РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.12.2019Справа № 910/10804/19

За позовом Служби зовнішньої розвідки України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій"
простягнення штрафних санкцій 31 982, 79 грн.
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача:Колядинська А.Ю. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Служба зовнішньої розвідки України звернулась (надалі - позивач) до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" (надалі - відповідач) про стягнення штрафних санкцій в сумі 31 982, 79 грн., у зв`язку із тим що відповідачем прострочено постачання товару відповідно до умов договору № 805/18 на постачання товарів за державні кошти від 27.11.2018.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 відкрито провадження в справі № 910/10804/19, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику учасників справи.

09.09.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказує 30.11.2018 представники відповідача на автомобілі "Газель" прибули за адресою розташування позивача для передачі товару згідно умов договору № 805/18 на постачання товарів за державні кошти від 27.11.2018. При цьому відповідач вказує, на те, що представниками позивача було повідомлено про неможливість оформлення передачі товару до кінця робочого дня, у зв`язку із чим товар 30.11.2018 не був доставлений позивачеві у строк відповідно до умов згаданого договору та натомість, відповідач вказав на складання між Сторонами двостороннього акту про неможливість передачу товару, але вказує при цьому на відсутність даного акту у відповідача, оскільки він знаходиться серед документів, які привласнив колишній директор. З урахуванням зазначеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову, а також просив про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з огляду, зокрема, на необхідність здійснення допитів свідків задля всебічного з`ясування обставин у даній справі.

23.09.2019 позивачем, у свою чергу, надано відповідь на відзив, у якій він зазначив, що близько об 16:00 год. 30.11.2018, відповідач повідомив позивача про прибуття на контрольно-пропускний пункт та готовність передачі частини товару за договором № 805/18 від 27.11.2018 на постачання товарів за державні кошти та з огляду на те, що відповідачеві було повідомлено представниками позивача про фізичну неможливість оформлення довіреності на отримання товару 30.11.2018, товар не було передано. При цьому позивач заперечив факт підписання між Сторонами будь-яких актів 30.11.2018.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та призначено підготовче судове засідання на 18.10.2019.

Поряд із тим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.12.2019.

У судове засідання, що відбулось 06.12.2019, представник позивача не з`явився.

Натомість 06.12.2019 представником відповідача через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) надано клопотання, у якому він просив суд перенести розгляд справи, у зв`язку із перебуванням на лікарняному.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Водночас, суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - юридичної особи щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, або шляхом самопредставництва відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 56 та ч. 2. ст. 58 ГПК України. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Поряд із тим, застосовуючи відповідно до ч. 2 ст.11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

За таких обставин, оскільки відповідач не надав доказів неможливості забезпечення представництва в судовому засіданні 06.12.2019 шляхом направлення іншого представника або участі у судовому засіданні шляхом самопредставництва, суд відмовляє відповідачеві в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про судове засідання та останнім, у свою чергу, не доведено поважності причини неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Поряд із тим, 06.12.2019 представником відповідача через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) надано клопотання про витребування оригіналів доказів, а саме - відомостей щодо того, які громадяни та транспортні засоби 30.11.2018 заходили/заїжджали на територію та виходили/виїжджали з території позивача.

Між тим, за приписом ч. 1. ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 80 ГПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до положень ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відтак, відповідачеві встановлений термін для подачі відповідних клопотань про витребування доказів разом із відзивом на позовну заяву та при цьому такий термін був пропущений відповідачем. Водночас відповідачем не обґрунтовано неможливості подання клопотання про витребування доказів у встановлений строк з причин, що не залежали від нього, а відтак, клопотання відповідача про витребування оригіналів документів залишається судом без розгляду.

У судовому засіданні 06.12.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2018 між Службою зовнішньої розвідки України (далі за договором - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" (далі за договором - Постачальник) укладено договір № 805/18 на постачання товарів за державні котити (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити засоби для чищення та миття посуду (далі - товар), а Замовник зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його на умовах визначених цим договором (п. 1.1. Договору).

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що Товар має бути поставлений до 30.11.2018.

Відповідно до п. п. 5.5 та 5.6 Договору прийом Товару здійснюється Замовником відповідно до видаткової накладної. Датою поставки Товару є дата отримання Замовником Товару від Постачальника згідно видаткової накладної, підписаної Сторонами.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, в матеріалах справи містяться видаткові накладні № 103 від 10.12.2018 на суму 40 151,88 грн., № 104 від 10.12.2018 на суму 94 957,38 грн. та № 112 від 21.12.2018 на суму 33 221,22 грн., що засвідчують факт поставки товару відповідачем та при цьому, вбачається, що поставка товару відповідачем відбулась із порушенням терміну, що визначений в. 5.1. Договору.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Так, згідно п. 7.2 Договору, за порушення строку поставки Товару Замовнику, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 1% вартості договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів Постачальнику додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У зв`язку із простроченням відповідачем термінів поставки товару, позивачем на підставі зазначеного п. 7.2. Договору, нараховано до стягнення з відповідача пеню на загальну суму 31 982,70 грн. за період з 03.12.2018 по 21.12.2018.

Між тим, як вбачається із наданого позивачем розрахунку, ним невірно встановлено періоди нарахування пені, а саме - без врахування періодичності поставки товару, що були здійснена 10.12.2018 (за видатковими накладними № 103 від 10.12.2018 на суму 40 151,88 грн. та № 104 від 10.12.2018 на суму 94 957,38 грн.) та 21.12.2018 (за видатковою накладною № 112 від 21.12.2018 на суму 33 221,22 грн.) та натомість - позивачем здійснено нарахування пені на загальну суму товару за всіма трьома видатковими накладними починаючи з 03.12.2018 по 21.12.2018 без врахування різних дат поставок товару.

Відтак, судом здійснено перерахунок пені, з урахуванням періодичності поставки товару відповідно до наявних в матеріалах справи накладних, у зв`язку із чим вірною сумою пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 17 120,77 грн., що включає в себе:

- 10 808,74 грн. пені, що нарахована за прострочення поставки за видатковими накладними № 103 від 10.12.2018 на суму 40 151,88 грн. та № 104 від 10.12.2018 на суму 94 957,38 грн. (за період прострочення з 03.12.2018 по 10.12.2018);

- 6 312,03 грн. пені, що нарахована за прострочення поставки за видатковою накладною № 112 від 21.12.2018 на суму 33 221,22 грн. (за період прострочення з 03.12.2018 по 21.12.2018).

З урахуванням вищевикладеного вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача пені є обґрунтованими частково, на суму 17 120,77 грн., та відповідно - у зв`язку із зазначеним позов підлягає частковому задоволенню, на вказану суму.

Надаючи оцінку доводам відповідача викладеним у відзиві на позовну заяву, суд приймає до уваги приписи ч. 1 ст. 218 ГК України, за змістом якого учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Між тим, за приписами ст. 76, 77 ГПК України, Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вищезазначене, судом не приймаються доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо неможливості передачі позивачеві товару 30.11.2018, оскільки відповідачем не підтверджено належним то допустимими доказами неможливості поставки товару 30.11.2018 саме з вини позивача, у зв`язку із чим, в суду відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення ним виконання взятого на себе зобов`язання зі своєчасної поставки товару відповідно до умов Договору.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на Сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 80, 81, 86, 118, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст., 238. ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Служби зовнішньої розвідки України задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" (01013, м. Київ, вул. Дорога Набережно-Печерська, 2; ідентифікаційний ) на користь Служби зовнішньої розвідки України (04107, м. Київ, вул. Нагірна, 24/1; ідентифікаційний ) пеню в розмірі 17 120, 77 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 028,33 грн. Видати наказ.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 11.12.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко