ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. Справа№ 911/1442/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Варданян А.А. - адвокат

від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»

на рішення Господарського суду Київської області, ухвалене 08.10.2019, повний текст якого складено 11.10.2019

у справі № 911/1442/19 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хеліпорт»

про стягнення неустойки та розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про розірвання укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки № 940 від 31.08.2012 та стягнення з відповідача неустойки у розмірі 209 959,10 грн. за порушення строків поставки товару, нарахованої за період з 10.10.2018 по 08.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, у порушення умов спірного договору поставки, відповідачем товар не поставлено, що підтверджується тим, що:

- документ із назвою «Акти Прийому-передачі товару», що мають відмітку про їх складання 03.09.2012, 26.09.2012 та 03.12.2012, як документи первинного бухгалтерського обліку мають відмітку про місце їх складання у місті Сімферополі, тоді як умовами п. 2.1 спірного договору визначено, що місцем поставки є: база ПТОіК, АР Крим, Сакський р-н, село Каменоломня, вул. Київська №7;

- довіреності на отримання ТМЦ №500/634 від 31.08.2012, №583/634 від 24.09.2012, №789/634 від 26.11.2019 складено з грубим порушенням вимог п. 6 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 за № 99;

- відповідно до п. 3.5 спірного договору, товарно-транспортні накладні на постачання товару не оформлювались у відповідності до розділу 11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, на всю номенклатуру продукції виробничо-технічного призначення;

- за умовами спірного договору поставка товару здійснюється протягом 5 днів з моменту одержання відповідачем письмового замовлення від позивача. Як зазначає позивач, його замовлення №04/2.1.993 від 31.08.2012 передбачало постачання продукції однією партією всієї номенклатури продукції, зазначеної у Специфікації №1 (Додаток №1 до договору) загальною договірною вартістю 1 182 640,00 грн., а відтак, весь товар повинен був бути поставлений відповідачем у строк до 05.09.2012, проте відповідач здійснив поставку товару у встановлені терміни лише на суму 550 283,83 грн., про що складено Акт прийому-передачі від 03.09.2012. Частина продукції на суму 553 060,10 грн. поставлена з простроченням договірних зобов`язань: на 21 календарний день - згідно Акту прийому-передачі від 26.09.2012 на суму 167 345,40 грн.; на 88 календарних днів згідно Акту прийому-передачі від 03.12.2012 на суму 385 714,70 грн., а товар на суму 79 296,07 грн. згідно із письмовим замовленням від 31.08.2012 поставлено не було.

Рішенням Господарського суду Київської області від 08.10.2019, повний текст якого складено 11.10.2019, у справі № 911/1442/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що:

- на виконання умов спірного договору відповідач передав, а позивач прийняв товар, що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними №РН-0000016 від 03.09.2012, №РН-0000017 від 26.09.2012, №РН-0000040 від 03.12.2012 та актами прийому-передачі товару від 03.09.2012, 26.09.2012, 03.12.2012, які містять посилання на спірний договір, перелік товарів, найменування сторін, їх реквізити, підписи представників сторін, вказані документи скріплені печатками підприємств, а відтак, зазначені видаткові накладні та акти прийому-передачі товару в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами бухгалтерського обліку та такими, що підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару відповідачем і прийняття товару позивачем;

- щодо посилань позивача на відсутність товарно-транспортних накладних на підтвердження поставки товару, зазначено про те, що товарно-транспортна накладна є документом, необхідним для підтвердження витрат на перевезення вантажу та розрахунків за такі послуги, а не факту здійснення господарської операції з поставки товару;

- рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.07.2013 року у справі №901/2028/13 за позовом ТОВ «Хеліпорт» до ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» про стягнення 928 692,52 грн. встановлено, що на виконання умов спірного договору поставки постачальник (ТОВ «Хеліпорт») передав у власність, а покупець (ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз») одержав товар на загальну суму 1 103 343,93 грн.; що ТОВ «Хеліпорт» виконало свої договірні зобов`язання, що підтверджується підписаними без зауважень актами прийому-передачі товару; що п. 2.2 спірного договору сторони обумовили, що поставка товару здійснюється протягом 5 днів з моменту отримання постачальником письмової заявки від покупця, а в наданій ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» 31.08.2012 заявці конкретний перелік найменувань товару не визначений; що з матеріалів справи №901/2028/13 вбачається, що ТОВ «Хеліпорт» здійснено поставку товару відповідно до наданих ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» довіреностей, в яких зазначено перелік товару, який належить отримати, що свідчить про те, що ТОВ «Хеліпорт» виконано умови спірного договору поставки - товар поставлено ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» в кількості, яка відповідає заявкам ПАТ ДАТ «Чорноморнафтогаз», в обумовлений строк.

Не погоджуючись з рішенням, 01.11.2019 Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2019 у справі № 911/1442/19 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач послався на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вказаної позиції позивач фактично послався на ті ж саме обставини, що й при звернення до суду з цим позовом, додатково пославшись на те, що:

- суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволення клопотання позивача від 08.10.2019, в якому позивач просив суд, в порядку ч. 2 ст. 74 ГПК України, встановити юридичний факт відсутності події, зокрема, що товарно-транспортні накладні на поставлений товар виписувались і була допоставка товару відповідно до Специфікації до Договору, оскільки такі докази не надані відповідачем, а на думку позивача взагалі відсутні, що підтверджує фіктивність поставки;

- відповідач не надав жодних заперечень та/або незгоди із обставинами нереальної господарської операції (невчинення дій та відсутності подій), на яких ґрунтується позовна вимога.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019 справа № 911/1442/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вказаних правових норм, апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2019, повний текст якого складено 11.10.2019, заявник мав подати в строк до 31.10.2019 включно, проте подав її 01.11.2019.

При цьому з заявою про поновлення пропущеного строку апелянт до суду не звернувся.

За таких обставин, ухвалою від 13.11.2019 апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту роз`яснено, що він має право усунути недоліки, а саме, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали подати до Північного апеляційного господарського суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням підстав його поновлення.

18.11.2019 від апелянта через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалою від 21.11.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- Акціонерному товариству «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2019 у справі № 911/1442/19;

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2019 у справі № 911/1442/19;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 06.12.2019;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2019 у справі № 911/1442/19;

- призначено справу № 911/1442/19 до розгляду на 11.12.2019 о 14:00;

- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

09.12.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (направлений до суду 03.12.2019 - примітка суду), в якому відповідач, з посиланням на те, що оспорюване рішення суд першої інстанції ухвалив з додержанням норм матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, у відзиві відповідач просив розглянути справу за відсутності свого представника у судовому засіданні.

Станом на 11.12.2019 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та інших клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, подане відповідачем клопотання про розгляд справи без участі свого представника, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

31.08.2012 відповідач як постачальник та позивач як покупець уклали договір поставки № 940 (далі Договір) (а.с. 17-21), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався передати (поставити) у визначений строк у власність позивача товар згідно специфікації №1 (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною Договору, а позивача - прийняти вказаний товар і оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить розірвати Договір та стягнути з відповідача неустойку у розмірі 209 959,10 грн. за порушення строків поставки товару, нарахованої за період з 10.10.2018 по 08.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов Договору відповідачем товар не поставлено, що підтверджується тим, що:

- що документ із назвою «Акти Прийому-передачі товару», що мають відмітку про їх складання 03.09.2012, 26.09.2012 та 03.12.2012, як документи первинного бухгалтерського обліку мають відмітку про місце їх складання у місті Сімферополі, тоді як умовами п. 2.1 спірного договору визначено, що місцем поставки є: база ПТОіК, АР Крим, Сакський р-н, село Каменоломня, вул. Київська №7;

- довіреності на отримання ТМЦ №500/634 від 31.08.2012, №583/634 від 24.09.2012, №789/634 від 26.11.2019 складено з грубим порушенням вимог п. 6 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 за № 99;

- відповідно до п. 3.5 спірного договору, товарно-транспортні накладні на постачання товару не оформлювались у відповідності до розділу 11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, на всю номенклатуру продукції виробничо-технічного призначення;

- за умовами спірного договору поставка товару здійснюється протягом 5 днів з моменту одержання відповідачем письмового замовлення від позивача. Як зазначає позивач, його замовлення №04/2.1.993 від 31.08.2012 передбачало постачання продукції однією партією всієї номенклатури продукції, зазначеної у Специфікації №1 (Додаток №1 до договору) загальною договірною вартістю 1 182 640,00 грн., а відтак, весь товар повинен був бути поставлений відповідачем у строк до 05.09.2012, проте відповідач здійснив поставку товару у встановлені терміни лише на суму 550 283,83 грн., про що складено Акт прийому-передачі від 03.09.2012. Частина продукції на суму 553 060,10 грн. поставлена з простроченням договірних зобов`язань: на 21 календарний день - згідно Акту прийому-передачі від 26.09.2012 на суму 167 345,40 грн.; на 88 календарних днів - згідно Акту прийому-передачі від 03.12.2012 на суму 385 714,70 грн., а товар на суму 79 296,07 грн. згідно із письмовим замовленням від 31.08.2012 поставлено не було.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмови, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з п.п. 4.1, 4.6. Договору, сума договору складає 1 182 640,00 грн., у т.ч. ПДВ - 197 106,67 грн. Дана ціна товару є звичайною. Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 2.1 Договору, товар постачається відповідачем на умовах DDP - база ПТОіК, АР Крим, Сакський р-н, село Каменоломня, вул. Київська №7 (відповідно до термінів правил ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року). Транспортні витрати з доставки товару в пункт призначення включені в ціну товару.

Прийом-передача товару здійснюється в пункті поставки, який зазначено в п. 2.4 даного Договору (п. 5.1. Договору).

Право власності на товар переходить з моменту отримання товару позивачем і підписання сторонами накладної. Приймання товару за кількістю та якістю проводиться позивачем за адресою: База ПТОіК, АР Крим, Сакський р-н, с. Каменоломня, вул. Київська, 7 (п.п. 2.3, 2.4 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору, поставка товару здійснюється протягом 5 днів з моменту одержання відповідачем письмового замовлення від позивача. Поставка товару може здійснюватись партіями у відповідності до замовлення та потреб позивача.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що відповідач зобов`язаний надати позивачу 2-й примірник товарно-транспортної накладної відповідно до розділу 11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року за № 363.

Сторонами підписано Додаток № 1 до Договору «Специфікація № 1» (а.с. 22), в якому сторони погодили найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю (без ПДВ), грн. та вартість (без ПДВ) грн.

Відповідно до п. 11.1, в редакції додаткової угоди № 1 від 29.12.2012 (а.с. 23), Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 30.04.2013.

З матеріалів справи слідує, що позивачем відповідачу направлено лист вих.№ 04/2.1-993 від 31.08.2012 (а.с. 24), в якому позивач просив відповідача здійснити поставку товару згідно умов Договору.

На виконання умов Договору, відповідач передав, а позивач прийняв товар на загальну суму 1 103 343,93 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних № РН-0000016 від 03.09.2012 на суму 550 283,83 грн., № РН-0000017 від 26.09.2012 на суму 167 345,40 грн., № РН-0000040 від 03.12.2012 на суму 385 714,70 грн., які підписано повноважними представниками сторін та скріплено їх печатками, довіреностей на отримання ТМЦ №500/634 від 31.08.2012, №583/634 від 24.09.2012, №789/634 від 26.11.2012 та актів прийому-передачі товару від 03.09.2012, 26.09.2012 та 03.12.2012 (а.с. 25-34).

При цьому, факт поставки товару на виконання умов Договору на вказану суму встановлений також у рішенні Господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.07.2013, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.09.2013, у справі №901/2028/13 за позовом ТОВ «Хеліпорт» до ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» про стягнення 928 692,52 грн. (предметом позову у вказаній справі є стягнення з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» заборгованості за поставлений за Договором товар - примітка суду).

Судові рішення у справі № 901/2028/13 наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Докази їх оскарження і скасування відсутні.

Вказаними судовими рішеннями, серед іншого, встановлено, що:

- на виконання умов Договору постачальник (ТОВ «Хеліпорт») передав у власність, а покупець (ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз») одержав товар на загальну суму 1103343,93 грн. Факт одержання ПАТ «Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" товару на суму 1103343,93 грн. підтверджується актами прийому-передачі товару від 03.09.2012 на суму 550 283,83 грн., від 26.09.2012 на суму 167 345,40 грн., від 03.12.2012 на суму 385 714,70 грн. та відповідними видатковими накладними № РН-0000015 від 03.09.2012, №РН-0000017 від 26.09.2012, №РН-0000040 від 03.12.2012. Вказані документи підписано без зауважень уповноваженими представниками та скріплено їх печатками;

- ТОВ «Хеліпорт» виконало свої договірні зобов`язання, що підтверджується підписаними без зауважень актами прийому-передачі товару;

- в заявці, яка надіслана ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на адресу ТОВ «Хеліпорт» 31.08.2012 конкретний перелік найменувань товару не визначений;

- з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Хеліпорт» здійснено поставку товару відповідно до наданих ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» довіреностей, в яких зазначено перелік товару, який належить отримати, а відтак, ТОВ «Хеліпорт» виконано умови Договору поставки - товар поставлено ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» в кількості, яка відповідає заявкам ПАТ ДАТ «Чорноморнафтогаз», в обумовлений строк;

- листом від 01.11.2012 вих. № ХЛ-121031 ТОВ «Хеліпорт» повідомив ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» про готовність поставити товар на виконання умов Договору № 940 від 31.08.2012, а також просив надати довіреність на отримання товару для відвантаження залишку канатної продукції у відповідності до Специфікації № 1. Отримання зазначеного листа ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 06.11.2012. Відсутність відповідної заявки ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на поставку товару у даному випадку виключає обов`язок ТОВ «Хеліпорт» здійснити поставку.

Преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ГПК України, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

Таким чином, вищезгадані судові рішення Європейського суду з прав людини та сама Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є пріоритетним джерелом права для національного суду, тому судові рішення у справі № 901/2028/13 не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у цій справі, № 911/1442/19, не можуть їм суперечити та є преюдиційними і не потребують доведення у даній справі.

З огляду на обставини, які встановлені вище, посилання позивача на те, що обставини, які встановлені у справі № 901/2028/13, не є преюдиційними у цій справі, колегією суддів до уваги не приймаються як необґрунтовані.

Також колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що:

- оскільки наявні в матеріалах справи видаткові накладні, акти приймання передачі та довіреності на отримання матеріальних цінностей містять посилання на Договір, перелік товарів, найменування сторін, їх реквізити, підписи представників сторін, і вказані документи скріплені печатками підприємств, зазначені видаткові накладні та акти прийому-передачі товару в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами бухгалтерського обліку та такими, що підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару відповідачем і прийняття товару позивачем;

- товарно-транспортна накладна є документом, необхідним для підтвердження витрат на перевезення вантажу та розрахунків за такі послуги, а не факту здійснення господарської операції з поставки товару, а відтак, відсутність вказаних документів не може бути доказом відсутності поставки за Договором.

При цьому складення Актів Прийому-передачі товару у місті Сімферополі, тоді як умовами п. 2.1 спірного Договору визначено, що місцем поставки є: база ПТОіК, АР Крим, Сакський р-н, село Каменоломня, вул. Київська № 7, на що посилається апелянт, з огляду на підписання без жодних зауважень видаткових накладних на поставку товару також не може бути доказом відсутності поставки за Договором.

Отже, наявними в матеріалах справи документальними доказами у їх сукупності підтверджується виконання відповідачем свого обов`язку за Договором щодо поставки товару вчасно та у повному обсязі (згідно з наданими позивачем замовленнями - примітка суду).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 8.1 Договору за прострочення терміну поставки товару відповідач сплачує позивачу неустойку у розмірі 0,5%, проте не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується неустойка за кожен день прострочення, від суми непоставленого товару.

Виходячи з приписів чинного законодавства та положень Договору, відповідальність відповідача у вигляді сплати неустойки виникає лише у випадку прострочення поставки товару, яка нараховується на суму непоставленого в строк товару, проте, як встановлено вище, відповідне прострочення не відбулось.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки в сумі 209 959,10 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо вимог про розірвання Договору колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як слідує з матеріалів справи, як на підставу для розірвання Договору позивач посилається на істотне порушення відповідачем Договору, а саме невиконання зобов`язання по поставці товару, проте, як було встановлено судом, вказані порушення не підтверджуються наявними в матеріалах справи документальними доказами.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про розірвання Договору. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2019 у справі № 911/1442/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі, в тому числі і за звернення з апеляційною скаргою покладаються на позивача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2019 у справі № 911/1442/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2019 у справі № 911/1442/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2019 у справі № 911/1442/19

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/1442/19.

Повний текст постанови складено: 12.12.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець