ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2556/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за первісним позовом: Фізичної особи - підприємця Крамаренко Олени Євстахіївни, м. Запоріжжя

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУТЕК-ІНВЕСТ", м. Харків

про стягнення 159069,43 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУТЕК-ІНВЕСТ", м. Харків

до Фізичної особи - підприємця Крамаренко Олени Євстахіївни, м. Запоріжжя

про визнання недійсною Додаткової угоди та розірвання договору суборенди.

за участю представників:

представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним

позовом) - не з`явився

представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним

позовом) - Шахова О.М., протокол загальних зборів учасників ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ" № 85 від 30.08.2019, наказ № 209-к від 30.08.2019

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП Крамаренко Олена Євстахіївна, 12.08.2019 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ", про стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 100823,98 грн., яка складається з суми боргу у розмірі 93216,18 грн., 5573, 00 грн. пені, 478,00 грн. 3% річних, 281,43 грн. інфляційних втрат, 1275,37 грн. витрат з експлуатації об`єкта суборенди, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами суборенди нежитлового приміщення № 5, укладеними між ФОП Крамаренко Оленою Євстахіївною та ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ", в частині виконання суборендарем (відповідачем) взятих на себе зобов`язань.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.08.2019 року прийнято позовну заяву ФОП Крамаренко Олени Євстахіївни до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

06.09.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВУТЕК-ІНВЕСТ" звернулось до суду з зустрічною позовною заявою до ФОП Крамаренко Олени Євстахіївни про визнання недійсною Додаткової угоди від 01.07.2018 р. до Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.07.2018 р. № 5, укладеної між ФОП Крамаренко О. Є. та ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ" та про розірвання з 13.03.20189 р. Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.07.2018 р. № 5, укладеного між ФОП Крамаренко О. Є. та ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.09.2019 року залишено без руху зустрічну позовну заяву ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ" до ФОП Крамаренко Олени Євстахіївни про визнання недійсною Додаткової угоди та розірвання договору суборенди; надано позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків. А також, в порядку приписів ч. 7 ст. 180 ГПК України, судом було постановлено про здійснення розгляду справи № 922/2556/19 за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та замінено судове засідання для розгляду справи по суті, призначене на "18" вересня 2019 р. о 12:30 год., підготовчим засіданням.

20.09.2019 року ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ" на адресу суду надано заяву (вх. 22495) про усунення недоліків зустрічної позовної заяви, а саме квитанцію № 5 від 20.09.2019 р. про сплату судового збору у розмірі 1921,00 грн. За таких підстав, суд визнає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ВУТЕК-ІНВЕСТ" усунено недоліки зустрічного позову, які зумовлювали залишення його без руху.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.10.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ" до ФОП Крамаренко Олени Євстахіївни про визнання недійсною Додаткової угоди та розірвання договору суборенди для спільного розгляду з первісним позовом по справі № 922/2556/19 та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі № 922/2556/19.

Крім того, у підготовчому засіданні 02.10.2019 у справі постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу підготовчого засідання про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів до 17.11.2019 р. в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України та про відкладення підготовчого засідання в порядку п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України на "29" жовтня 2019 р. о 12:00.

22.10.2019 на адресу суду позивачем за первісним позовом надано заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх. 25342), в якій позивач повідомляє, що оскільки відповідач не виконував обов`язок зі сплати суборендних платежів за договором протягом 6 місяців, позивач, керуючись ст. 782 ЦК України, надіслав на адресу відповідача лист-повідомлення про відмову від договору в односторонньому порядку. Згідно з інформацією порталу Укрпошти, відповідач отримав зазначений лист 30.09.2019, відтак договір між сторонами є розірваний з дати отримання відповідачем вказаного листа, тобто з 30.09.2019 р. Разом з тим, орендодавець зазначає, що на дату звернення з цією заявою строк невиконання відповідачем обов`язку зі сплати суборендних платежів за договором збільшився з 4 до 6 місяців, у зв`язку з чим позивач з а первісним позовом збільшує розмір позовних вимог, які підлягають перерахуванню з урахуванням неотриманих платежів за серпень та вересень місяць та витрат по експлуатації за липень та серпень, а відтак додатково підлягає збільшенню і розмір штрафних санкцій. За таких підстав, позивач просить суд прийняти заяву про збільшення розміру позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 159069,43 грн., яка складається з суми боргу з суборендної плати у розмірі 142128,15 грн., 13317, 00 грн. пені, 1212,00 грн. 3% річних, 2412,28 грн. витрат з експлуатації об`єкта суборенди.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.10.2019 року прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог за первісним позовом (вх. 25342), продовжено розгляд справи з її урахуванням та відкладено підготовче засідання на "06" листопада 2019 р. о 12:45.

У підготовчому засіданні 06.11.2019 р. постановлено: протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на "13" листопада 2019 р. об 11:00 год., в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України.

У судовому засіданні 13.11.2019 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 27.11.2019 р. о 10:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

Позивач за первісним позовом правом на участь у судовому засіданні свого повноважного представника не скористався; у наданому до суду клопотанні (вх. 24277 від 09.10.2019 р.) просив суд розгляд справи провести без участі позивача за наявними в матеріалах справи документами; з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд задовольнити вимоги первісного позову у позову обсязі та стягнути з суборендатора заборгованість у розмірі 159069,43 грн., посилаючись на неналежне виконання ТОВ "Вутек-Інвест" обов`язків зі сплати суборендних платежів за договором на протязі 6 місяців з квітня по вересень та заперечує проти доводів ТОВ "Вутек-Інвест" за вимогами зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом заперечує проти первісних вимог, з посиланням на той факт, що спірний договір суборенди має бути розірваним з 13.03.2019 р. - з моменту повідомлення орендаря суборендарем про розірвання договору - на підставі ст. 291 ГК України - у зв`язку з закриттям (ліквідацією) відокремленого підрозділу позивача, для діяльності якого винаймалось приміщення у відповідача. Одночасно, наголошує, що додаткова угода до договору від 01.07.2018 р. має бути визнана недійсною, бо передбачене додатковою угодою право орендаря в односторонньому порядку, на свій розсуд, у будь-який час та безвідносно до будь-яких об`єктивних чинників збільшити розмір орендної плати в майже 3,5 рази суперечить визначеним ст. 3 ЦК України засадам цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності та розумності. Одночасно заявник наголошує, що додаткова угода була укладена в день укладання самого договору та у сторін не було будь-яких перешкод для внесення змісту додаткової угоди в текст самого договору, і, таким чином, дотриматись вимог ст. 181 ГК України щодо викладення господарського договору у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Натомість зміна в односторонньому порядку орендної плати, хоч і передбачена додатковою угодою, проте не узгоджується з приписами ст. 188 ГК України, згідно з якими зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

01.07.2018 р. між Фізичною особо-підприємцем Крамаренко Оленою Євстахіївною (позивач, орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВУТЕК-ІНВЕСТ" (відповідач, суборендар) було укладено договір суборенди нежитлового приміщення № 5, за умовами якого регулюються правовідносини, пов`язані із передачею орендарем суборендарю у строкове платне користування нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна буд. 11 загальною площею 17,50 кв. м. (далі за текстом - об`єкт суборенди), яке належить орендарю на підставі договору оперативної оренди від 01 січня 2018р. № 1. Об`єкт суборенди позначений на план-схемі, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Метою укладення вказаного договору та отримання у користування нерухомого майна визначено ведення господарської діяльності (пункт 1.2. договору).

Порядок передачі та повернення об`єкту оренди узгоджено сторонами у розділі 2 договору № 5, а саме: передача об`єкта оренди здійснюється шляхом підписання сторонами Акту прийому-передачі, що свідчить про фактичну передачу його суборендареві у користування. По завершенню терміну оренди згідно даного договору, суборендар повертає об`єкт оренди на протязі п`яти робочих днів на підставі Акту прийому-передачі в якому сторонами мають бути зазначені технічний стан Об`єкта суборенди на момент його повернення, перелік/склад і стан майна, якими укомплектовано об`єкт суборенди, та показання приборів обліку комунальних послуг (п. 2.1, 2.3 договору.)

Відповідно до п. 3.1. договору сторони погодили розмір суборендної плати, яка становить 7133,00 гривень без ПДВ. У суму орендної плати включається плата за користування об`єктом оренди та плата за користування земельною ділянкою на якій розташований об`єкт оренди. Орендна плата підлягає щомісячній індексації відповідно до офіційного встановленого індексу інфляції за минулий місяць. Індекс інфляції визначається Держкомстатом України. Вказане збільшення орендної плати не буде вважатися змінами умов даного Договору і не вимагає укладання додаткових угод.

За умовами п. 3.3. договору, орендар на протязі дії даного договору має право підвищити розмір суборендної плати. Про таке підвищення орендар зобов`язаний повідомити суборендаря за 30 календарних днів до такого підвищення. У разі відмови суборендаря від підвищення суборендної плати, орендар має право достроково розірвати і даний договір попередивши про це суборендаря за ЗО календарних днів до такого розірвання.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що витрати по експлуатації об`єкта суборенди не включаються до вартості орендних платежів та компенсуються суборендарем на підставі наданих орендарем рахунків відповідно до даних приборів обліку та тарифів встановлених постачальниками таких послуг.

Згідно п. 5.1. договору, у випадку не належного виконання суборендарем своїх зобов`язань по сплаті суборендної плати, суборендар сплачує неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно п. 7.1. договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.11.2020р.

Порядок дострокового розірвання спірного договору на вимогу суборендаря (відповідача за первісним позовом) сторонами у договорі не узгоджено, натомість підстави дострокового розірвання договору на вимог орендаря, письмово попередивши про це суборендаря за 30 календарний днів, зафіксовані у п. 4.1.4 договору, зокрема, у випадку несплати суборендарем суборендної плати більше двох місяців поспіль.

Крім того, судом встановлено, що одночасно з укладенням спірного договору, 01.07.2018 року сторонами була підписана та скріплена печатками сторін додаткова угода до договору суборенди нежитлового приміщення від 01.07.2018р. № 5, відповідно до якої сторони вирішили доповнити договір пунктом 3.1.1. наступного змісту: «3.1.1. Орендар має право на протязі строку дії даного договору, в односторонньому порядку збільшити розмір орендної плати за користування об`єктом оренди до 24456,00 гривень. У разі підвищення орендної плати Орендар зобов`язаний письмово повідомити Суборендаря за 3 календарних дні до дати такого підвищення. Орендна плата підлягає щомісячній індексації відповідно до офіційного встановленого індексу інфляції за минулий місяць. Індекс інфляції визначається Держкомстатом України. Вказане збільшення орендної плати не буде вважатися змінами умов даного Договору і не вимагає укладання додаткових угод»

За актом приймання-передачі приміщення від 01.07.2018 р. нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 40/ вул. Базарна буд. 11 загальною площею 17,50 кв. м. передане в строкове платне володіння та користування ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" (а.с. 31). Даний акт підписаний повноважними представниками сторін без будь-яких зауважень та застережень.

Разом з тим, судом встановлено, що ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" надіслав позивач за первісним позовом лист № 13/03-19 від 13.03.19., яким повідомив про неможливість подальшого виконання умов договору у зв`язку з закриттям відокремленого підрозділу та про розірвання договору. Вказана обставина визнається сторонами, а відтак не підлягає доказуванню.

В свою чергу, позивач за первісним позовом надіслав ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" листи від 29.03.2019 р. № 244/6107-ЗВ/СО, № 245/6107-ЗВ/СО, якими повідомив, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачено право ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" на дострокове припинення договору за ініціативою суборендаря, а договір суборенди нежитлового приміщення від 01.07.2018р. № 5 вважається дійсним та діє відповідно п. 7.1. Договору до 30 листопада 2020 року, а також, з посиланням на додаткову угоду від 01.07.2018р. до Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.07.2018р. за № 5, повідомив про збільшення розмір суборендної плати за користування об`єктом суборенди в односторонньому порядку, у зв`язку з чим розмір суборендної плати з 10.04.2019р. буде складати 24456,00 грн.

Вказана поштова кореспонденція була отримана представником ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" 05.04.2019 р. (а.с. 21).

Таким чином, позивач за первісним позовом (ФОП Крамаренко О.Є.) стверджує, що ним неналежним чином виконувались обов`язки за договором суборенди, проте на виконання умов договору кошти за користування нежитловим приміщенням не надходили починаючи з квітня 2019 року, відтак, заборгованість відповідача по орендній платі з розрахунку позивача за квітень - вересень 2018 становить 142128,15 грн., з яких за квітень - 19432,43 грн.; за травень - 24700,56 грн.; за червень - 24627,19 грн.; за липень - 24456,00 грн., за серпень - 24456,00 грн.; за вересень - 24456,00 грн.

Враховуючи несплату платежів за користування майном, з посиланням на ст. 782 ЦК України, ФОП Крамаренко О.Є. звернувся до ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" з листом -повідомленням № 1006/6107-ЗВ/СО від 19.09.2019 р. про відмову від договору в односторонньому порядку з моменту отримання цього листа.

Вказана поштова кореспонденція була отримана представником ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" 30.09.2019 р. (а.с. 114-117).

Вказані обставини за твердженнями ФОП Крамаренко О.Є. свідчать про порушення його майнових прав та підлягають захисту шляхом стягнення з ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" заборгованості за Договором суборенди нежитлового приміщення від 01.07.2018р. за № 5 у судовому порядку.

Крім того, в зв`язку з простроченням відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань за загальний період з 11.04.2019 по 11.10.2019 (включно) позивачем нараховано до стягнення з відповідача пеню у розмірі 13317,00 грн. та 3% річних у розмірі 1212,00 грн. А також заявлено до стягнення експлуатаційні витрати у сумі 2412,28 грн.

В свою чергу, ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" наголошує, що спірним нежитловим приміщенням не користувався з моменту надіслання ФОП Крамаренко О.Є. листа № 13/03-19 від 13.03.2019 р., яким й повідомив ФОП Крамаренко О.Є. (відповідача за зустрічним позовом) про неможливість подальшого виконання умов Договору у зв`язку з закриттям відокремленого підрозділу та про розірвання Договору з 13.03.2019 р. На підтвердження вказаних обставин позивачем за зустрічним позовом надано до суду копію наказу № 7 від 12.03.2019 року "Про ліквідацію відокремленого структурного підрозділу", згідно з яким вирішено припинити діяльність відокремленого структурного підрозділу "Запорізьке відділення № 1" у зв`язку з його економічною недоцільністю функціонування, а також вирішено сповістити суборендаря про вимушене розірвання з ним договору з 01.04.2019 р.

При цьому, ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" зазначає, що укладання додаткової угоди того ж дня, коли було укладено основний договір та зазначення в додатковій угоді можливість ФОП Крамаренко О.Є. в односторонньому порядку, на свій розсуд, у будь-який час та безвідносно до будь-яких об`єктивних чинників, збільшувати розмір орендної плати майже в 3,5 рази від розміру зазначеного в основному договорі, на думку позивача є незаконними, порушує права ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" та суперечить визначеним ст. З ЦК України засадам цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності та розумності, а також суперечить приписам ч. ч. 1. 5 ст. 203 ЦК України, згідно з якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що факти викладені у зустрічний позовній заяві свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку шляхом визнання спірної додаткової угоди до договору суборенди № 5 недійсною, а також вважає, що договір має бути розірваним з 13.03.2019 р. - з моменту повідомлення орендаря суборендарем про розірвання Договору - на підставі ст. 291 ГК України - у зв`язку з закриттям (ліквідацією) відокремленого підрозділу позивача, для діяльності якого винаймалось приміщення у відповідача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам та правовідносинам, що склались між сторонами, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них у сукупності за первісним та зустрічним позовами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом ст. 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Із матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли з приводу оренди нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна буд. 11 загальною площею 17,50 кв. м. (далі за текстом - об`єкт суборенди), яке належить орендарю на підставі договору оперативної оренди від 01 січня 2018р. № 1.

Укладений між сторонами договір, який складається з двох документів, є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, передбачених статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 181 ГК України, при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 284 ГК України унормовано, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За змістом ч. 1-2 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Статтею 762 Цивільного кодексу України, також унормовано, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Позивач за зустрічним позовом, обираючи спосіб захисту, вважає, що його права можуть бути відновлені, зокрема, шляхом визнання оскаржуваної додаткової угоди до договору суборенди недійсною.

При цьому, ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ", наголошуючи на недійсності додаткової угоди зазначає, що вона протирічить приписам ст. 181 ГК України щодо викладення господарського договору у формі єдиного документу та приписам ст. 188 ГК України щодо недопущення зміни умов договору у односторонньому порядку, крім того, посилається на ст. 3 ЦК України та зазначає, що вказана додаткова угода суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Суд не погоджується з твердженнями позивача за зустрічним позовом, оскільки зазначені обставини не є такими підставами, з якими закон пов`язує можливість визнання спірної додаткової угоди недійсною, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, дослідивши та проаналізувавши умови спірного договору суборенди № 5 від 01.07.2018 р. у сукупності з умовами додаткової угоди від 01.07.2018 р., до договору суборенди № 5, судом встановлено, що при укладенні договору сторонами дотримано всі вимоги щодо свободи волевиявлення, необхідного обсягу цивільної дієздатності, форми (у законі відсутні будь-які заборони щодо часу укладення додаткової угоди та викладення умов договору оренди виключно в формі єдиного документу), наявності істотних умов, що передбачені вимогам цивільного та господарського законодавства. При цьому суд констатує, що сторонами у додатковій угоді висловлено узгоджене волевиявлення щодо можливості збільшення розміру орендної плати у односторонньому порядку та чітко визначена конкретний розмір такого збільшення орендної плати (до суми 24456,00 грн.), що не протирічить нормам ст. 286 ГК України, ст. 762 ЦК України. Про волевиявлення суборендаря на викладення умов договору у такій редакції свідчить підпис уповноваженого представника ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" на додатковій угоді та скріплення цієї угоди печаткою ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ".

Жодних доказів на підтвердження того, що укладена сторонами додаткова угода протирічить засадам справедливості, добросовісності та розумності до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів того, що підписуючи оскаржувану угоду повноважний представник ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" не усвідомлював умов щодо розміру орендної плати та значного завищення вказаного розміру у співвідношенні до звичайних цін що склались за подібні об`єкти оренди.

За таких обставин договір суборенди № 5 від 01.07.2018 р. у сукупності з умовами додаткової угоди від 01.07.2018 р. відповідає вимогам законодавства, доказів протилежного позивачем за зустрічним позовом до суду не надано.

За таких обставин, враховуючи той факт, що у цивільних правовідносинах сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, не доведення позивачем за зустрічним позовом наявності фактів невідповідності умов договору прямим вказівкам як господарського, так і цивільного законодавства, суд приходить до висновку про те, що позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для визнання недійсною Додаткової угоди від 01.07.2018 р. до Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.07.2018 р. № 5, укладеної між ФОП Крамаренко О. Є. та ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ", а відтак і підстав для задоволення вимог зустрічного позову в цій частині.

Твердження позивача за зустрічним позовом щодо припинення дії договору суборенди нежитлового приміщення від 01.07.2018 р. № 5 з 13.03.2019 р. - з моменту повідомлення орендаря суборендарем про розірвання Договору - на підставі ст. 291 ГК України - у зв`язку з закриттям (ліквідацією) відокремленого підрозділу позивача, для діяльності якого винаймалось приміщення у відповідача та відповідна позовна вимога, не підтверджується матеріалами справи, протирічить правовідносинам, що склались між сторонами та приписам закону.

Так, за приписами ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Ч. 4 ст. 284 ГК України, унормовує, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Сторонами було погоджено, що строк дії договору суборенди становить до 30.11.2020 включно (п. 7.1 Договору суборенди).

Особливого порядку розірвання спірного договору на вимогу суборендаря (ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ") умови договору не містять.

За загальним правилом, одностороння відмова від договору оренди не допускається.

За приписами ч. 2-3 ст. 291 ГК України, договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

З наданих до матеріалів справи листів (лист ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ" № 13/03-19 від 13.03.19. про розірвання договору та листи ФОП Крамаренко О.Є від 29.03.2019 р. № 244/6107-ЗВ/СО, № 245/6107-ЗВ/СО) вбачається, що сторонами не досягнуто згоди щодо розірвання договору у за згодою сторін.

Частиною 4-5 ст. 188. ГК України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Статтею 652 ЦК України, унормовано, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Проте, позивачем за зустрічним позовом не доведено, що після недосягання згоди щодо розірвання договору за згодою сторін, ним були вчинені будь-які дії щодо захисту своїх прав та реалізації права на передачу спору щодо розірвання договору на вирішення суду.

Щодо посилання ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ" на п. 3 ч. 2 ст. 291 ГК України, яким унормовано, що договір оренди припиняється у разі ліквідації суб`єкта господарювання - орендаря, то вказані норми не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки:

- по-перше, спірний договір суборенди було укладено юридичною особою - ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ" (ідент. код 35653099), доказів ліквідації вказаної юридичної особи до матеріалів справи не надано;

- по-друге, не доведено, що орендоване приміщення використовувалось саме з метою розміщення відокремленого структурного підрозділу "Запорозьке відділення № 1", виходячи з того, що у договорі сторони, визначаючи мету оренди приміщення, зазначили - ведення господарської діяльності (п. 1.2 договору);

- по-третє, наказ № 7 "Про ліквідацію відокремленого структурного підрозділу" від 12.03.2019 р. не є належним доказом відповідної ліквідації оскільки, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зробленого судом 13.11.2019 р., відомості про ліквідацію відокремленого підрозділу внесені лише у жовтні 2019 року, а станом на 03.09.2019 року відокремлений структурний підрозділ "Запорозьке відділення № 1" був наявний у структурі юридичної особи ТОВ "ВУТЕК-ІНВЕСТ".

Враховуючи вищевикладене, суд визнає зустрічний позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Одночасно судом при дослідження умов, укладеного між сторонами договору, встановлено, що п. 9.2 договору суборенди сторонами було передбачено, що у випадку якщо використання Суборендарем об`єкта оренди згідно п. 1.2. даного Договору не можливо, суборендар звільняється від сплати суборендної плати за увесь час фактичного невикористання об`єкта суборенди. Проте, суборендар не надав до суду доказів реалізації й цього наданого йому права. Так, до матеріалів справи не надано доказів повернення орендованого приміщення орендарю за актом прийому-передачі, як того вимагають умови п. 2.3 договору, та навіть будь-яких доказів звільнення вказаного приміщення.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

З огляду на викладені обставини, позивачем за зустрічним позовом не доведено, а судом, на підставі зібраних в матеріалах справи доказів, не встановлено існування обставин на які посилався заявник в обґрунтування своїх вимог, а тому відповідні вимоги про визнання недійсною додаткової угоди та розірвання договору суборенди № 5 від 01.07.2018 р. задоволенню не підлягають.

Надаючи правову кваліфікацію вимогам первісного позову, з урахуванням вищевикладених обставин встановлених судом щодо дійсності додаткової угоди та дії договору оренди у спірний період з квітня по вересень 2019 року, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов`язковим для виконання кожної із сторін.

Згідно зі статтею 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання вимог Договору суборенди № 5 від 01.07.2018 р. відповідачем за первісним позовом (ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ") було прийнято в строкове платне користування нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна буд. 11 загальною площею 17,50 кв. м. (далі за текстом - об`єкт суборенди), яке належить орендарю на підставі договору оперативної оренди від 01 січня 2018р. № 1. Об`єкт суборенди позначений на план-схемі, що є невід`ємною частиною даного Договору. Та взяті на себе зобов`язання у строк визначений договором сплатити орендну плату у розмірі узгодженому сторонами на власним розсуд.

Частиною першою статті 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що за відповідачем за первісним позовом обліковується заборгованість з орендної плати та витрат на утримання майна за період з квітня та вересень 2019 року в загальному розмірі 144540,43 грн., з яких орендна плата за квітень - 19432,43 грн.; за травень - 24700,56 грн.; за червень - 24627,19 грн. ; за липень - 24456,00 грн., за серпень - 24456,00 грн.; за вересень - 24456,00 грн.; експлуатаційні витрати у загальній сумі 2412,28 грн.

Відповідно до частини третьої статті 285 ГК України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу частини першої статті 291 ГК України не допускається.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем за первісним позовом заборгованості з орендної плати та витрат на утримання майна, що є предметом позову, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів, як і не доведено належними доказами підстав для звільнення останнього від сплати вказаних платежів в порядку п. 9.2 договору суборенди.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав. зв`язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення первісних позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 142128,15 грн. та витрат на утримання майна в сумі 2412,28 грн.

З приводу первісних позовних вимог про стягнення з відповідача пені та 3% річних, суд зазначає наступне.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Згідно приписів статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 5.1. договору, у випадку не належного виконання суборендарем своїх зобов`язань по сплаті суборендної плати, суборендар сплачує неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем за первісним позовом заявлених до стягнення пені у розмірі 13317,00 грн. та 3% річних у розмірі 1212,00 грн., враховуючи визнання ТОВ "ВУТЕК- ІНВЕСТ" таким, що прострочив взяті на себе зобов`язання, суд встановив, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає умовам договору, правовідносинам що склались між сторонами та підлягає задоволенню.

Як наслідок, заявлені позивачем за первісним позовом вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі та експлуатаційним витратам за період з квітня по вересень 2019 р. з врахуванням штрафних санкцій та 3% річних, підлягають задоволенню.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору за первісним позовом на відповідача за первісним позовом, а за зустрічним позовом - на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 231, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУТЕК-ІНВЕСТ" (61058, м. Харків, вул. Сумська, 47, оф. 14; ідент. код 35653099) на користь Фізичної особи - підприємця Крамаренко Олени Євстахіївни ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) суму боргу з суборендної плати у розмірі 142128,15 грн., 13317, 00 грн. пені, 1212,00 грн. 3% річних, 2412,28 грн. витрат з експлуатації об`єкта суборенди, а також 2386,05 грн. витрат зі сплати судового збору за подачу первісного позову.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУТЕК-ІНВЕСТ" до Фізичної особи - підприємця Крамаренко Олени Євстахіївни про визнання недійсною додаткової угоди та розірвання договору суборенди - відмовити повністю.

5. Судові витрати, сплачені за подачу зустрічного позову, покласти на позивача за зустрічним позовом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "09" грудня 2019 р.

Суддя М.І. Шатерніков