РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.12.2019Справа № 910/12114/19
За позовом Фізичної особи-підприємця Мостової Наталії Володимирівни

до Фізичної особи-підприємця Буланової Надії Ігорівни

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Намортранс»

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Соловій-Транс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 259 364,71 грн.

Господарський суд міста Києва у складі

судді Спичак О.М.

за участю секретаря судового

засідання Смігунов В.В.

Представники учасників справи:

від позивача: Біла О.В.;

від відповідача:Ковальов Ю.Ю.;

від третьої особи-1: не з`явились;

від третьої особи-2: не з`явились;

від третьої особи-3: не з`явились;

від третьої особи-4: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Мостова Наталія Володимирівна звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Буланової Надії Ігорівни про розірвання Договору про стягнення 259 364,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незбереженням відповідачем вантажу під час перевезення за Договором-заявкою № З19-001159 від 19.03.2019, що завдало позивачу збитки в сумі 259 364,71 грн. вартості втраченого вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Мостової Наталії Володимирівни залишено без руху.

Ухвалою від 18.09.2019 судом було відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання на 08.10.2019.

07.10.2019 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив, у якому останній проти позову заперечує, стверджуючи, що документи, залучені до позовної заяви, жодним чином не підтверджують наявності зв`язку між договором, який був укладений між позивачем та відповідачем, та збитками, відшкодування яких вимагає позивач. А також, що в ТТН, що додані до позовної заяви, немає жодного посилання на відповідача, в жодному документі немає посилань на ПП «Соловій-Транс», якому позивач відшкодував збитки, до позовної заяви не долучені документи, що доводять зв`язок між всіма цими особами, подіями і відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 призначено розгляд справи в судовому засіданні 08.10.2019 в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2019 ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/12114/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі № 910/12114/19 призначено на 06.11.2019. Залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Намортранс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Насіння», Товариства з обмеженою відповідальністю «Соловій-Транс». Залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача - ОСОБА_1

28.10.2019 на адресу Господарського суду міста Києва від ПП «Соловій-Транс» та ТОВ «Намортранс» надійшли пояснення.

29.10.2019 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

05.11.2019 на адресу Господарського суду міста Києва від ТОВ «Торговий дім «Насіння» надійшли пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 підготовче засідання у справі відкладено на 27.11.2019.

27.11.2019 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.12.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 10.12.2019 позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.12.2019, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» та Товариствомз обмеженою відповідальністю «НАМОРТРАНС» було укладено Договір №1-2601/пв7 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом при внутрішніх перевезеннях територією України, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» виступило у якості Замовника послуг на організацію перевезення вантажів, а Товариство з обмеженою відповідальністю «НАМОРТРАНС» виступило як Експедитор.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Експедитор підставі заявок за плату і за рахунок Замовника надає послуги по виконанню чи організації та забезпеченню виконання перевезення вантажу власним або найманим вантажним транспортом надає Замовнику послуги, пов`язані зі складським обслуговуванням товарів Замовника (в т.ч. зберігання Товару у складському приміщенні).

Також, згідно з п. 6.6 Договору Експедитор виступає поручителем за виконання зобов`язань особами, які ним залучені до виконання даного договору (делькрeдeрe) та несе у повному розмірі матеріальну відповідальність за невиконання ними обов`язків.

З метою виконання взятих на себе зобов`язань, ТОВ «НАМОРТРАНС» залучив до організації перевезення третю особу - Приватне підприємство «Соловій-Транс», про що між ними укладено Договір-Заявку №319-001159 від 19.03.2019.

В свою чергу, з метою виконання взятих на себе зобов`язань, ПП «СОЛОВІЙ-ТРАНС» залучив до організації перевезення третю особу - ФОП Мостова Наталія Володимирівна, про що між ними укладено Договір-Заявку №319-001159 від 19.03.2019.

В подальшому, з метою виконання взятих на себе зобов`язань, ФОП Мостова Наталія Володимирівна (позивач, Експедитор1) залучила до організації перевезення третю особу - ФОП Буланову Надію Ігорівну (відповідач, Експедитор2), про що між ними укладено Договір-Заявку №319-001159 від 19.03.2019, відповідно до якої відповідач зобов`язався здійснити перевезення вантажу за маршрутом м. Мартусівка- м.Бориспіль - с. Топчине - с. Мариївка, с.Поливанка, с. Дмирівка (Дніпропетровська область).

Укладаючи Договір - Заявку № 319-001159, відповідач зазначив, що перевезення буде здійснюватись автомобілем Мерседес AI3380CT під керуванням водія ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 01.04.2016 відповідачем та ОСОБА_1 укладено договір № 025 про надання експедиторських послуг під час перевезень вантажів автомобільним транспортом від 01.04.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вказаної заявки, 19 березня 2019 року відповідачем було подано транспортний засіб Мерседес номерний знак НОМЕР_1 для перевезення вантажу під керуванням ОСОБА_1 .

Завантаження (приймання) товару було здійснене 19.03.2019 у м. Бориспіль та с. Мартусівка (Бориспільський район). Отримання товару відповідачем підтверджується ТТН № 000002527, № 000002529, № 000002553, № 512ТДН від 19.03.2019.

Таким чином, відповідачем прийнято до перевезення вантаж - насіння на загальну вартість 1592371,92 грн.

Здійснення вказаного перевезення відповідачем підтверджується також підписаним ним та скріпленим його печаткою Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №28 від 21.03.2019.

Після прибуття вантажу до місця вивантаження, виявлено нестачу частини вантажу на сум 259 364,71 грн., що перевозився згідно товаро-транспортних накладних № 000002527, № 000002529, № 000002553, № 512ТДН від 19.03.2019, а саме: насіння соняшнику ЕС НОВАМІС СЛ (імпорт) у кількості 30 мішків, вартість втраченого вантажу 110 448,00 грн; насіння соняшнику ЕС ТЕРРАМІС СЛ (укр.) у кількості 8 мішків, вартість втраченого вантажу 29 452,80 грн; насіння кукурудзи P9241 у кількості 12 мішків, вартість втраченого вантажу 54 299,95 грн; насіння соняшнику Естрада_укр 150K Круїзер у кількості 15 мішків, вартість втраченого вантажу 65 163,96 грн.

Дана нестача підтверджується записами в ТТН та Актом від 21.03.2019.

Пунктом 9 Договору-Заявки № 319-001159 від 19 березня 2019 р про надання транспортно-експедиційних послуг передбачено, що Експедитор 2 несе відповідальність за втрату, нестачу, пошкодження вантажу в межах його повної вартості (в т.ч. податки та мито) та зобов`язаний відшкодувати Експедитору1 всі збитки, завдані неналежним виконанням умов даного договору.

01 квітня 2019 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» звернулося до з претензією до ТОВ «НАМОРТРАНС» про відшкодування вартість втраченого вантажу у розмірі 259 364,71 грн.

ТОВ «НАМОРТРАНС» перерахувало ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» вартість втраченого вантажу в сумі 259 364,71 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №2880 від 26.06.2019, №2999 від 30.07.2019, №3112 від 30.08.2019, №3226 від 27.09.2019

В свою чергу, ТОВ «НАМОРТРАНС» вимагало у Приватне підприємство «Соловій-Транс», відшкодувати вартість втраченого вантажу у розмірі 259 364,71 грн.

Приватне підприємство «Соловій-Транс» перерахувало ТОВ «НАМОРТРАНС» вартість втраченого вантажу в сумі 259 364,71 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1238 від 11.07.2019.

В свою чергу, Приватне підприємство «Соловій-Транс» вимагало у ФОП Мостової Наталії Володимирівни, відшкодувати вартість втраченого вантажу у розмірі 259 364,71 грн.

ФОП Мостова Наталія Володимирівна перерахувала ПП «Соловій-Транс» вартість втраченого вантажу в сумі 259 364,71 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1414 від 11.07.2019.

В подальшому, ФОП Мостова Наталія Володимирівна звернулась до відповідача з претензією про відшкодування вартість втраченого вантажу у розмірі 259 364,71 грн.

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що зумовило звернення до суду з даним позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 909 ЦК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Виходячи зі змісту наведених норм перевізник є таким учасником процесу перевезення вантажів, функціональне призначення якого полягає у наданні транспортної послуги - переміщення продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання.

Правовий статус перевізника характеризує те, що він є суб`єктом господарювання, який на виконання умов договору перевезення вантажу зобов`язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу. Перевізник є стороною договору перевезення вантажу і зазначається як такий у відповідних транспортних документах.

Статтею 316 ГК України визначено, що за договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Отже, транспортне експедирування є видом господарської діяльності, спрямованої на організацію процесу перевезення вантажів. Експедитор є таким суб`єктом господарювання, функціональне призначення якого полягає в організації та сприянні здійсненню процесу вантажів. Експедитором може бути, як суб`єкт господарювання (транспортно-експедиційна організація), так і безпосередньо перевізник. Транспортне експедирування - це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях.

Основні умови здійснення транспортно-експедиційного обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів визначено у Законі України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

Крім того, з аналізу ч. 1 ст. 929 ЦК випливає, що за предметом договори транспортного експедирування поділяються на договори з виконання послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу, договори з організації виконання таких послуг, а також договори, у яких обов`язки експедитора мають одночасно виконавчий та організаційний характер.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором транспортного експедирування, у якому обов`язки експедитора мають одночасно виконавчий та організаційний характер.

При цьому за умовами п.9 договору, відповідач несе відповідальність за втрату, нестачу, пошкодження вантажу в межах його повної вартості (в т.ч. податки та мито) та зобов`язаний відшкодувати позивачу всі збитки, завдані неналежним виконанням умов даного договору.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Нормами ст. 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов`язання, розмір збитків, причинний зв`язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Статтею 623 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Матеріалами справи встановлено факт завдання позивачу збитків внаслідок втрати вантажу при перевезенні за ТТН № 000002527, № 000002529, № 000002553 № 512ТДН від 19.03.2019.

Обставини завдання шкоди позивачу, наявність усіх чотирьох елементів правопорушення, з наявністю яких чинне законодавство покладає на винну особу обов`язок відшкодувати завдані збитки підтверджується наданими матеріалами та поясненнями учасників справи.

Зокрема, враховуючи обсяг відповідальності транспортного експедитора за договором, приймаючи до уваги наведені вище обставини, господарський суд дійшов висновку про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами правочину в частині збереження вантажу та належної організації перевезення, що у відповідності до зазначених вище норм чинного законодавства є однією зі складових елементів складу цивільного правопорушення.

Кількість та вартість втраченого при пред`явленні даного позову було визначено згідно ТТН № 000002527, № 000002529, № 000002553 № 512ТДН від 19.03.2019 та відповідачем не спростовано.

При цьому, твердження відповідача щодо його непричетності до перевезення за ТТН № 000002527, № 000002529, № 000002553 № 512ТДН від 19.03.2019 спростовуються встановленими судом обставинами справи та поясненнями учасників справи.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт завдання відповідачем збитків позивачу на суму 259 364,71 грн. у зв`язку із втратою вантажу при перевезенні документально підтверджений, у зв`язку із чим суд задовольняє позовні вимоги.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Буланової Надії Ігорівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Мостової Наталії Володимирівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) суму збитків в сумі 259 364 грн. 71 коп. та судовий збір в розмірі 3 890 грн. 47 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст рішення складено 12.12.2019.

СуддяО.М. Спичак