ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2332/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Мале приватне підприємство "Агросервіс", 64830, Харківська область, Близнюківський район, с. Шевченкове Перше, вул. Шевченка, 76, код 30039435
до "KATEX Warenhandel GmbH", 20095, Гамбург, Шопенштель, 20, Німеччина
про стягнення 16 673,60 Євро (529 873,66 грн.)
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області надійшла позовна заява МПП "Агросервіс" (надалі позивач) з вимогами про стягнення з "KATEX Warenhandel GmbH" (надалі відповідач) 16 673,60 Євро (529 873,66 грн.) та розірвання контрактів № 15/02/2018 від 15.02.2018 та № 16/02/2018 від 16.02.2018.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на те, що між Малим приватним підприємством "Агросервіс" (далі МПП "Агросервіс") та компанією "KATEX Warenhandel GmbH" було укладено Контракт №15/02/2018 від 15.02.2018 р. та Контракт №16/02/2018 від 16.02.2018 р. (далі Контракти) відповідно до яких відповідач зобов`язався продати, а МПП "Агросервіс" придбати товар - Мульчер FАЕ UММ/S, б/в., 2004 року випуску, серійний номер 225-293 за ціною 15500,00 євро, та нові запасні ножі для мульчера в кількості 18 штук на суму 1173,60 євро. Позивач вказує, що ним були перераховані грошові кошти за товар, однак відповідачем умови договору виконані не були, товар поставлено не було.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2018 справу було передано до розгляду судді Прохорову С.А.

Ухвалою суду від 10.09.2018 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

02.07.2019 господарським судом Харківської області було направлено до уповноваженого органу - Prаsident des Amtsgerichts Hamburg Sievekingplatz 1 20355 Hamburg tel.: +49 (40) 42843-0 fax: +49 (40) 42843-2383 e-mail: rg.de www.justiz.hamburg.de/ag-hamburg-mitte (German, English) Прохання про вручення, відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, відповідачу - "KATEX Warenhandel GmbH", 20095, Гамбург, Шопенштель, 20, Німеччина (20095, Hamburg, Schopenstehl 20, Deutschland, Commerzbank AG, Germany, Hamburg Deutschland, BLZ: 200 400 00 Konto-Nr.:6 444 079 SWIFT:COBADEFFXXX IBAN: FE 07 44407900).

Відповідач в підготовчі засідання, які призначалися судом не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності до положень Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

У виклику (повідомленні) про день судового розгляду, який направлявся для вручення відповідачу, зазначено, що у разі, якщо цей виклик не буде вручено завчасно, суд врахує це та розгляне справу в день наступного судового засідання - 09 грудня 2019 о 14:30.

Відповідно до застережень, викладених у пункті закону, якщо виконано всі умови, зазначені у частині другої статті 15 Конвенції, суддя, незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції, може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів.

Згідно ж з частиною другою статті 15 Конвенції суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

02.08.2019 до господарського суду Харківської області надійшла відповідь на судове доручення про вручення документів, згідно якої вбачається, що документи були доставлені шляхом вкладення в поштову скриньку.

Отже, суд зазначає, що господарським судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про час та місце судового засідання.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Враховуючи дотримання судом приписів Гаазької конвенції та достатність терміну з дати першого направлення прохання про вручення судових та позасудових документів відповідачу та те, що документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 09.12.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між компанією "KATEX Warenhandel GmbH" (відповідач по справі, Продавець) та МП "Агросервіс" (позивач по справі, Покупець) було укладено Контракт №15/02/2018 від 15.02.2018 р. та Контракт №16/02/2018 від 16.02.2018 р. (далі Контракти) відповідно до яких компанія відповідач зобов`язався продати, а позивач придбати товар - Мульчер FAE UММ/S, б/в., 2004 року випуску, серійний номер 225-293 за ціною 15 500,00 євро, та нові запасні ножі для мульчера FAE UММ/S в кількості 18 штук на суму 1 173,60 євро.

Відповідно до п. 4.2 Контрактів відвантаження с/г техніки, б/в, проводиться після надходження грошей на розрахунковий рахунок Продавця.

Пунтком 5.2 Контрактів визначено, що платіж за дійсними контрактами проводиться Покупцем у євро на розрахунковий рахунок Продавця у вигляді 100% передоплати до 26.02.2018 року.

П. 4.1. Контрактів зобов`язує Продавця сповістити Покупця про митне оформлення мульчера FAE UММ/S, б/в, 2004 року випуску, серійний номер 225-293, з зазначенням найменування товару, номера транспортного засобу, номера вивантажувальних накладних.

Як вбачається з наданої до суду банківської виписки МПП «Агросервіс» здійснило перерахунок коштів на розрахунковий рахунок компанії «КАТЕХ» 22.02.2018 р. в сумі 16 673,60 євро, тобто умови Контрактів Покупцем були виконані в повному обсязі, у зв`язку з чим Продавця виник обов`язок передати товар згідно Специфікації.

Так, п. 9.4 Контрактів відзначає, що Контракт набирає сили з моменту його підписання і діє до остаточного його виконання.

Тобто конкретної дати виконання зобов`язання щодо, поставки обумовленого товару не вказано.

Згідно зі ст. 366 Господарського процесуального кодексу України, підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

У відповідності до ст. 39 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" будь-які спори щодо застосування положень цього Закону та законів, прийнятих на виконання цього Закону, можуть бути предметом розгляду: - в суді України, якщо одна із сторін у справі - фізична особа та/або держава; - в господарських судах, якщо сторонами у справі виступають юридичні особи.

Статтею 32 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Згідно ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, а саме із умов розділу 8-го контрактів, сторони погодили, що спори вирішуються в господарському суді України.

Враховуючи викладене, до спірних правовідносин суд застосовує матеріальне право України.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Контракт є договором поставки.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, частина 1 та пункт 2 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлюють, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з статтею 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до частини 1 статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Станом на 12.07.2018 року МПП «Агросервіс» не отримало придбаний товар за Контактами. Продавець не сповістив про фактичне відвантаження товару.

Засобами поштового зв`язку 13.07.2018 року МПП «Агросервіс» надіслало відповідачу рекомендованим листом вимогу (вих. № 51 від 13 липня 2018 року) про виконання умов Контрактів, або сповістити про неможливість його виконання з боку останнього.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 Цивільного кодексу України).

Представник позивача в судовому засіданні 11.11.2019 вказав, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, оплачений товар позивачу на час розгляду справи не поставив.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Суд зазначає, що правова природа попередньої оплати внаслідок невиконання будь-якою стороною своїх зобов`язань за договором - не змінюється і залишається такою доти, поки сторони двосторонньо не узгодять іншої їх правової природи або не вчинять дій, які змінять правову природу перерахованої суми. Обумовлені законом підстави для зміни правової природи перерахованих покупцем (позивачем) коштів, внаслідок не поставки відповідачем товару, - не настали, що тягне за собою правові наслідки, обумовлені ч. 2 ст.693 Цивільного кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку що позивач має право вимагати повернення зробленої ним на користь відповідача передплати за договором, оскільки відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконав, товар за договором не поставив.

Крім того, стаття 651 ЦК України передбачає підстави для зміни або розірвання договору:

"1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим".

Отже, невиконання відповідачем умов істотних контрактів щодо поставки товару позивачу, з урахуванням отримання від позивача попередньої оплати за цей товар, є підставою для розірвання спірних контрактів.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, а також враховуючи, що Відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є доведеними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно приписів ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями: 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 130, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Малого приватного підприємства "Агросервіс" до "KATEX Warenhandel GmbH" задовольнити повністю.

Розірвати Контракт №15/02/2018 від 15.02.2018 р., укладений між Малим приватним підприємством "Агросервіс" (64830, Харківська область, Близнюківський район, с. Шевченкове Перше, вул. Шевченка, 76, код 30039435) та "KATEX Warenhandel GmbH" (20095, Hamburg, Schopenstehl 20. Deutschland, Commerzbank AG Germany, Hamburg Deutschland, BLZ : 200 400 00 Konto-Nr.: 6 444 079 SWIFT : COBADEFFXXX IBAN : 07 44407900 (20095, Гамбург, Шопенштель, 20, Німеччина)).

Розірвати Контракт №16/02/2018 від 16.02.2018 року, укладений між Малим приватним підприємством "Агросервіс" (64830, Харківська область, Близнюківський район, с. Шевченкове Перше, вул. Шевченка, 76, код 30039435) та "KATEX Warenhandel GmbH" (20095, Hamburg, Schopenstehl 20. Deutschland, Commerzbank AG, Germany, Hamburg Deutschland, BLZ : 200 400 00 Konto-Nr.: 6 444 079 SWIFT : COBADEFFXXX IBAN : 07 44407900 (20095, Гамбург, Шопенштель, 20, Німеччина)).

Стягнути з "KATEX Warenhandel GmbH" (20095, Hamburg, Schopenstehl 20. Deutschland, Commerzbank AG, Germany, Hamburg Deutschland, BLZ : 200 400 00 Konto-Nr.: 6 444 079 SWIFT : COBADEFFXXX IBAN : 07 44407900 (20095, Гамбург, Шопенштель, 20, Німеччина)) на користь Малого приватного підприємства "Агросервіс" (64830, Харківська область, Близнюківський район, с. Шевченкове Перше, вул. Шевченка, 76, код 30039435) - суму боргу в розмірі 16 673,60 євро (еквівалентно 529 873,66 гривень на момент звернення до суду з позовом).

Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача - "KATEX Warenhandel GmbH".

Стягнути з "KATEX Warenhandel GmbH" (20095, Hamburg, Schopenstehl 20. Deutschland, Commerzbank AG, Germany, Hamburg Deutschland, BLZ : 200 400 00 Konto-Nr.: 6 444 079 SWIFT : COBADEFFXXX IBAN : 07 44407900 (20095, Гамбург, Шопенштель, 20, Німеччина)) на користь Малого приватного підприємства "Агросервіс" (64830, Харківська область, Близнюківський район, с. Шевченкове Перше, вул. Шевченка, 76, код 30039435) 11 472,11 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Мале приватне підприємство "Агросервіс" (64830, Харківська область, Близнюківський район, с. Шевченкове Перше, вул. Шевченка, 76, код 30039435).

Відповідач - "KATEX Warenhandel GmbH" (20095, Hamburg, Schopenstehl 20. Deutschland, Commerzbank AG, Germany, Hamburg Deutschland, BLZ : 200 400 00 Konto-Nr.: 6 444 079 SWIFT : COBADEFFXXX IBAN : 07 44407900 (20095, Гамбург, Шопенштель, 20, Німеччина)).

Повне рішення складено "13" грудня 2019 р.

Суддя С.А. Прохоров