) укладено Договір найму (оренди) з додатками (т.1, а. с.18-30).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне:

- наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне користування на умовах найму нерухоме майно (далі - об`єкт оренди) визначене даним договором та зобов`язується перераховувати орендну плату на умовах та в строки, що визначаються даним договором (п.1.1 договору);

- предметом найму є нерухоме майно, що знаходиться в місті Полтаві по вул. Фрунзе №153, що розташоване в цілому на земельній ділянці площею 3,13 га, наданій в постійне користування згідно з державним актом на право постійного користування землею І-ПЛ №002058, виданого виконавчим комітетом Полтавської міської ради 15.11.2002, а саме в найм передається: в будинку Б-4, Б-5 на четвертому поверсі приміщення та предмети за переліком загальною площею 1958,7 кв. м.; тимчасова будівля Е-1 площею 11,9 кв. м.; в будинку Ж-1: 2 гараж 50,4 кв. м.; частина замощення №5 площею 459,0 кв. м. що складає 2 частини об`єкту відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно 7915462 від 29.07.2005 року виданого Полтавським бюро технічної інвентаризації (п. 1.2. договору);

- договірна оренда плата складає: 680700,00 грн. у рік з урахуванням відшкодування плати за землю, в тому числі, ПДВ 113452,00 грн., тобто 56725,00 грн. на місяць, в тому числі, ПДВ 9454,17 грн. (п. 4.1. договору);

- в розрахунки орендної плати не враховується вартість комунальних послуг (п. 4.2. договору);

- орендна плата за поточний місяць сплачується авансом на умовах 100% передплати місячної орендної плати не пізніше 10 числа поточного місяця згідно виставленого наймодавцем рахунку-фактури (п. 4.3. договору);

- наймач є субспоживачем електроенергії та має окремі лічильники споживання електроенергії. Розрахунки за електроенергію здійснюються на підставі показів лічильника та встановленою електричною потужністю приладів у місцях, де відсутній облік електроенергії (п. 4.4. договору);

- розрахунки за спожите тепло та водопостачання здійснюються відповідно до займаних площ та норм споживання (п. 4.5. договору);

- сума передплати визначається як сума орендної плати і сума комунальних платежів попереднього місяця. Коригування суми оплати по факту споживання проводиться бухгалтерію наймодавця та наймача (п. 4.6. договору);

- за несвоєчасну оплату орендної плати у термін, зазначений у п. 4.3 договору, наймач сплачує наймодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки України за кожний прострочений день (п. 5.2.1. договору);

- даний договір укладений терміном на 10 років: з 25.07.2005 року по 09.07.2015 року включно в письмовій згоді сторін договір може бути пролонгований на новий узгоджений строк (п. 7.1. договору);

- зміни і доповнення до договору можуть вноситись за згодою сторін і подаються сторонами письмово і розглядаються протягом 10 днів з моменту одержання відповідної пропозиції (п. 7.2. договору);

- цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації. Цей договір підлягає державній реєстрації (п. 7.7. п. 7.8. договору).

Даний договір 29.07.2005 року посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В.

01.10.2012 року між сторонами до договору найму (оренди) від 29.07.2005 року підписано додаткову угоду №2 (т.1, а.с. 34), якою сторони виклали п. 7.1. у наступній редакції: "даний договір укладений терміном на 15 років: з 29.07.2005 року по 09.07.2020 року включно. По письмовій згоді сторін договір може бути пролонгований на новий узгоджений строк."

Даний пункт набуває чинності 01.01.2013 року.

03.07.2017 року між сторонами до договору найму (оренди) від 29.07.2005 року підписано додаткову угоду (т.1, а.с.32-33), в якій сторони погодили наступне:

- змінили та виклали в наступній редакції п. 1.2. договору: "предметом найму є: нерухоме майно, що знаходиться в місті Полтаві по вул. Європейській, №153, що розташоване в цілому на земельній ділянці площею 3,13 га, наданій в постійне користування згідно з державним актом на право постійного користування землею І-ПЛ №002058 виданого виконавчим комітетом Полтавської міської ради 15.11.2002 року, а саме в найм передається: в будинку Б-4, Б-5 на четвертому поверсі приміщення та предмети загальною площею 1347,1 кв. м., тимчасова будівля Е-1 площею 11,9 кв. м; в будинку Ж-1: гараж 50,4 кв. м., частина замощення №5 площею 459,0 кв.м., що складає 2/25 частини об`єкту, відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно 7915462 від 29.07.2005 року виданого Полтавським бюро технічної інвентаризації".

- пункт 4.1. договору змінили та виклали в наступній редакції: "договірна оренда плата складає: 2213 691,76 грн. у рік з урахуванням відшкодування плати за землю, в тому числі ПДВ 368 948,63 грн., тобто 184474,31 грн. на місяць, в тому числі ПДВ 30745,72 грн. На момент підписання цієї додаткової угоди до договору при подальших розрахунках враховується індекс інфляції та зміни податкової ставки на землю, податок на нерухоме майно. Вартість 1 кв. м. площі з ПДВ складає: інженерно-лабораторний комплекс - 120,08 грн., склади 72,58 грн., гараж 72,44 грн., автостоянка 30,35 грн.";

- пункт 4.3. договору змінили та виклали в наступній редакції: "орендна плата за поточний місяць сплачується авансом на умовах 100% передплати місячної орендної плати не пізніше 01 числа поточного місяця згідно виставленого наймодавцем рахунку-фактури. У разі, якщо перше число припадає на вихідний (неробочий) день, то орендна плата за поточний місяць сплачується авансом на умовах 100% передплати місячної орендної плати на наступний робочий день поточного місяця".

Відповідно до акту приймання-передачі орендованого майна-приміщень від 01.07.2017 (т.1, а.с.35), наймач в особі адміністративного директора Кураси Сергія Миколайовича від наймодавця в особі генерального директора Колтунова Георгія Анатолійовича отримав частину орендованих приміщень за адресою: м. Полтава, вул. Європейська , 153 , в будинку Б-4, Б-5 на 4-му поверсі загальною площею 1347,1 кв. м., тимчасову будівлю Е-1 площею 11,9 кв. м; в будинку Ж-1: гараж 50,4 кв. м., частина замощення №5 площею 459,0 кв.м., що складає 2/25 частини об`єкту, відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно 7915462 від 29.07.2005 року виданого Полтавським бюро технічної інвентаризації.

Вищезазначений акт підписаний представниками сторін.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своїм змістом та правовою природою укладений позивачем та відповідачем Договір є договір найму (оренди), який підпадає під правове регулювання статей 759-786 Цивільного кодексу України, статей 283-287 Господарського кодексу України.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 795 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

З умов договору найму (оренди) нерухомого майна від 29.07.2005 вбачається, що він укладений на строк 10 років, а відповідно до статей 793 та 794 ЦК України, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Сторонами додержано вимоги Закону щодо форми даного договору стосовно нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Відповідно до умов укладеного сторонами договору найму (оренди) від 29.07.2005 дія останнього закінчується 29.07.2015.

Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Додатковою угодою від 01.10.2012 №2, яка не була нотаріально посвідчена та не зареєстрована в Державному реєстрі правочинів, дію договору продовжено до 29.07.2020.

З урахуванням приписів ст. 654 ЦК України, спірна додаткова угода №2 від 01.10.2012 також підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до статей 215, 220, 236, 640 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Тобто у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення такий договір є нікчемний, а нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення, та не підлягає визнанню таким у судовому порядку. Натомість договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Судом встановлено, що додаткова угода №2 від 01.10.2012 року та додаткова угода від 03.07.2017 року підписані в простій письмовій формі, що суперечить ч. 1 ст. 654 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України додаткова угода №2 від 01.10.2012 року та додаткова угода від 03.07.2017 є нікчемними (неукладеними) та не породжують правових наслідків, оскільки на відміну від договору оренди ці угоди не посвідчені нотаріально.

З огляду на недодержання сторонами форми щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації додаткової угоди №2, якою сторонами продовжено строк дії договору, вона є нікчемною, а отже договір найму (оренди) від 29.07.2005 припинив свою дію 29.07.2015.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №917/613/19 за позовом за позовом Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" до Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН".

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, договір найму (оренди) від 29.07.2005, укладений між сторонами, припинив свою дію 29.07.2015.

Суд першої інстанції, посилаючись на приписи ст. 764 ЦК України, дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено факт існування між сторонами правовідносин, які виникли на підставі основного договору найму (оренди) від 29.07.2005 року та користування відповідачем приміщеннями площею згідно акту приймання-передачі орендованого майна-приміщень від 01.07.2017 року, оскільки наймач продовжив користуватися майном після закінчення строку договору найму. Суд першої інстанції зазначив, що договір найму (оренди) від 29.07.2005 є поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, тобто на 10 років.

Однак вищенаведений висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки факт припинення договору найму (оренди) від 29.07.2005 після закінчення строку дії договору (29.07.2015) встановлено рішенням господарського суду Полтавської області та постановою Верховного суду у справі №917/613/19.

Разом з тим, в обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення основного боргу позивач посилався на те, що ним були надані відповідачу послуги за договором найму (оренди) від 29.07.2005, у зв`язку з неналежним виконанням його умов відповідачем в частині оплати орендних платежів та комунальних послуг станом на 01.03.2019 виникла заборгованість, яка становить 436792,65 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача основну заборгованість у сумі 436792,65 грн., яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням останнім умов договору найму (оренди) від 29.07.2005.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Позивач посилався на те, що відповідач, всупереч умовам договору найму та вимог чинного законодавства, свій обов`язок стосовно перерахування орендної плати за користування об`єктом оренди та відшкодування витрат на утримання нерухомого майна не виконував, в результаті чого у нього станом на 01.03.2019 виникла заборгованість у розмірі 436792,65 грн.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно норм чинного законодавства особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права, а суд перевіряє доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вже зазначалося вище, позивач обґрунтовує наявність підстав для стягнення заборгованості за договором найму (оренди) від 29.07.2005, яка утворилася станом на 01.03.2019 порушенням з боку відповідача умов договору найму (оренди).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що договір найму (оренди) від 29.07.2005 припинив свою дію 29.07.2015, тому у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості (орендної плати за користування об`єктом оренди та відшкодування витрат на утримання нерухомого майна), яка виникла станом на 01.03.2019 у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного договору в частині здійснення оплати за користування об`єктом оренди та відшкодування витрат на утримання нерухомого майна.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача за договором найму (оренди) від 29.07.2005 заборгованості у сумі: 224667,60 грн. - основного боргу (в т.ч. з орендної плати, плати за електроенергію та воду) є необґрунтованим та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи, що відсутні підстави для стягнення з відповідача основного боргу, вимоги про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних, нарахованих позивачем за договором найму (оренди) від 29.07.2005, задоволенню не підлягають, як похідні від первісної.

За таких обставин, апеляційна скарга Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" на рішення господарського суду Полтавської області від 09.09.2019 у справі №917/631/19 підлягає задоволенню.

Рішення господарського суду Полтавської області від 09.09.2019 у справі №917/631/19 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" на рішення господарського суду Полтавської області від 09.09.2019 у справі №917/631/19 - задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 09.09.2019 у справі №917/631/19 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН" до відповідача Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН" (вул. Європейська, буд.153, м. Полтава, 36002, ідентифікаційний код 04637622) на користь Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" (вул. Європейська, 153, м. Полтава, 36002, ідентифікаційний код 20041662) судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у сумі 10321,38 грн.

Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.12.2019

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов