ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3513/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вулиця Плеханівська, 149, ідентифікаційний код 00131954)
до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (61023, місто Харків, вулиця Сумська, будинок 77/79, ідентифікаційний код 24980799)
про стягнення 4170,07 грн.
ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про стягнення заборгованості по пені у розмірі 3119,92 грн (за період з 01.03.2019 по 14.06.2019), 3% річних у розмірі 263,94 грн (за період з 01.03.2019 по 14.06.2019) та інфляційних у розмірі 786,21 грн (за період з квітня 2019 року по червень 2019 року включно).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов договору про постачання електричної енергії № 023456 від 27.12.2005 та приписів ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, несвоєчасно вніс плату за отриману від позивача у грудні 2018 року електричну енергію, яка стягнута з останнього згідно судового наказу господарського суду від 15.04.2019 по справі №922/1070/19, у зв`язку із чим позивачем нараховані та заявлені до стягнення вказані суми: пені за період з березня по червень 2019 року, 3% річних за період з березня по червень 2019 року та інфляційних за період з квітня по червень 2019 року.

Також, позивач просить покласти на відповідача судові витрати у вигляді судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3513/19. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачу, згідно статті 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для надання відзиву на позов. Також, вказаною ухвалою попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений строк, справа згідно з ч.9 ст.165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Крім того, вказаною ухвалою встановлено: позивачу строк на подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відзиву; відповідачу строк для подання заперечення із урахуванням вимог ст.167 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідач своїм правом на захист не скористався, відзив на позов не надав. Разом з цим, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.11.2019, була направлена на адресу відповідача: 61023, місто Харків, вулиця Сумська, будинок 77/79, яка зазначена позивачем у позовній заяві та відомості про місцезнаходження відповідача за цією адресою містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вказана ухвала суду вручена представнику відповідача 06.11.2019.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

27.12.2005 між Акціонерною компанією "Харківобленерго", яка у червні 2018 року змінила назву на Акціонерне товариство "Харківобленерго" у результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту АТ "Харківобленерго", (далі - позивач, постачальник) та Об`єднаним науково - дослідним інститутом Збройних сил (змінено назву на Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба згідно наказу Президента №270/2016 від 24.06.2017) було укладено Договір про постачання електричної енергії № 023456, за умовами якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

11.03.2014 у зв`язку із прийняттям нової редакції Правил користування електричної енергії згідно Постанови НКРЕ №105 від 04.02.2010 між сторонами укладено додаткову угоду (далі по тексту - додаткова угода № 1) до договору про постачання електричної енергії № 023456 від 27.12.2005 .

Відповідно до п. 9.4. додаткової угоди № 1 до Договору, цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2014. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Враховуючи, що жодною із сторін Договору не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, Договір був продовжений на 2019 рік.

Пунктом 2.2.2 додаткової угоди № 1 до Договору передбачено, що постачальник електричної енергії зобов`язується постачати споживачу електричну енергію, як різновид товару:

- в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням умов розділів 6, 7 договору, відповідно до додатку № 1 "Договірні величини електроспоживання на рік".

- згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем елелектропостачання, визначених додатком № 8 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін";

- із дотримання граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами, на межі балансової належності електромереж в точці продажу електричної енергії, а саме:

- відхилення напруги (тривалість часу відхилення напруги понад нормально припустиме визначається у відповідності до ГОСТ 13109-97): нормально припустиме значення для рівня напруги 0,22 кВ та вище +/-5%, гранично припустиме значення для рівня напруги 0,22 кВ та вище +/-10%;

- провал напруги (зниження рівня нижче гранично припустимого значення) - не більше 30 секунд.

Відповідно до п. 2.3.3. додаткової угоди №1 до Договору, споживач зобов`язаний своєчасно сплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами Додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Згідно з пунктом 5 додатка 2 Порядку розрахунків, споживач протягом 3 днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання. В разі неявки Споживача для отримання рахунку Постачальник направляє рахунок Споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення.".

Відповідно до п. 6 додатка 2 Порядку розрахунків, передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу;

- 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Крім того, пунктом 2.2.1 додаткової угоди до Договору передбачено обов`язок споживача виконувати умови договору.

09.03.2017 між сторонами укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № 023456 від 27.12.2005 (далі по тексту - додаткова угода №2).

Згідно п.1 додаткової угоди №2 до договору сторони погодили, що укладають цю угоду про наступне: у зв`язку зі зміною назви Споживача (при умові повного правонаступництва) згідно Указу Президента №270/2016 від 24.06.2016 сторони домовились:

1.1. У Преамбулі Договору та у всіх додатках, які є невід`ємною частиною Договору, слова "найменування Споживача "Харківський університет Повітряних "Сил імені Івана Кожедуба замінено на слова "Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба".

Матеріали справи свідчать про те, що Акціонерне товариство "Харківобленерго", як постачальник, виконав свої зобов`язання по Договору та додаткових угод до нього у повному обсязі та здійснив у грудні 2018 відпуск електричної енергії споживачу на загальну суму 30 238,87 грн, що складається з вартості поставленої електричної енергії у розмірі 25 199,06 грн. та ПДВ у розмірі 5 039,81 грн, за яку в порушення умов договору оплату проведено несвоєчасно.

Позивач також зазначає, що основне зобов`язання, а саме борг за спожиту електричну енергію за грудень 2018 за договором про постачання електричної енергії №023456 від 27.12.2005 підтверджується також судовим наказом господарського суду Харківської області від 15.04.2019 у справі №922/1070/19.

Враховуючи прострочення відповідачем зобов`язання за Договором про постачання електричної енергії та додаткових угод до нього щодо своєчасної оплати за спожиту електроенергію за грудень 2018 року, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 3119,92 грн за період з 01.03.2019 по 14.06.2019, 3% річних у розмірі 263,94 грн за період з 01.03.2019 по 14.06.2019 та інфляційні у розмірі 786,21 грн за період з квітня 2019 року по червень 2019 року включно, які позивач просить стягнути з відповідача.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Відповідно до п. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

За умовами додатку № 2 до додаткової угоди №1 до договору укладених між сторонами, а саме п.6 передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу;

- 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем нараховано пеню у розмірі 3119,92 грн. за період з 01.03.2019 по 14.06.2019.

Перевіривши правильність нарахування пені, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та здійснено позивачем арифметично вірно, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 3119,92 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 263,94 грн. (за період з 01.03.2019 по 14.06.2019) та інфляційних у розмірі 786,21 грн. (за період з квітня 2019 року по червень 2019 року включно), суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім сум 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 263,94 грн та інфляційні у розмірі 786,21 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, а отже судові витрати по сплаті судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 1 921,00 грн. слід покласти на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 611, 612, 623-629, 655, 712 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (61023, місто Харків, вулиця Сумська, будинок 77/79, ідентифікаційний код 24980799) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вулиця Плеханівська, 149, ідентифікаційний код 00131954) пеню у розмірі 3119,92 грн, 3% річних у розмірі 263,94 грн та інфляційних у розмірі 786,21 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн. покласти на відповідача.

Стягнути з Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (61023, місто Харків, вулиця Сумська, будинок 77/79, ідентифікаційний код 24980799) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вулиця Плеханівська, 149, ідентифікаційний код 00131954) судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Акціонерне товариство "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вулиця Плеханівська, 149, ідентифікаційний код 00131954).

Відповідач: Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (61023, місто Харків, вулиця Сумська, будинок 77/79, ідентифікаційний код 24980799).

Повне рішення складено "16" грудня 2019 р.

Суддя І.О. Чистякова