УХВАЛА

м. Київ

11.12.2019Справа № 910/17203/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансзв`язок»
до1. Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» 2. Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус»
провизнання зобов`язання припиненим, стягнення заборгованості та визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Гузіков В.В.
від відповідача 1:Молічева Ю.К.
від відповідача 2:Бондаренко Р.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртрансзв`язок» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» та Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» про визнання зобов`язання припиненим, стягнення заборгованості та визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що не зважаючи на належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором №06-03/2019 від 19.03.2019 з надання послуг з розробки технічного завдання, відповідач 1 не виконує своїх обов`язків в частині прийняття робіт та здійснення остаточних розрахунків та, крім того, заявив намір розірвати вказаний договір і вимагає повернути сплачений аванс. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати зобов`язання за договором №06-03/2019 від 19.03.2019 припиненим шляхом його виконання, а також стягнути з відповідача 1 на користь позивача заборгованість за вказаним договором у розмірі 63 367,08 грн.

Крім того, виконання зобов`язань позивача за договором №06-03/2019 від 19.03.2019 були забезпечені банківською гарантією №12109-8 Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус». При цьому, у зв`язку з належним, на думку позивача, виконанням ним основного зобов`язання за договором №06-03/2019 від 19.03.2019, останній просить суд визнати банківську гарантію від 22.03.2019 №12109-8 припиненою та такою, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій ТОВ «Укртрансзв`язок» просило суд з метою забезпечення позову заборонити Акціонерному товариству «Комерційний банк «Глобус» здійснювати перерахування коштів по банківській гарантії від 22.03.2019 №12109-8.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2019 вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.12.2019.

Представник позивача в судове засідання 11.12.2019 з`явився, надав пояснення по суті спору, подану заяву про забезпечення позову підтримав та просив задовольнити повністю.

В судове засідання представник відповідача 1 з`явилася, до канцелярії суду подала письмові заперечення щодо заяви про забезпечення позову, в задоволенні такої заяви просила відмовити повністю.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні надав пояснення по суті заяви, проти її задоволення не заперечував.

Розглянувши в судовому засіданні подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд зазначає, що позов у справі може забезпечуватися заходами, у випадку якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (в межах заявлених позовних вимог).

Відповідно до ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд повинен встановити: 1) предмет позовних вимог (спосіб захисту порушених/невизнаних прав, з яким звернувся/має намір звернутись позивач); 2) підстави позовних вимог (обставини, якими обґрунтовується відповідне порушення/невизнання прав); 3) обставини щодо характеру рішення суду (підлягає виконанню чи ні, зокрема рішення за своєю природою може передбачати стадію виконання - рішення про присудження або може бути рішенням про визнання, яке стадії виконання не передбачає); 4) наявність (доведену належними доказами) обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист/поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; 5) співрозмірність заходів забезпечення позову позовним вимогам, зокрема забезпечення дотримання балансу інтересів (справедливої рівноваги) заявника та особи, права, якої обмежуються у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення; 6) збалансованість інтересів не лише сторін спору, а й інших осіб, які не беруть участі у справі; необхідність запобігти порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; 7) можливість таких заходів реально запобігти можливим негативним наслідкам (у формі обставин, які істотно можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист прав) в контексті заявленого способу захисту, тобто такі заходи повинні бути ефективними та достатніми.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Проте, за висновками суду, обставини, покладені заявником в обґрунтування поданої заяви не вказують на наявність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову.

Судом враховано, що в матеріалах справи наявна копія вимоги Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» про сплату грошових коштів у сумі 965 031,30 грн. за банківською гарантією №12109-8.

Проте, зі змісту позову полягає, що предметом спору у справі є саме визнання зобов`язання за договором №06-03/2019 від 19.03.2019 припиненим та визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, а отже, у даному випадку застосування обраного заявником способу захисту ніяким чином не забезпечить виконання судового рішення у справі у разі задоволення позову, оскільки перерахування суми гарантії буде здійснено гарантом на рахунок бенефіціара, а отже, саме у банку, у разі визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, виникне право на повернення вказаних грошових коштів.

При цьому, заявником не надано суду доказів звернення банку з вимогою до позивача щодо відшкодування суми банківської гарантії у порядку регресу, тобто, не доведено наявності підстав вважати, що на заявника буде покладено додатковий фінансовий тягар.

В контексті наведеного, суд вкотре акцентує увагу заявника на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

До того ж, за висновками суду, обраний заявником спосіб забезпечення позову не забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову по справі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач неодноразово звертався до Господарського суду міста Києва з аналогічними заявами про забезпечення позову (до подання позовної заяви) шляхом заборони Акціонерному товариству «Комерційний банк «Глобус» здійснювати перерахування коштів по банківській гарантії від 22.03.2019 №12109-8.

При цьому, ухвалами Господарського суду міста Києва від 14.11.2019 у справі №910/15965/19, від 21.11.2019 у справі №910/16347/19, від 02.12.2019 у справі №910/16853/19 та від 05.12.2019 у справі №910/17060/19 позивачу відмовлено у задоволенні відповідних заяв про забезпечення позову. Вказані ухвали набрали законної сили та не були оскаржені в апеляційному порядку.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансзв`язок» про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансзв`язок» про забезпечення позову відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повна ухвала складена 16.12.2019.

Суддя В.П. Босий