ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
16.12.2019 Справа № 905/2318/19
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення за накладною № РН-0002060 від 14.11.2019р. до Договору купівлі-продажу КС/125-18 від 01.01.2018 року у розмірі 145 099, 60 грн. основного боргу, 44 263, 97 грн. пені, а також сплаченого заявником судового збору у розмірі 192, 10 грн.
Заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент», звернувся до господарського суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення за накладною № РН-0002060 від 14.11.2019р. до Договору купівлі-продажу КС/125-18 від 01.01.2018 року у розмірі 145 099, 60 грн. основного боргу, 44 263, 97 грн. пені з боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс».
Вимоги заявника ґрунтуються на неналежному виконанні боржником своїх зобов`язань за договором в частині сплати за поставлений товар в належні строки, внаслідок чого утворилась основна заборгованість та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій.
Суд, дослідивши заяву про видачу наказу та додані до неї докази, встановив наступне.
1 січня 2018 року між заявником та боржником укладено договір № КС/125-18, за змістом п. 1.1. якого заявник зобов`язується передати у власність боржнику, а боржник зобов`язується прийняти і оплатити продукцію на умовах та в порядку, встановленому цим договором.
В обґрунтування прострочення виконання боржником своїх зобов`язань за Договором заявник посилається на п. 4.2. Договору, згідно якого встановлено, що оплата повинна проводитися протягом 60 днів з дати поставки кожної конкретної партії Товару.
Але, разом з тим, в матеріалах заяви є Специфікація № 10 до Договору, умовами пункту 4 якої обумовлено, що сплата відбувається з відстроченням на 120 календарних днів з моменту постачання товару.
В матеріалах справи наявна накладна № РН-0002060 від 14 листопада 2019 року, згідно якої вбачається, що заявник 14 листопада 2019 року передав, а боржник прийняв товар на суму у розмірі 363 636, 00 грн.
З розрахунку штрафних санкцій, доданого до заяви про видачу наказу, вбачається, що на заборгованість за накладною РН-0002060 заявником нараховано пеню на суму 363 636, 00 грн. у період з 13 січня 2019 року по 17 травня 2019 року у розмірі 442 263, 97 грн.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися у строки, встановлені договором.
Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.
Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов`язань у відносинах суб`єктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».
Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Таким чином, з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату всієї заборгованості за накладною № РН-0002060, що є самостійною підставою для відмови у видачі наказу.
Враховуючи п. 4 Специфікації № 10, належним періодом нарахування пені є термін з 15 березня 2019 року (перший день прострочення платежу за накладною) по 17 травня 2019 року (останній день, визначений у розрахунку пені заявника).
Крім того, виходячи зі змісту заяви про видачу наказу, боржником частково сплачено товар, а залишок заборгованості становить 145 099, 60 грн., у той час як заявником пеня нараховується на всю суму товару за накладною у розмірі 363 636, 00 грн.
П. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Суд, перерахувавши нарахування пені належним чином, дійшов висновку про відмову в частині заявлених вимог щодо стягнення пені в рамках суми у розмірі 35 192, 26 грн. у зв`язку з відсутністю підтвердження наявності права грошової вимоги у заявника.
Суд вважає за необхідне роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу не позбавляє права заявника на повторний розгляд таких позовних вимог в порядку позовного провадження.
Суд, керуючись ст. 152 Господарського процесуального кодексу України,-
Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення за накладною РН-0002060 від 14.11.2019р. до Договору купівлі-продажу КС/125-18 від 01.01.2018 року в частині заявлених вимог в сумі 35 192, 26 грн. пені, а також у стягненні судового збору в сумі 35, 69 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в Східний апеляційний господарський суд протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.