ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"17" грудня 2019 р.м. Одеса № 916/3718/19
Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши позовні матеріали (вх. № 3829/19 від 12.12.2019р.),
за позовом: акціонерного товариства „Українська залізниця в особі філії „Дарницький вагоноремонтний завод акціонерного товариства „Українська залізниця
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю „Вантажна транспортна компанія
про визнання актів недійсними та зобов`язання повернути майно.
Акціонерне товариство „Українська залізниця в особі філії „Дарницький вагоноремонтний завод акціонерного товариства „Українська залізниця звернулось до господарського суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Вантажна транспортна компанія про визнання актів подачі-повернення вагонів у кількості 10 штук недійсними та зобов`язання відповідача повернути позивачу вагони у кількості 114 штук. Позовні вимоги обґрунтовані фактом перевищення посадовою особою зобов`язань за договором про надання послуг з організації перевезення вантажу, в результаті чого відповідачем було неправомірно передано у користування вагони у кількості 114 штук.
Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у даній справі, господарський суд виходить з наступного.
Приписами ст. 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Відповідно до ч. ч. 1-2, 6 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є, зокрема, господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України. Суб`єкти господарювання, зазначені у пункті першому частини другої цієї статті, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.
Згідно з ч. 4 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.
Підсумовуючи вищенаведене господарський суд доходить висновку, що позивачем за заявленими у даній справі вимогами виступає юридична особа акціонерне товариство „Українська залізниця. При цьому, позов був поданий до суду позивачем в особі власної філії.
Згідно ч. 2 ст. 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до ч. 5 ст. 164 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Господарський суд зауважує, що позовна заява від імені позивача, тобто „Українська залізниця, юристами юридичного відділу філії Луговим М.І. та Карповець Н.В., на підставі виданих останнім довіреностей.
30.09.2016р. набрав чинності Закон України „Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) від 02.06.2016 № 1401-VIII, яким було доповнено Конституцію України статтею 131-2.
Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Відповідно до п. 11 ч. 16-1 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.
Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Згідно з ч. 3 ст. 56, ч. ч. 1-2 ст. 58 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.
Таким чином, представництво у судах першої інстанції на момент подання акціонерним товариством „Українська залізниця позовної заяви здійснюється виключно прокурорами або адвокатами, а також керівниками, за винятком органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
При цьому, враховуючи вимоги ст. 12 ГПК України, господарський суд зазначає, що дана справа не є малозначною, оскільки ціна позову перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а, отже дана позовна заява може бути підписана від імені акціонерного товариства „Українська залізниця керівником товариства або адвокатом.
Варто зауважити, що додані акціонерним товариством „Українська залізниця до позовної заяви документи, а саме: довіреність, видана Луговому М.І. та Карповець Н.В., не містять відомостей щодо набуття представниками позивача права на заняття адвокатською діяльністю. При цьому, у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутня інформація щодо набуття вказаними представниками статусу адвоката.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.
Проте, в порушення вимог ст. 164 ГПК позивачем не було надано господарському суду договору №07/16/11/01-Р від 11.07.2016р. з додатками, додаткової угоди №1 від 31.10.2016р., Положення про філію „Дарницький вагоноремонтний завод акціонерного товариства „Українська залізниця, про що канцелярією суду складено акт №01-11/634/2019 від 12.12.2019р.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно зі ч. ч. 1-2 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.
Відповідно до п. 2.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21.02.2013р. № 7 судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Правова позиція господарського суду щодо необхідності визначення судового збору за позовною вимогою про зобов`язання повернути майно, яка обґрунтована приписами ст. 1212 ЦК України, як зі спору майнового характеру, відповідає висновкам наведеним у постанові Верховного Суду від 09.04.2019р. по справі №916/368/18.
В свою чергу, у відповідності до ст.ст. 1 3 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011р. № 3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду. Судовий збір справляється зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Статтею 4 Закону України „Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положеннями ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2019 рік від 23.11.2018 № 2629-VIII встановлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн.
З огляду на викладене вище, господарський суд зауважує, що позивач при звернення до суду із позовною вимогою про зобов`язання повернути вагони у кількості 114 штук повинен був сплатити суму судового збору, визначену з урахуванням вартості такого майна, відповідно до вимог чинного законодавства. Проте, судовий збір за даною вимогою був сплачений позивачем як за вимогу немайнового характеру, а саме у розмірі 1921,00 грн., та без визначення вартості такого майна.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги неподання позивачем доказів на підтвердження підписання позовної заяви особами, які мають статус адвоката, враховую ненадання позивачем договору №07/16/11/01-Р від 11.07.2016р. з додатками, додаткової угоди №1 від 31.10.2016р., Положення про філію „Дарницький вагоноремонтний завод акціонерного товариства „Українська залізниця, а також неповідомлення суду інформації про вартість майна, на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України вказану позовну заяву слід залишити без руху та встановити позивачу 10-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви та надання суду відповідних доказів на підтвердження їх усунення.
Господарський суд звертає увагу позивача, що у випадку не усунення названих недоліків у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Керуючись ст. 162, ч. 1 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
1. Позовну заяву акціонерного товариства „Українська залізниця в особі філії „Дарницький вагоноремонтний завод акціонерного товариства „Українська залізниця до товариства з обмеженою відповідальністю „Вантажна транспортна компанія про визнання актів недійсними та зобов`язання повернути майно залишити без руху.
2. Встановити акціонерному товариству „Українська залізниця в особі філії „Дарницький вагоноремонтний завод акціонерного товариства „Українська залізниця 10-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів, що підтверджують набуття ОСОБА_1 М.І. та Карповець Н.В. статусу адвоката; надання договору №07/16/11/01-Р від 11.07.2016р. з додатками, додаткової угоди №1 від 31.10.2016р., Положення про філію „Дарницький вагоноремонтний завод акціонерного товариства „Українська залізниця; та надання доказів сплати судового збору у розмірі, який повинен бути визначений виходячи із вартості вагонів у кількості 114 штук.
Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Суддя С.П. Желєзна