РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

11.12.2019Справа № 910/6657/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тактичні системи (01034, м.Київ, вул.О. Гончара, 42, )

до Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр.Повітрофлоцький, 6, )

про стягнення 1 014 000,00 грн,

Представники сторін:
від позивача: Харіна Т.Г.

від відповідача: Петрик П.В.

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю Тактичні системи 23 травня 2019 року звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 1 014 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Міністерство оборони України неналежно виконало умови Договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/17/285 від 18.09.2017 року, в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений товар на суму 1 014 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 19.06.2019.

05.06.2019 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивач не надав всі документи які підтверджують постачання товару та те, що такий товар не пройшов відповідні випробування підстави для оплати такого товару у Міністерства оборони України відсутні, адже сума заборгованості, яку просить позивач стягнути не була зареєстрована оскільки, документи що підтверджують постачання товару направлено Міністерству оборони України після закінчення 2017 бюджетного року, що суперечить вимогам Бюджетного кодексу України. Відповідач, посилаючись на ч. 12 ст. Бюджетного кодексу України зазначає, усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 повідомлено, що судове засідання 19.06.2019 не відбулось, у зв`язку з перебуванням суддя Блажівської О.Є. на лікарняному; наступне підготовче засідання призначено на 17.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 продовжено строк підготовчого засідання та призначено підготовче засідання на 09.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 повідомлено, що судове засідання 09.08.2019 не відбулось, у зв`язку з перебуванням суддя Блажівської О.Є. на лікарняному; наступне підготовче засідання призначено на 18.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/2445 від 02.10.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/6657/19, у зв`язку з призначенням судді Блажівської О.Є. членом Вищої ради правосуддя.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 02.10.2019 справу № 910/6657/19 передано для розгляду судді Андреїшиній І.О.; справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання 22.10.2019.

У судовому засіданні 22.10.2018 оголошено перерву до 05.11.2019.

В підготовчому судовому засіданні 05.11.2019 присутніми представниками сторін надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.12.2019.

У судовому засіданні 04.12.2019 судом на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошено перерву на 11.12.2019.

В судовому засіданні 11.12.2019, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
18.09.2017 між Міністерством оборони України (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тактичні системи» (постачальник, позивач) укладено договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/17/285 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується у 2017 році поставити замовнику індивідуальне обмундирування (3581) (лот 2. Бойове спорядження (35812300-2) окуляри захисні балістичні, а саме: окуляри захисні балістичні Revision Military моделі Sawfly (далі - товар), а замочник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у договорі.

Згідно з п. 1.2. договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовлюється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються специфікацією, а саме:

1. найменування товару - бойове спорядження (35812300-2) Окуляри захисні балістичні, а саме: Окуляри захисні балістичні Revision Military моделі Sawfly; відповідність технічному опису та зразку-еталону;

2. строки (терміни) поставки - до 30.10.2017 (включно);

3. загальна кількість товару - 4400 штук;

4. ціна за одиницю 1 690,00 грн.;

5. загальна ціна товару 7 436 000,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Матеріалами справи встановлено, що правовідносини сторін щодо виконання відповідачем договору поставки для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби № 286/3/17/285 від 18.09.2017 в частині прийняття товару та оплати його вартості, були предметом розгляду спору Господарським судом міста Києва у справі № 910/6089/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тактичні системи до Міністерства оборони України про відшкодування завданих збитків у розмірі 1 385 800,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі № 910/6089/18, яке набрало законної сили, позов задоволено частково.

Також з матеріалів справи вбачається, що правовідносини щодо зобов`язання Міністерства оборони України виконати належним чином умови договору № 286/3/17/285 від 18.09.2017, зокрема - прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю Тактичні системи бойове спорядження (35812300-2) у кількості 600 штук - окуляри захисні балістичні Revision Military моделі Sawfly, загальною вартістю 1 014 000,00 грн та здійснити їх подальшу оплату, були предметом розгляду спору Господарським судом міста Києва у справі № 910/13609/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тактичні системи до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі № 910/13609/18, яке набрало законної сили, позов задоволено частково.

Відповідно до змісту вказаного рішення, судом було встановлено, що позивачем було проведено випробування товару та підтверджено відповідачу його характеристики та властивості. Крім того, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами щодо прийняття товару, що свідчить про намір постачальника належним чином виконати взяті на себе зобов`язання. Умовами договору визначено, що оплата товару здійснюється після прийняття товару замовником на підставі виставленого рахунку фактури.

Вказані рішення мають преюдиціальне значення для розгляду даної справи відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач у даній справі заявляє вимоги про стягнення 1 014 000,00 грн заборгованості за поставлену продукцію, виходячи із виконання зобов`язань за договором № 286/3/17/285 від 18.09.2017.

Відповідно до п. 1.5 договору товар постачається на об`єднані центри забезпечення після приймального контролю (якості) представниками Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України (далі - представник замовника).

Згідно з п. 1.6 договору товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки та ростовки Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами цього договору. При формуванні кожної партії товару має бути витримана пропорційність за розмірами, яка встановлена ростовкою Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 2.1. договору, в узгоджені із замовником терміни, але не пізніше ніж за 15 календарних днів до строку поставки першої партії товару на склад замовника, постачальник надає до Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України (далі - Головне управління) для затвердження робочих зразків товар у кількості 2 одиниці (комплект) з комплектом супровідних документів.

Перевірка відповідності робочих зразків зразку-еталону та нормативній документації проводиться спільною комісією у складі відповідальних представників Головного управління та Тилу Збройних Сил України. Термін перевірки складає до трьох робочих днів з моменту надання постачальником робочих зразків товару з комплектом супровідних документів (п. 2.4 договору).

За змістом пункту 3.3. договору приймальний контроль (якості) товару у постачальника проводиться представником замовника у присутності представника підприємства, відповідального за якість, з перевіркою сертифікату відповідності, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства охорони здоров`я України, кількості, комплектності та дотримання умовного розміро-зросту, відповідності затвердженому робочому зразку, наявності іншої супровідної документації. Рішення щодо направлення представника замовника для здійснення приймального контролю (якості) товарів військового призначення приймається Головним управлінням розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних сил України.

Відповідно до положень п. 3.7 договору приймання товару оформляється актом приймання контролю (якості), який повинен бути складений представником замовника. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару за якістю та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

Згідно з пунктом 6.1 договору товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил тлумаченню торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року, згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами тощо.

У відповідності до п. 7.3.3 договору постачальник зобов`язаний письмово не пізніше за 2 (два) робочі дні повідомити замовника про те, що товар буде наданий для приймання по якості.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 671 Цивільного кодексу України якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 689 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З наданих позивачем матеріалів судом встановлено, що відповідачем було прийнято обумовлений товар у кількості 600 штук, що підтверджується актом приймального контролю товару за якістю №1 від 19.04.2019, повідомленням - підтвердженням на отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальний цінностей № 331 від 24.04.2019 військовою частиною НОМЕР_1 (229ОЦЗ) м. Київ та посвідченням № 360 від 24.04.2019.

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника.

Отже, умовами договору визначено, що оплата товару здійснюється після прийняття товару замовником на підставі виставленого рахунку - фактури.

У відповідності до п. 5.2 Договору, до рахунку фактури додаються: акт приймального контролю (якості) товару, видаткова накладна постачальника, повідомлення підтвердження, яке оформлюється одержувачем замовника. Постачальник зобов`язаний надавати документи, які являються підставою для оплати товару протягом 3 робочих днів з дати прийняття товару одержувачем у місцях поставки товару, але не пізніше попереднього робочого дня календарного місяця, у якому відбулась поставка.

На виконання умов Договору, позивач здійснив поставку товару у кількості 600 шт. на загальну суму 1 014 000,00 грн та направив на адресу відповідача супровідний лист № 194 від 24.04.2019 з необхідними документами для здійснення оплати за поставлений товар.

Листом від 26.04.2019 за вих. № 286/6/3046 на лист позивача вих.. № 194 від 24.04.2019, відповідач повідомив, що надані документи повертаються без реалізації у зв`язку з закінченням бюджетного року.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові № 905/2358/16 від 22.03.2017, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.

Окрім того, ч.2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладені вище норми чинного законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 77 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, не визначається чи оспорюється. Тобто має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Оскільки факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором поставки у заявленому розмірі 1 014 000,00 грн належним чином доведений, документально підтверджений і строк оплати є таким, що настав, позовні вимоги щодо стягнення боргу у розмірі 1 014 000,00 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, оскільки позовні вимоги задоволені судом, витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 126, 129, 233, 236-240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр.Повітрофлоцький, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тактичні системи (01034, м.Київ, вул.О. Гончара, 42, ) 1 014 000,00 (один мільйон чотирнадцять тисяч) грн 00 коп боргу, 15 210 (п`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.12.2019

Суддя І.О. Андреїшина