ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.19 Справа № 917/90/19

м.Полтава

за позовною заявою Кременчуцької міської ради Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до Приватного акціонерного товариства "Полтава-Авто", вул. Великотирнівська, 1, м. Полтава, Полтавська область, 36028

про визнання договору оренди землі укладеним

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засіданні.

Обставини справи Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Полтава-Авто" про визнання укладеним між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та Приватним акціонерним товариством "Полтава-Авто" договору оренди земельної ділянки загальною площею 5256 кв.м., кадастровий номер :08:002:0502, яка розташована за адресою вул. Богдана Хмельницького, 20 в місті Кременчук, в наступній редакції (текст договору згідно позовної заяви).

Позивач у позові зазначає, що відповідач навмисно ухиляється від укладення договору оренди землі.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.01.2019 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 06.03.2019.

Відповідач у відзиві на позов від 15.02.2019 та письмових поясненнях від 16.07.2019 проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що він не отримував проекту договору оренди землі, спору між сторонами з приводу укладення договору оренди землі не існувало.

Представник відповідача у судовому засіданні при ознайомленні з проектом договору землі зазначив що в пункті 28 проекту договору неправомірно визначені договірні зобов`язання ПАТ "Полтава-Авто", як Орендаря, а саме:

- перерахувати до 3 % від грошової оцінки землі та сплатити орендну плату за земельну ділянку площею 3575 кв.м за період з 01.01.2008 до 18.04.2012;

- нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки за період з 18.04.2012 до дня прийняття цього рішення;

- нарахувати та сплатити орендну плату за земельну ділянку площею 5256 кв.м в розмірі 5 % від нормативно грошової оцінки землі за період з дня прийняття цього рішення до дня реєстрації права оренди земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.06.2019 закрито підготовче провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив

Відповідно свідоцтва про власність, реєстраційний номер П-196 від 15 лютого 1994 року, акціонерному товариству «Полтава-Авто» за правонаступництвом перейшли права власності на майно.

Згідно витягу з Державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності, 02 липня 2013 року було зареєстровано права власності на нерухоме майно за ПрAT «Полтава-Авто» по вул. Богдана Хмельницького, 20 в м. Кременчуці Полтавської області, а саме: магазин «А» площею 69.7 кв.м; цех №2, площею 590.6 кв.м; підстанція «В» площею 95.3 кв.м; цех фарбування «В1» площею 122.7 кв.м; сушильна камера «Д» площею 19.8 кв.м.; цех обслуговування автомобілів з адмінбудівлею та автосалоном «Л» площею 833.2 кв.м.; малярний цех «Г» площею 26.6 кв.м.

12 квітня 2007 року між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та відкритим акціонерним товариством «Полтава-Авто» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5246 кв.м з кадастровим номером :08:002:0502 по вул. Богдана Хмельницького, 20 в м. Кременчуці строком на 5 років.

Вищезазначений договір був зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсів», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 18 квітня 2007 № 67.

Строк дії договору скінчився 18 квітня 2012 року.

06.04.2012 відповідач звернувся до Кременчуцької міської ради з заявою про намір поновлення договору оренди землі.

Позивачем 18.04.2012 відповідачеві було надано обґрунтовану відповідь про порядок оформлення прав на земельну ділянку та необхідність усунення недоліків для подальшого розгляду можливості укладання договору оренди землі.

28.03.2014 року відповідач звернувся до Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою про видання рішення яким надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності. Позивачем було надано відповідь про необхідність усунення недоліків графічних матеріалів.

04.12.2014 року відповідач повторно звернувся до Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою про видання рішення яким надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності. Позивачем було надано відповідь про необхідність усунення недоліків графічних матеріалів.

27 січня 2015 року LV сесією міської ради VI скликання було прийнято рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок.

17 листопада 2015 року відповідач звернувся до Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою про видання рішення яким передати в оренду (поновлення договору оренди землі) та передати в постійне користування земельну ділянку, із земель комунальної форми власності для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів площею 5256 кв.м. по вулиці Богдана Хмельницького, буд. 20.

Так, 23 грудня 2015 року рішенням II сесії міської ради VII скликання було затверджено ПАТ «Потлава-Авто» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення)меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів по вул. Богдана Хмельницького, буд. 20.

Також вищезазначеним рішенням було вирішено передати ПАТ «Потлава-Авто» (ідентифікаційний код 03118340), за умови виконання п.24.2 цього рішення, в оренду строком на десять років земельну ділянку площею 5256 кв.м з кадастровим номером :08:002:0502 для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів (код КВЦПЗ J 12) по вул. Богдана Хмельницького, буд. 20.

Встановити плату за землю в розмірі 5% від грошової оцінки землі щорічно.

Пунктом 24.2.4. вищезазначеного рішення зобов`язано відповідача в місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки:

- перерахувати до 3 % від грошової оцінки землі та сплатити орендну плату за земельну ділянку площею 3575 кв.м за період з 01.01.2008 до 18.04.2012;

- нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки за період з 18.04.2012 до дня прийняття цього рішення;

- нарахувати та сплатити орендну плату за земельну ділянку площею 5256 кв.м в розмірі 5 % від нормативно грошової оцінки землі за період з дня прийняття цього рішення до дня реєстрації права оренди земельної ділянки.

Позивач зазначає, що умови рішення виконані не були, договір оренди укладений не був.

В подальшому, 30 березня 2018 року XXIX сесією міської ради VII скликання було прийнято рішення про внесення змін до рішень органів місцевого самоврядування в м. Кременчуці, яким внести зміни в пункт 24 рішення Кременчуцької міської ради від 23.12.2015 «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці» щодо надання в оренду ПАТ «Потлава-Авто» земельної ділянки для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів по вул. Богдана Хмельницького, 20, а саме: замість слів «В шестимісячний термін» читати «В термін до 29.09.2018»; замість слів «строком на десять років» читати «строком на один рік».

Враховуючи те, що ПрАТ «Полтава-Авто» не ініціювало укладення договору оренди землі спірної земельної ділянки, Кременчуцькою міською радою Полтавської області від 22.06.2018 року за вих. № 01-50/1419 було направлено відповідачу лист та два примірники проекту договору оренди землі від 18.06.2018 між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та Приватним акціонерним товариством «Полтава-Авто» щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів (код КВЦПЗ J 12) з кадастровим номером :08:002:0502 по вул. Богдана Хмельницького, 20 в м. Кременчуці, загальною площею 5256 кв.м.

Також, у своєму листі від 22.06.2018 року за № 01-50/1419 Кременчуцька міська рада Полтавської області наполягала на підписанні Договору оренди землі між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та ПрАТ «Полтава-Авто» стосовно передачі в строкове платне користування земельної ділянки для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів (код КВЦПЗ J 12) з кадастровим номером :08:002:0502 по вул. Богдана Хмельницького, 20 в м. Кременчуці, загальною площею 5256 кв.м, в редакції запропонованій Кременчуцькою міською радою Полтавської області та повідомила, що у разі не підписання проекту вищезазначеного Договору оренди землі в редакції запропонованій Кременчуцькою міською радою Полтавської області, остання буде змушена звернутися до Господарського суду Полтавської області для захисту прав територіальної громади міста Кременчука шляхом укладення Договору оренди землі у судовому порядку.

Станом на дату вирішення спору відомостей щодо укладення та підписання запропонованого позивачем проекту договору оренди матеріали справи не містять.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Аналогічні приписи підстав виникнення господарського зобов`язання викладені у статті 173 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 2 статі 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі, що встановлено пунктом 1 частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що згідно з статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як урегульовано статтею 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За приписами статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

У разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни.

Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів.

Так, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Як унормовано статтею 187 Господарського кодексу України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Виходячи з обставин справи та правовідносин сторін, між сторонами фактично виник спір щодо спонукання відповідача до укладення договору оренди земельної ділянки.

Разом з цим, за положеннями статті 20 Господарського процесуального кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України господарський суд розглядає справи саме у спорах, які виникають, зокрема, при укладанні господарських договорів, тобто має розглядатися переддоговірний спір, якому передує стадія складання протоколу розбіжностей.

Частина 5 статті 181 Господарського кодексу України передбачає, що сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не отримував від позивача проекту договору оренди землі. Так, у даному випадку відповідачем не було підписано договору оренди та не надано позивачеві протоколу розбіжностей, що свідчить про недосягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору оренди земельної ділянки та недотримання позивачем порядку, встановленого ст.181 Господарського кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання укладеним спірного договору в редакції, запропонованій позивачем.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12.12.2019

Суддя Кльопов І.Г.