номер провадження справи 9/157/19-12/122/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2019 Справа № 908/2186/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши матеріали справи № 908/2186/19

за позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська), буд. 7)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 11261,72 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію за період: серпень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 в сумі 10599,66 грн., інфляційних втрат в сумі 471,77 грн., трьох відсотків річних в сумі 190,29 грн., що разом складає 11261,72 грн.

При цьому в пункті 1 прохальної частини позовної заяви позивач просить справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 16.08.2019 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2186/19 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 19.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2186/19, присвоєно справі номер провадження 9/157/19, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 17.09.2019 о 10:00.

Ухвалою суду від 17.09.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до 09.10.2019 о 15:00.

В судовому засіданні 09.10.2019 оголошено перерву до 17.10.2019 о 15:30, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Запорізької області № П-551/19 від 18.10.2019, у зв`язку перебуванням судді-доповідача у справі Боєвої О.С. на лікарняному з 15.10.2019, справу № 908/2186/19 було призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2019 матеріали справи № 908/2186/19 передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.10.2019 прийнято справу № 908/2186/19 до провадження, присвоєно справі номер провадження 9/157/19-12/122/19, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Ухвалою суду від 21.10.2019 у справі № 908/2186/19 відповідачу запропоновано у строк до 07.11.2019 подати відзив на позовну заяву із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог. Також вказаною ухвалою повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення необхідно подати у строк до 21.11.2019.

05.11.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України, в якому останній проти позову заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- в позовній заяві відсутні посилання з боку позивача на двохсторонній договір постачання теплової енергії на користь відповідача, таким чином законно визначених підстав, передбачених у ст. 11 ЦК України, в зазначені позовній заяві немає;

- фактично позов базується на договорі оренди нерухомого майна № 321/6 від 18.12.2017, укладеному між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та відповідачем;

- частіше всього дата укладання договору оренди нерухомого майна та час фактичного доступу до орендованого приміщення не співпадають у часі, тому проводити розрахунки заборгованості за теплопостачання, опираючись на договір, що не має правового значення для позивача незаконно;

- в позовній заяві по цій же причині (по причині використання положень договору оренди) припущено помилок, та за базу для розрахунків заборгованості за спожиту теплову енергію визначено опалювальну площу в розмірі 48,25 кв.м.;

- таке твердження не відповідає дійсності про причині того, що займана відповідачем площа значно менша, в п. 1.1. договору № 321/6 оренди нерухомого майна від 18.12.2017 чітко зазначено, що в орендованій площі є місця загального користування приміщення літ. № 3, 7, 8, 9, площа місць загального користування складає близько 13 кв.м., що має бути виключено з опалювальної площі та підтверджено відповідними розрахунками проведеного теплового постачання;

- площу загального користування використовують у своїх цілях ще дві юридичні особи ДП «Укрпошта» та ВАТ «Запоріжжяобленерго», в разі пред`явлення вимоги про сплату боргу за постачання теплової енергії з місць загального користування до участі у справі в якості відповідачів необхідно залучити вказані юридичні особи;

- причини не укладення з позивачем договору на постачання теплової енергії пов`язані з тими ж самими моментами, а саме зменшенням опалювальної площі на розмір місць загального користування;

- вказує, що на адресу позивача було направлено протокол розбіжностей щодо укладення договору та викладено вимоги включення в договір окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів»;

- після направлення протоколу розбіжностей позивач відмовився від подальших переговорів щодо укладення договору на постачання теплової енергії. Просить відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 12.12.2019.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Позов мотивовано тим, що листом № 08-5/490 від 27.06.2019 позивач звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 408350 від 07.06.2019 на нежитлове приміщення площею 48,25 кв.м. в будинку № 7 по вул. Рубана в м. Запоріжжі, що підтверджується описом вкладення від 11.07.2019 та фіскальними чеком від 11.07.2019.

Проте, відповідач, всупереч вимогам Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, не уклав з позивачем договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, облік відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку № 408350.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач займає нежитлове приміщення L першого поверху (об`єкт теплопостачання) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7 на підставі договору оренди нерухомого майна № 321/6 від 18.12.2017, укладеного з Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради.

Позивач в позові вказує, що факт постачання теплової енергії за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7 частина нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 48,25 кв.м. підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірний період. Вказує, що приміщення відповідача знаходиться в житловому будинку № 7 по вул. Рубана та має єдину систему опалення з житловим будинком, у відповідача відсутній власний прилад обліку теплової енергії, житловий будинок оснащено загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії. При цьому зазначає, що у період: серпень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 надав відповідачу послугу з централізованого опалення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7, частина нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 48,25 кв.м. на суму 10599,66 грн., однак жодних оплат у зазначений період відповідач не здійснив, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 10599,66 грн.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України, позивач вказує на прострочення грошового зобов`язання з боку відповідача, в зв`язку з чим просить стягнути з нього три відсотка річних за загальний період з 20.09.2018 по 20.07.2019 в сумі 190,29 грн. та інфляційні втрати за загальний період з жовтня 2018 по червень 2019 в сумі 471,77 грн.

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" № 2633-IV від 02.06.2005, Правилами користування тепловою енергією, та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про теплопостачання" він регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форм власності.

Теплогенеруюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію, теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії (ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", надалі - Закону). Таким є позивач у справі.

Відповідно до Закону України "Про природні монополії" Концерн "Міські теплові мережі" відноситься до суб`єктів природної монополії.

Основним предметом діяльності Концерну "Міські теплові мережі" є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ і організацій, інших категорій споживачів, її збут.

Як монополіст такої природної монополії, відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" Концерн "Міські теплові мережі" не може відмовити у наданні послуг з постачання теплової енергії за наявності технічної можливості на приєднання споживача до теплової мережі.

Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, теплова енергія може споживатись лише на підставі договору.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що одним з основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно із ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 (який був чинний станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, на момент постачання теплової енергії) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Приписами ч. 3 ст. 179 ГК України закріплено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язковим для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15.

Як свідчать матеріали справи, листом № 08-5/490 від 27.06.2019 позивач направив відповідачу на розгляд та підписання два примірника договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 408350 від 07.06.2019 на нежитлове приміщення площею 48,25 кв.м. в будинку № 7 по вул. Рубана в м. Запоріжжі, що підтверджується описом вкладення від 11.07.2019 та фіскальними чеком від 11.07.2019. При цьому в листі позивач просив відповідача розглянути, підписати та скріпити печаткою обидва договори, один примірник належним чином оформленого договору повернути в 20-денний термін з дня отримання на адресу: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 7.

Відповідач у справі разом із відзивом на позовну заяву надав до матеріалів справи складений ним протокол розбіжностей до договору № 408350 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.08.2018, який він направляв позивачу, на підтвердження чого надав опис вкладення від 22.10.2018.

Надані відповідачем документи свідчать про те, що листування сторін щодо укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді велося ще у 2018 році.

В матеріалах справи міститься акт про не допуск до здійснення перевірки від 07.08.2019 щодо нежитлового приміщення (літ А-9) по вул. Рубана, буд. 7, складений комісією Концерну «Міські теплові мережі» Хортицького району, в якому зазначено, що суб`єкт господарювання в особі ФОП Гуртовенко П.А. відсутній, приміщення зачинено.

Матеріали справи свідчать, що 18.12.2017 між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, далі Орендодавець, Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради, далі Балансоутримувач, та Фізичною особою - підприємцем Гуртовенко Петром Анатолійовичем, далі Орендар, був укладений договір оренди нерухомого майна № 321/6, далі Договір, відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець, Балансоутримувач на підставі протоколу засідання постійно діючої конкурсної комісії на право оренди об`єктів права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя від 04.10.2017 № 2 передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно - частину нежитлового приміщення L першого поверху (літ. А-9) загальною площею 48,25 кв.м. по вул. Рубана, 7, у складі: приміщення № 1 площею 6,0 кв.м., приміщення № 4 площею 5,20 кв.м., приміщення № 5 площею 4,90 кв.м., приміщення № 6 площею 11,90 кв.м., приміщення № 17 площею 10,70 кв.м. та Ѕ частин місць загального користування № 3, 7, 8, 9, яке перебуває на балансі Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради, вартість якого визначена у звіті про незалежну оцінку і становить за висновком про вартість 213103,00 грн. (двісті тринадцять тисяч сто три грн. 00 коп.) грн. без ПДВ станом на 30.10.2017.

Пунктом 1.2. Договору сторони визначили, що майно використовується Орендарем на правах оренди для надання побутових послуг.

Умовами п. 2.1. Договору передбачено, що Орендар вступає у строкове платне користування комунальним майном з моменту підписання сторонами Договору та акту прийому-передачі майна (Додаток № 2 до Договору).

Згідно із п. 11.1. Договору цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 18 грудня 2017 року до 18 листопада 2020 року.

На виконання вказаного Договору на підставі підписаного акту прийому-передачі від 18.12.2017 Орендодавець та Балансоутримувач передали, а Орендар прийняв в оренду комунальне майно - частину нежитлового приміщення L першого поверху (літ. А-9) загальною площею 48,25 кв.м. по вул. Рубана, 7, у складі: приміщення № 1 площею 6,0 кв.м., приміщення № 4 площею 5,20 кв.м., приміщення № 5 площею 4,90 кв.м., приміщення № 6 площею 11,90 кв.м., приміщення № 17 площею 10,70 кв.м. та Ѕ частин місць загального користування № 3, 7, 8, 9, яке перебуває на балансі Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради (а.с. 25).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були виписані відповідачу на оплату за постачання теплової енергії на нежитлове приміщення по вул. Рубана, 7:

- рахунок за постачання теплової енергії від 04.09.2018 за серпень 2018 (опалення) на 4453,61 грн.;

- рахунок за постачання теплової енергії від 06.12.2018 за листопад 2018 (опалення) на 1072,04 грн.;

- рахунок за постачання теплової енергії від 09.01.2019 за грудень 2018 (опалення) на 1715,65 грн.;

- рахунок за постачання теплової енергії від 04.02.2019 за січень 2019 (опалення) на 1394,94 грн.;

- рахунок за постачання теплової енергії від 05.03.2019 за лютий 2019 (опалення) на 1043,96 грн.;

- рахунок за постачання теплової енергії від 05.04.2019 за березень 2019 (опалення) на 824,96 грн.;

- рахунок за постачання теплової енергії від 03.05.2019 за квітень 2019 (опалення) на 94,50 грн.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, позивачем були складені та підписані акти приймання-передачі теплової енергії за період: серпень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 на загальну суму 10599,66 грн., а саме:

- акт приймання-передачі теплової енергії від 31.08.2018 на 4453,61 грн.;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 30.11.2018 на 1072,04 грн.;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2018 на 1715,65 грн.;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 31.01.2019 на 1394,94 грн.;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 28.02.2019 на 1043,96 грн.;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 31.03.2019 на 824,96 грн.;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 30.04.2019 на 94,50 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надсилав на адресу відповідача рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії за період: серпень 2018, листопад 2018 - квітень 2019, що підтверджується списками відправлення рекомендованих листів та фіскальними чеками (а.с. 50-58).

Разом з тим, позивач надіслав на адресу відповідача вимогу № 08-3/381-51 від 08.05.2019, в якій просив у семиденний строк з дня отримання вимоги погасити суму заборгованості у розмірі 10599,66 грн. за спожиту теплову енергію на відповідний рахунок, а також підписати та повернути на адресу Концерну «МТМ» один примірник актів приймання-передачі теплової енергії за спірний період, які надсилались на адресу відповідача щомісячно. Факт надіслання вимоги підтверджується списком № 13/104 відправлення рекомендованих листів від 11.05.2019 (а.с. 57-58).

Споживач (відповідач) свого обов`язку щодо укладення договору не виконав, договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 408350 від 07.06.2019 з Концерном "МТМ" не уклав, пред`явлені до оплати рахунки не оплатив, у зв`язку з чим облік відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку № 408350.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що нежитлове приміщення, на яке поставлялась теплова енергія, знаходиться в користуванні відповідача на правах оренди на підставі діючого договору оренди нерухомого майна № 321/6 від 18.12.2017.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виходячи зі змісту якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Як зазначено вище, згідно долучених до матеріалів справи рахунків за спожиту теплову енергію та оформлених актів приймання-передачі теплової енергії відповідачу нарахована вартість теплової енергії (опалення) за період: серпень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 на суму 10599,66 грн. Акти разом з рахунками надсилалися щомісячно на адресу відповідача (об`єкту теплопостачання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства за порушення грошових зобов`язань» визначено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України. Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

З матеріалів справи вбачається, що рахунок за серпень 2018 був надісланий позивачем на адресу відповідача 18.09.2018, рахунок за листопад 2018 надісланий 14.12.2018, рахунок за грудень 2018 надісланий 29.01.2019, рахунки за січень 2019, за лютий 2019 та за березень 2019 надіслані 22.05.2019, рахунок за квітень 2019 надісланий 11.05.2019, що підтверджується списками на відправку рекомендованих листів та фіскальними чеками.

Відповідно до п. 1, 2 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):

1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2;

3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3;

4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Таким чином, строк пересилання надісланих відповідачу рекомендованою кореспонденцією рахунків складає 3 дні, тобто останній повинен був отримати рахунок за серпень 2018 - 21.09.2018, рахунок за листопад 2018 - 17.12.2018, рахунок за грудень 2018 - 01.02.2019, рахунки за січень 2019, лютий 2019 та березень 2019 - 25.05.2019, рахунок за квітень 2019 - 14.05.2019.

Надіславши на адресу відповідача рахунки за період: серпень 2018, листопад 2018- квітень 2019 за спожиту теплову енергію на загальну суму 10599,66 грн., позивач фактично пред`явив відповідачу вимогу в розумінні ст. 530 ЦК України оплатити вказану суму в рахунках.

Відтак, семиденний строк оплати відповідачем за спожиту теплову енергію за серпень 2018, встановлений ч. 2 ст. 530 ЦК України, настав 28.09.2018, прострочка виникла з 29.09.2018, семиденний строк оплати за спожиту теплову енергію за листопад 2018 настав 24.12.2018, прострочка виникла з 25.12.2018, семиденний строк оплати за спожиту теплову енергію за грудень 2018 настав 08.02.2019, прострочка виникла з 09.02.2019, семиденний строк оплати за спожиту теплову енергію за січень 2019, лютий 2019 та березень 2019 настав 01.06.2019, втім оскільки це вихідний день, строк настав 03.06.2019, прострочка виникла з 04.06.2019, семиденний строк оплати за спожиту теплову енергію за квітень 2019 настав 21.05.2019, прострочка виникла з 22.05.2019.

Втім, відповідачем оплату теплової енергії, відпущеної на нежитлове приміщення площею 48,25 кв.м., розташоване за адресою: вул. Рубана, буд. 7, за період: серпень 2018, листопад 2018 - квітень 2019 в сумі 10599,66 грн., не здійснено.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду факт користування відповідачем нежитловим приміщенням площею 48,25 кв.м., розташованим за адресою: вул. Рубана, буд. 7 в м. Запоріжжі за період: серпень 2018, листопад 2018 - квітень 2019, та доведено факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо нездійснення оплати за спожиту теплову енергію, та що строк її оплати настав, а наявність заборгованості в сумі 10599,66 грн. підтверджена виставленими до оплати рахунками та актами приймання передачі теплової енергії (а.с. 43-49), які є первинними документами, згідно яких проводяться розрахунки між сторонами у справі. Відповідач доказів оплати заборгованості за спожиту теплову енергію суду не надав.

За такими обставинами, позовні вимоги Концерн "Міські теплові мережі" до Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію в сумі 10599,66 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три відсотка річних за загальний період з 20.09.2018 по 20.07.2019 в сумі 190,29 грн. та інфляційні втрати за загальний період з жовтня 2018 по червень 2019 в сумі 471,77 грн.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних, суд дійшов висновку про їх перерахунок, оскільки позивачем допущені помилки, а саме невірно визначений період прострочення з урахуванням строку оплати, встановленого ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, судом з власної ініціативи здійснено перерахунок трьох відсотків річних за допомогою програми "Законодавство".

Три відсотка річних розраховані судом наступним чином:

1) на заборгованість за спожиту теплову енергію за серпень 2018 в сумі 4453,61 грн., строк оплати якої настав 28.09.2018 (7-денний строк від дня одержання відповідачем рахунку та акту за серпень 2018), прострочка виникла з 29.09.2018

- за період з 29.09.2018 по 20.07.2019 (295 днів прострочення) від суми боргу 4453,61 грн. три відсотка річних складають 107,98 грн.;

2) на заборгованість за спожиту теплову енергію за листопад 2018 в сумі 1072,04 грн. строк оплати якої настав 24.12.2018 (7-денний строк від дня одержання відповідачем рахунку та акту за листопад 2018), прострочка виникла з 25.12.2018

- за період з 25.12.2018 по 20.07.2019 (208 днів прострочення) від суми боргу 1072,04 грн. три відсотка річних складають 18,33 грн.;

3) на заборгованість за спожиту теплову енергію за грудень 2018 в сумі 1715,65 грн., строк оплати якої настав 08.02.2019 (7-денний строк від дня одержання відповідачем рахунку та акту за грудень 2018), прострочка виникла з 09.02.2019

- за період з 09.02.2019 по 20.07.2019 (162 дні прострочення) від суми боргу 1715,65 грн. три відсотка річних складають 22,84 грн.;

4) на заборгованість за спожиту теплову енергію за січень 2019 в сумі 1394,94 грн., строк оплати якої настав 03.06.2019 (7-денний строк від дня одержання відповідачем рахунку та акту за січень 2019, з врахуванням, що строк оплати припадає на 01.06.2019 - вихідний день), прострочка виникла з 04.06.2019

- за період з 04.06.2019 по 20.07.2019 (47 днів прострочення) від суми боргу 1394,94 грн. три відсотка річних складають 5,39 грн.;

5) на заборгованість за спожиту теплову енергію за лютий 2019 в сумі 1043,96 грн., строк оплати якої настав 03.06.2019 (7-денний строк від дня одержання відповідачем рахунку та акту за лютий 2019, з врахуванням, що строк оплати припадає на 01.06.2019 - вихідний день), прострочка виникла з 04.06.2019

- за період з 04.06.2019 по 20.07.2019 (47 днів прострочення) від суми боргу 1043,96 грн. три відсотка річних складають 4,03 грн.;

6) на заборгованість за спожиту теплову енергію за березень 2019 в сумі 824,96 грн., строк оплати якої настав 03.06.2019 (7-денний строк від дня одержання відповідачем рахунку та акту за березень 2019, з врахуванням, що строк оплати припадає на 01.06.2019 - вихідний день), прострочка виникла з 04.06.2019

- за період з 04.06.2019 по 20.07.2019 (47 днів прострочення) від суми боргу 824,96 грн. три відсотка річних складають 3,19 грн.;

7) на заборгованість за спожиту теплову енергію за квітень 2019 в сумі 94,50 грн., строк оплати якої настав 21.05.2019 (7-денний строк від дня одержання відповідачем рахунку та акту за квітень 2019), прострочка виникла з 22.05.2019

- за період з 22.05.2019 по 20.07.2019 (60 днів прострочення) від суми боргу 94,50 грн. три відсотка річних складають 0,47 грн.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, загальна сума трьох відсотків річних складає 162,23 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Концерну "Міські теплові мережі" до Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича про стягнення трьох відсотків річних підлягають задоволенню частково в сумі 162,23 грн.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат, суд дійшов висновку про їх перерахунок, оскільки позивачем допущені помилки, а саме невірно розраховані інфляційні витрати на заборгованість за січень 2019, лютий 2019 та березень 2019 з урахуванням строку оплати, встановленого ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Інфляційні витрати розраховані судом наступним чином:

1) на заборгованість за спожиту теплову енергію за січень 2019 в сумі 1394,94 грн., строк оплати якої настав 03.06.2019 (7-денний строк від дня одержання відповідачем рахунку та акту за січень 2019, з врахуванням, що строк оплати припадає на 01.06.2019 - вихідний день), прострочка виникла з 04.06.2019

- за червень 2019 інфляційні витрати від суми боргу 1394,94 грн. складають «-6,97 грн.»;

2) на заборгованість за спожиту теплову енергію за лютий 2019 в сумі 1043,96 грн., строк оплати якої настав 03.06.2019 (7-денний строк від дня одержання відповідачем рахунку та акту за лютий 2019, з врахуванням, що строк оплати припадає на 01.06.2019 - вихідний день), прострочка виникла з 04.06.2019

- за червень 2019 інфляційні витрати від суми боргу 1043,96 грн. складають «-5,22 грн.»;

3) на заборгованість за спожиту теплову енергію за березень 2019 в сумі 824,96 грн., строк оплати якої настав 03.06.2019 (7-денний строк від дня одержання відповідачем рахунку та акту за березень 2019, з врахуванням, що строк оплати припадає на 01.06.2019 - вихідний день), прострочка виникла з 04.06.2019

- за червень 2019 інфляційні витрати від суми боргу 824,96 грн. складають «-4,12 грн.».

Розрахунок інфляційних витрат на заборгованість за серпень 2018, листопад 2018, грудень 2018 та квітень 2019 здійснений позивачем правомірно та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, загальна сума інфляційних витрат складає 411,91 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Концерну "Міські теплові мережі" до Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича про стягнення інфляційних витрат підлягають задоволенню частково в сумі 411,91 грн.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві, зокрема щодо невідповідності опалювальної площі приміщення слід зазначити, що загальна площа нежитлового приміщення, яке було передано в оренду відповідачу чітко визначена умовами договору оренди нерухомого майна № 321/6 від 18.12.2017, який є чинним на даний час, а саме: 48,25 кв.м.

Факт прийняття відповідачем в оренду нежитлового приміщення загальною площею саме 48,25 кв.м. підтверджується підписаним ним з Орендодавцем та Балансоутримувачем актом прийому-передачі від 18.12.2017 (а.с. 25).

Докази внесення змін до вказаного договору в частині площі орендованого приміщення, або докази повернення відповідачем вказаного приміщення з оренди чи докази розірвання договору в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, відсутність укладеного договору з позивачем про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати фактично отриманих ним послуг у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 4 ст. 240, 247-252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

1. Позовні вимоги Концерну "Міські теплові мережі" до Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь:

- Концерну "Міські теплові мережі", юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська), буд. 7, , заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 10599 (десять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 66 коп. на п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_2 , установа банку: Філія - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, видавши наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь:

- Концерну "Міські теплові мережі", юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська), буд. 7, , три відсотка річних в сумі 162 (сто шістдесят дві) грн. 23 коп., інфляційні витрати в сумі 411 (чотириста одинадцять) грн. 91 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1906 (одна тисяча дев`ятсот шість) грн. 00 коп. на п/р № НОМЕР_3 , установа банку: Філія - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, видавши наказ.

4. У задоволенні позовних вимог Концерну "Міські теплові мережі" до Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича про стягнення трьох відсотків річних в сумі 28,06 грн. відмовити.

5. У задоволенні позовних вимог Концерну "Міські теплові мережі" до Фізичної особи - підприємця Гуртовенка Петра Анатолійовича про стягнення інфляційних витрат в сумі 59,86 грн. відмовити.

Повне рішення буде складено - 12.12.2019 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.