ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 903/289/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Мамалуя О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Черненка О.В.

за участю представників:

Позивача: не з`явився

Відповідача: Гуріна Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Волиньагропромбуд"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019

(головуючий суддя Петухов М.Г., судді Маціщук А.В , Філіпова Т.Л.)

та рішення Господарського суду Волинської області від 20.06.2019

(суддя Дем`як В.М.)

у справі №903/289/18

за позовом Приватного підприємства "Волиньагропромбуд"

до Фізичної особи-підприємця Мальцевої Алли Володимирівни

про стягнення 691 400,69 грн,

та за зустрічним позовом Фізичної особи підприємця Мальцевої Алли Володимирівни

до Приватного підприємства "Волиньагропромбуд"

про встановлення нікчемності правочину договору підряду від 28.12.2014,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1. Приватне підприємство "Волиньагропромбуд" (далі - ПП "Волиньагропромбуд") звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Мальцевої Алли Володимирівни (далі - ФОП Мальцева А.В.) про стягнення 691 400,69грн. заборгованості.

2. Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору підряду №14/12/61 від 28.12.2014, щодо оплати виконаних позивачем будівельних робот в розмірі 691 400,69 грн.

3. ФОП Мальцева А.В. звернулась до Господарського суду Волинської області з зустрічною позовною заявою до ПП "Волиньагпромбуд" про встановлення нікчемності правочину - договору підряду від 28.12.2014.

4. У зустрічному позові ФОП Мальцева А.В. зазначає про те, що договір від 28.12.2014 ФОП Мальцевою А.В. не укладався та є підробленим ПП "Волиньагпромбуд", зазначена обставина свідчить про нікчемність договору, зважаючи на вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

5. Рішенням Господарського суду Волинської області від 20.06.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019, у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

6. Відмовляючи у задоволенні первісного позову суди посилались на те, що ПП "Волиньагпромбуд" не було надано суду належних доказів на підтвердження виконання будівельних робіт за договором №14/12/61 від 28.12.2014.

7. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції зазначив про те, що сторонами у справі не надано оригіналу договору підряду, погодженого сторонами, при цьому, до первісного та зустрічного позову додано лише копії договорів різних за змістом, а тому суд не має можливості оцінити договір, укладений сторонами, отже відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.

8. До апеляційного суду рішення суду першої інстанції в частині розгляду зустрічних позовних вимог не оскаржувалось, а тому, враховуючи вимоги ст. 269 ГПК України, апеляційним судом не переглядалось.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

9. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, ПП "Волиньагпромбуд" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 20.06.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

10. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій в повному обсязі не з`ясували обставини справи та дійшли невідповідних обставинам справи висновків, саме, що підрядником не надано суду доказів виконання будівельних робіт за договором підряду №14/12/61 від 28.12.2014. Водночас, судами не враховано, що відповідач не заперечує, що будівельні роботи за спірним договором проведено саме ПП "Волиньагпромбуд". При цьому, судами, в порушення ст.ст. 77, 78 ГПК України, не взято до уваги нотаріально посвідчені покази свідків, акти приймання виконаних будівельних робіт, звіт про проведення інструментального обстеження на міцність збірних залізобетонних конструкцій, які використовувались при будівництві спортивно-оздоровчого комплексу по проспекту Молоді, 10 у місті Луцьк, фінансову звітність ПП "Волиньагпромбуд" станом на 01.01.2016. Зазначені докази в сукупності свідчать про виконання ПП "Волиньагпромбуд" будівельних робіт за вказаним об`єктом.

11. Скаржник вважає, що такі висновки судів зроблені внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 853, 882 ЦК України, та ст.ст. 77, 78 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

12. ФОП Мальцева А.В. посилаючись на безпідставність доводів та вимог викладених у касаційній скарзі, просить залишити таку скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

13. Як зазначалось судами попередніх інстанцій, за твердженням ПП "Волиньагропромбуд" 28.12.2014 між останнім, як підрядником та ФОП Мальцевою А.В. (замовник) було укладено договір за №14/12/61 на виконання будівельних робіт із реконструкції нежитлових прибудованих приміщень під спортивно-оздоровчий комплекс по проспекту Молоді, 10 у місті Луцьк.

14. Пунктами 2.1-2.4, 2.6-2.8. договору встановлено, що предметом даного договору є домовленість сторін про виконання підрядником за завданням та за рахунок замовника будівельних робіт із реконструкції нежитлових прибудованих приміщень під спортивно-оздоровчий центр по проспекту Молоді,10 у місті Луцьк згідно чинного законодавства та цього договору. Роботи здійснюються засобами підрядника із матеріалів підрядника, якщо інше не буде обумовлено сторонами в письмовій формі. Характеристика матеріалів визначаються у специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору. Характеристика виконання робіт на етапах та в цілому, в т. ч. ціна кожного етапу та в цілому робіт визначаються сторонами у кошторисі, що є невід`ємною частиною договору. Оплата виконаних робіт здійснених підрядником, а також письмово обумовлених сторонами витрат, понесених підрядником в інтересах замовника здійснюється замовником поетапно після передачі підрядником кожного виду робіт та їх прийняття замовником за відповідним актом або у формі завдатку чи авансу - згідно чинного законодавства. Розрахунки здійснюються у безготівковому порядку або готівкою за домовленістю сторін. Передача-приймання матеріалів та робіт оформляється письмово відповідними актами згідно даного договору та чинного законодавства

15. Згідно п. п 5.1, 5.2 договору сторони визначили, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного і належного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Загальний строк виконання робіт за цим договором - один рік.

16. Разом з цим, судами встановлено, що позивачем до матеріалів справи долучено лише копію вказаного договору, оригінал договору позивач не надав. Крім того, на підтвердження факту виконання робіт за договором, позивачем надано Акти приймання виконаних робіт за липень, серпень 2015 року, які підписані в односторонньому порядку - ПП "Волиньагропромбуд".

Позиція Верховного Суду

17. Суд зазначає, що, як вбачається із матеріалів справи, в апеляційному порядку переглядалось рішення Господарського суду Волинської області від 20.06.2019 лише в частині відмови в задоволенні первісного позову, при цьому, касаційна скарга не містить доводів щодо порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права при розгляді зустрічного позову, а тому, згідно з частиною 1 статті 300 ГПК України, касаційним судом здійснюється перегляд судових рішень в частині розгляду судами первісного позову.

18. Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, в частині розгляду первісного позову, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

19. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

20. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

21. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

22. Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

23. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (частина друга статті 180 ГК України).

24. Аналогічна норма закріплена у статті 638 ЦК України, за якою договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. до яких, серед іншого, віднесено умови про предмет договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

25. Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

26. Згідно зі статтею 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

27. За приписами ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

28. Як вказувалось, предметом спору у даній справі є вимоги за первісним позовом ПП "Волиньагропромбуд" про стягнення 691 400,69 заборгованості з ФОП Мальцевої А.В., у зв`язку з не оплатою виконаних ПП "Волиньагропромбуд" будівельних робіт за договором підряду №14/12/61 від 28.12.2014.

29. Судами встановлено, що з огляду на зміст заявлених позовних вимог та обставин, які входять до предмета доказування у межах вирішення спору, позовні вимоги за первісним позовом грунтуються на договорі підряду від 28.12.2014.

30. Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

31. Згідно з приписами статті 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

32. Статтею 91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

33. Згідно частини 6 ст. 91 ГПК України, якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

34. Відповідно до частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 81 ГПК України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

35. Як унормовано приписами частини другої статті 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

36. Згідно з приписами частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

37. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом звертаючись з позовом про стягнення заборгованості за договором підряду не надав суду оригіналу договору підряду від 28.12.2014.

38. При цьому, судами встановлено, що надані суду сторонами у справі копії договору підряду є різними та їх зміст суперечливий. Аналіз умов копії доданого договору свідчить про те, що він не є єдиним, суцільним документом, оскільки містить різні, непов`язані між собою, розділи, статті, пункти, шрифт, умови, а тому у суду відсутня можливість встановити його зміст.

39. Отже, суди попередніх інстанцій зважаючи на відсутність оригіналу договору №14/12/61 від 28.12.2014 та заперечення відповідача щодо факту укладання такого договору, правомірно не взяли до уваги копію договору № 14/12/61 від 28.12.2014, наданого позивачем за первісним позовом, як доказ виникнення правовідносин між сторонами.

40. Відповідно до частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

41. Відповідно до ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

42. При цьому, судами також встановлено, що позивачем за первісним позовом не надано суду інших доказів існування між сторонами правовідносин, пов`язаних з виконанням підрядних робіт. Так, надані суду акти приймання виконаних робіт за 2015 рік підписано одноособово ПП "Волиньагропромбуд", при цьому, акти укладені на підставі договору № 14/12/61 від 28.12.2014, оригінал якого суду не надано. Крім того, позивачем за первісним позовом не надано суду і проектно -кошторисної документації.

43. Отже, за результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, суди дійшли висновку про відсутність між сторонами правовідносин. Так, сторонами не надано суду оригіналу договору № 14/12/61 від 28.12.2014, надані позивачем і відповідачем копії договору є різними за змістом, номерами та датами, крім того, не надано і актів приймання-передачі виконаних підрядних робіт, які б підтверджували факт виконання спірних робіт та, відповідно давали підстави для висновку про наявність заборгованості відповідача за первісним позовом за договором підряду. Наявні у справі акти виконаних робіт визнані судом неналежними доказами, тобто такими, що не дозволяють встановити обставини, які входять в предмет доказування у даній справі (виконання робіт за договором у заявленому обсязі).

44. Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем за первісним позовом не доведено суду належними та допустимими доказами виникнення правовідносин між сторонами, факту виконання ПП "Волиньагропромбуд" робіт за спірним договором.

45. У зв`язку з чим висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення заявлених ПП "Волиньагропромбуд" позовних вимог внаслідок їх недоведеності зроблено з дотриманням норм процесуального права, зокрема статей 76, 77, 86 ГПК України.

46. Доводи скаржника, суть яких відображена у абз. 7 постанови, відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки спрямовані на переоцінку обставин та доказів у справі, що не є компетенцією суду касаційної інстанції відповідно до ст.300 Господарського процесуального кодексу України. По суті всі доводи касаційної скарги ґрунтуються на необхідності встановити інші фактичні обставини, відмінні від тих, що встановлені судами. Водночас, касаційна скарга не містить посилань скаржника на порушення чи неправильне застосування судами попередніх інстанцій конкретних норм права.

47. Щодо доводів касаційної скарги про не застосування судами ч. 4 ст. 102 ГПК України, зазначені доводи касаційної скарги відхиляються судом касаційної інстанції, зважаючи на положення ст.ст. 77, 109 ГПК України, та недоведення позивачем за первісним позовом існування між сторонами правовідносин.

48. Крім того, оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд як джерелом права керується практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Росії") щодо реалізації права на справедливий суд (пункту 1 статті 6 Конвенції): "одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

49. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006).

50. Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

51. У справі, що розглядається, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, як у матеріально-правовому, так і в процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до переоцінки наявних в матеріалах справи доказів та обставин.

52. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК, колегія суддів зазначає, що оскаржувані судові рішення постановлено із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому правових підстав для їх зміни чи скасування не вбачається, тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

53.. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

54. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 309 ГПК України).

55. Ураховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтверджені під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення первісного позову, а тому визначені законом підстави для зміни або скасування рішення чи постанови відсутні.

56. Враховуючи викладене, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 та рішення Господарського суду Волинської області від 20.06.2019, слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

57. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Волиньагропромбуд" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 та рішення Господарського суду Волинської області від 20.06.2019 у справі № 903/289/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді Н.М. Губенко

О.О. Мамалуй