УХВАЛА

м. Київ

05.12.2019Справа № 910/12360/19

За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит";

до Державної іпотечної установи;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача

Державна організація (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб";

про зобов`язання вчинити дії.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Цурка Н. О., адвокат, довіреність № б/н від 07.06.2019 р.;

Від відповідача: Громадюк О. Р., адвокат, довіреність № 22/15/1 від 28.12.20 р.;

Від третьої особи: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" з позовом до Державної іпотечної установи, у якому просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної іпотечної установи щодо невиконаня п. 8 мирової угоди від 25 грудня 2015 року затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 року в рамках розгляду справи № 910/21864/15, за позовом Державної іпотечної установи до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення 179 830 369,71 грн. за кредитним договором № 17/4 від 11.02.2015 р;

- визнати укладеним з моменту набрання рішенням законної сили правочин «Остаточний акт звіряння взаєморозрахунків» в редакції позивача.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем п. 8 мирової угоди від 25 грудня 2015 року, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 залучено до участі у справі Державну організацію (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/12360/19 до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Державна іпотечна установа звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення 179 830 369,71 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 затверджено мирову угоду від 25 грудня 2015 року у справі 910/21864/15, укладену між Державною іпотечною установою (01133, м. Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 34; ) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, ВУЛИЦЯ АРТЕМА, будинок 60; ).

У пункті 1 мирової угоди сторони погодили, що відповідач визнає та підтверджує свою заборгованість перед Позивачем за Кредитним договором № 17/4 від 11.02.2015 (далі - Кредитний договір), стягнення якої є предметом позовних вимог у справі № 910/21864/15 та яка становить 187 864 220,55 (сто вісімдесят сім мільйонів вісімсот шістдесят чотири тисячі двісті двадцять гривень) 55 коп., з яких: 155 285 654,67 грн. - заборгованість за основним боргом, 6 444 141,95 грн. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, пеня, нарахована на суму заборгованості за кредитом та на суму заборгованості за процентами за користування кредитом, що становить 24 847 396,44 грн., 3% річних нарахованих на суму заборгованості за кредитом та на суму заборгованості за процентами за користування кредитом, що становить 1 270 027,49 грн., штраф - 17 000,00 грн. Розмір судового збору у даній справі становить 73 080 грн. Сума боргу підтверджується актом звіряння розміру заборгованості станом на 18.09.2015р. В силу вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", подальше нарахування процентів та штрафних санкцій Позивачем не здійснюється з моменту введення Тимчасової адміністрації в Банку.

Відповідно до п. 2 мирової угоди, погашення вказаного в п.1 цієї Мирової угоди боргу здійснюється шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме - майнові права за договорами, (далі - "Майнові права"), які виникли з Договору застави майнових прав № 17/4-3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. зареєстрованим в реєстрі за № 615 (далі - "Договір застави"), укладеного в якості забезпечення за Кредитним договором та Договору відступлення права вимоги №17/4-В від 11 лютого 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., за реєстровим № 616 укладеному між тими ж Сторонами з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права вимоги (діалі - "Договір відступлення").

В ухвалі суду про затвердження мирової угоди зазначено, що дана ухвала набирає законної сили 20.01.2016 року та є виконавчим документом у розумінні ст.ст. 3, 19 Закону України "Про виконавче провадження", який може бути пред`явлений до примусового виконання в порядку, передбаченому зазначеним Законом протягом 1 (одного) року з наступного дня після його прийняття до 20.01.2017 року, у разі невиконання умов затвердженої мирової угоди. Підпис судді засвідчено гербовою печаткою суду.

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач ухиляється від виконання умов затвердженої між сторонами мирової угоди, а саме п. 8 угоди.

У пункті 8 мирової угоди сторони погодили, що разом із проведенням оцінки зазначеної у п. 7 цієї Мирової угоди сторони укладають остаточний акт звіряння заборгованості, яким також визначають загальну суму платежів на виконання договорів зазначених у додатках до Договору відступлення, що були здійснені на банківські рахунки Позивача та Відповідача в період з 18.09.2015р. (включно) по дату такого звіряння. При цьому, при складанні такого акту Позивач зменшує заборгованість Відповідача перед ним на суму отриманих таких платежів за зазначений вище період, а Відповідач, в строк, зазначений в даному акті, зобов`язаний перерахувати на банківський рахунок Позивача, визначений у Кредитному договорі, загальну суму платежів на виконання договорів зазначених у додатках до Договору відступлення, отриманих Відповідачем та відображену в акті, зазначеному у цьому пункті Мирової угоди.

Мирова угода за своєю правовою природою це правочин, який укладається сторонами з метою припинення спору на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і вона, як правило, виконується добровільно. В іншому разі мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди) у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В пункті 3.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов`язків за цією угодою:

- якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

За імперативними приписами статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Суд зазначає, що під час винесення ухвали про затвердження мирової угоди, п.2 ч.2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного на момент затвердження мирової угоди) відносив ухвали та постанови судів до виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Пунктом 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (надалі - постанова Пленуму ВГСУ №18) зазначено, що якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою: тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах.

Як встановлено судом, ухвала Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 про затвердження мирової угоди у справі № 910/21864/15 відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", чинного на момент затвердження мирової угоди.

Станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, Закон України "Про виконавче провадження" викладено в новій редакції.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", чинного на момент звернення з даним позовом до суду, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Судом встановлено, що ухвала Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 відповідає також вимогам, встановленим ст. 4 чинного Закону України "Про виконавче провадження".

У випадках невиконання зобов`язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного чи приватного виконавця із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного вище, оскільки ухвала Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 № 910/21864/15 про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, то суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки зазначений позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 910/12360/17 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.12.2019 р.

Суддя О.В. Мандриченко