ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/1025/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Стратієнко Л.В., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Півень А.Л.;

за участю представників:

позивача - Глущенко В.В.- адвокат;

відповідача - не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Господарського суду Одеської області

(суддя Петров В.С)

від 01.07.2019

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Л.В. Поліщук, судді - Будішевська Л.О., Таран С.В.)

від 24.09.2019

у справі за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси»

про стягнення 1 343 623,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. 08.04.2019 Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (надалі - АТ «Укртрансгаз», позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (надалі - КП «Теплопостачання міста Одеси», відповідач) про стягнення 1 354 187,75 грн, з яких 1 245 250,58 грн - пені та 108 937,17 грн - 3% річних за прострочку оплати за транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

03.06.2019 позивач подав до суду заяву, відповідно до якої зменшив розмір позовних вимог до 1 343 623,99 грн та просив стягнути пені в сумі 1 219 439,87 грн з урахуванням положень статті 258 Цивільного кодексу України та 3% річних в сумі 124 184,12 грн.

1.2. Позовна заява обґрунтована такими обставинами:

1.2.1. 01 квітня 2016 року між ПАТ «Укртрансгаз» та КП «Теплопостачання міста Одеси» укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /686-Т/ТМО-222/16. В подальшому згідно рішення акціонера № 186 від 21 травня 2018 змінено тип та найменування позивача з ПАТ «Укртрансгаз» на Акціонерне товариство «Укртрансгаз».

1.2.2. Як вказує позивач, за умовами зазначеного договору ПАТ «Укртрансгаз» взяло на себе зобов`язання надати КП «Теплопостачання міста Одеси» послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а останній зобов`язався внести плату за надані послуги в розмірі, у строки та порядку, передбачених умовами договору.

1.2.3. Відповідно до п. 5.5 договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 % попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

1.2.4. Підпунктами 6.3.1, 6.3.2 пункту 6.3 договору передбачено, що замовник зобов`язаний виконувати умови договору своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору.

1.2.5. Відповідно до пункту 7.3 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

1.2.6. Позивач стверджує, що він на виконання умов укладеного між сторонами договору передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 46 039 866,38 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

1.2.7. Проте відповідач несвоєчасно розрахувався за поставлений природний газ, внаслідок чого позивач просить стягнути з нього пеню та 3% річних відповідно до статей 230-232 Господарського кодексу України, статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та статей 549, 625 Цивільного кодексу України.

1.3. Відповідач, заперечивши проти задоволення позову вказав, що:

- позивач пропустив строк позовної давності до вимог про стягнення пені за період січень-лютий 2018 року;

- КП «Теплопостачання міста Одеси» дотримувався нормативів перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, тобто ним здійснено усі залежні від нього заходи для дотримання вимог чинного законодавства щодо проведення розрахунків в частині оплати поставки природного газу - на рахунок постачальника із спеціальними обов`язками;

- своєчасність оплати наданих послуг не залежала від відповідача, оскільки держава, приймаючи відповідні нормативно - правові акти, змінила цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів, тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, та жодним чином не залежать від волевиявлення сторін, зокрема, домовленості щодо строку виконання зобов`язання, визначеного пунктом 6.1 договору;

- встановлення вищевказаного порядку виключає можливість альтернативного здійснення розрахунків, що в свою чергу позбавляє можливості відповідача за своєю волею виконувати зобов`язання за договором в повному обсязі, використовуючи усі наявні рахунки підприємства.

Також, відповідач просив зменшити розмір 3% річних та пені на 70%.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.07.2019 у справі № 916/1025/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019, позов задоволено частково. Стягнуто з КП «Теплопостачання міста Одеси» на користь АТ «Укртрансгаз» 1 097 495,88 грн пені за несвоєчасну оплату вартості наданих послуг за транспортування газу та 124 184,12 грн 3% річних. В решті позову відмовлено, розмір пені зменшено на 10% від розрахованої позивачем суми.

2.2. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач здійснив правильний розрахунок пені за період з 08.04.2018 по 13.11.2018 з урахуванням вимог пункту 7.2 договору та облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення, проте зменшив її розмір на 10% від заявленої позивачем суми враховуючи такі обставини:

- відповідно до даних балансу (звіту про фінансовий стан) КП «Теплопостачання міста Одеси» станом на 31.03.2019 заборгованість державного бюджету перед підприємством складає понад 201 млн. грн;

- КП «Теплопостачання міста Одеси» є соціально необхідним теплопостачальним підприємством, яке надає послуги теплопостачання міста Одеси та гарячого водовідведення близько 95% міста Одеси та на сьогодні знаходиться на межі банкрутства;

- основним фактором важкого фінансового стану підприємства є: економічно необґрунтовані тарифи на теплову енергію та послуги теплопостачання, які відшкодовують менш ніж 80% фактичної собівартості; несвоєчасне відшкодування різниці в тарифах для населення та відсутність механізму погашення різниці в тарифах для споживачів бюджетної та промислової сфери; внаслідок дії Постанови Кабінету міністрів від 18.07.2014 № 217 «Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для розрахунків з гарантованим постачальником природного газ», з рахунку КП «Теплопостачання міста Одеси» щоденно списується на користь НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Одеська ТЕЦ», ПАТ «Одесагаз» та ПАТ «Укртрансгаз» близько 92 % надходжень від споживачів теплової енергії, у зв`язку з чим підприємство залишається без оборотних коштів та можливості здійснити виплату заробітної плати, оплату обов`язкових платежів до бюджету за спожиту електроенергію, водопостачання та водовідведення та всі інші платежі для забезпечення технологічного процесу, особливо в міжопалювальний період.

2.3. Суд першої інстанції дослідив та перевірив здійснений позивачем розрахунок 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості послуг з транспортування природного газу та дійшов висновку, що розрахунок здійснений правильно.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та виклад позиції інших учасників справи

3.1. 16.10.2019 АТ «Укртрансгаз» звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 01.07.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 916/1025/19 в частині зменшення розміру неустойки на 10% та відмови у зв`язку з цим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 121 943,99 грн.

3.2. Касаційну скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваних судових рішень з порушенням норм матеріального права, зокрема статей 526, ч. 1 ст. 530, 546, 549, 550, 551, 552, 610, 611 та 612 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 193, 230, 231, 232, 233 Господарського кодексу України та процесуального права, а саме статей 73, 74, 76 - 79, 86, 91, 236 Господарського процесуального кодексу України.

3.2.1. Також скаржник зазначає про відсутність підстав для зменшення розміру пені, оскільки суд вправі зменшити розмір пені, яка підлягає до стягнення зі сторони, що порушила зобов`язання лише у виняткових випадках. На думку заявника, зменшення неустойки суперечить основним засадам судочинства з рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, верховенству права та завданню господарського судочинства зі справедливого, неупередженого вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, закріплених у статті 129 Конституції України та статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

3.2.2. АТ «Укртрансгаз» стверджувало, що судами при зменшенні розміру пені не враховано інтереси позивача, оскільки ні з матеріалів справи, ні з тексту самого рішення незрозуміло, які саме інтереси сторін було враховано і яким чином інтереси сторін вплинули на рішення суду в частині зменшення розміру пені.

3.3. Відзиву на касаційну скаргу від відповідача не надходило.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4. Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

4.1. Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

4.2. Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

4.3. Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

4.4. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

4.5. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

4.6. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, при зменшенні розміру пені врахував ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором (зокрема їх повне виконання), а також прийняв до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах. Також суди врахували, що основним різновидом господарської діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря населенню та іншим споживачам, і те, що основним споживачем послуг відповідача з централізованого теплопостачання є населення.

4.7. Аргументи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанцій, та переоцінки оцінених ними доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваних судових рішеннях.

4.8. Водночас, касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.9. Обставин порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права матеріали справи не містять.

5. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.2. Верховний Суд вважає висновки Господарського суду Одеської області та Південно-західного апеляційного господарського суду обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника у касаційній скарзі висновків суду попередніх інстанцій не спростовують.

5.3. З огляду на викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6. Розподіл судових витрат

6.1. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 01.07.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 916/1025/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Л. Стратієнко

І. Ткач