ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. Справа№ 910/8285/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2019

у справі №910/8285/19 (суддя: Усатенко І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо»

про стягнення 4 822, 49 грн.

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення 4 822, 49 грн.

Позов мотивовано тим, що позивач виплатив страхове відшкодування особі постраждалій у ДТП, а відповідач, який є страховиком особи винної у ДТП зобов`язаний відшкодувати завдані матеріальні збитки в обсягах фактичних витрат позивача.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2019 у справі №910/8285/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що відповідач добровільно сплатив страхове відшкодування в межах фактично завданих збитків, а заявлена до стягнення сума не підлягає стягненню, оскільки позивачем при розрахунку збитків помилково не було застосовано коефіцієнт фізичного зносу.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги:

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2019 у справі №910/8285/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2019 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/8285/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2019. апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що оскільки строк експлуатації пошкодженого автомобіля становить менше 7 років, а тому відповідно до п. 7.37 та п. 7.38 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів» має застосовуватись коефіцієнт фізичного зносу 0.

Крім того, апелянт стверджує, що відповідно до акту про надання послуг № 68 від 14.09.2017 відбулась заміна складників на нові, а роздруківка з «Audatex» тільки підтверджує те, що відбулась заміна запчастин, а тому відповідно до положень п. 7.37 та 7.38 Методики знос дорівнює нулю.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу (надійшов 23.10.2019) зазначає, що суд першої інстанції у своєму рішенні правомірно врахував, що застрахований автомобіль, відповідно до наявних у справі доказів, раніше був пошкоджений та ремонтувався, а тому суд першої інстанції врахував положення п. 7.39 Методики, та врахував коефіцієнт фізичного зносу.

Крім того, за твердженням відповідача, суд першої інстанції у своєму рішенні допустив описку пославшись на пункт 8.2 Методики, а не на пункт 7.39 Методики, однак вказана описка не призвела до прийняття незаконного рішення.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи;

07.12.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група»» (страховик) та Підприємством з іноземними інвестиціями «ВІП - РЕНТ» (страхувальник) укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28 - 0199 - 2700/16 - AVIS, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, та пов`язані з володінням користуванням і розпорядженням транспортними засобами та додатковим обладнанням, встановленим на транспортних засобах, зазначених у додатку № 1 до цього договору, що є невід`ємною складовою частиною цього договору. Серед застрахованих транспортних засобів визначених у додатку № 1 до договору №28 - 0199 - 2700/16 - AVIS від 07.12.2015 зазначено транспортний засіб «Skoda Spaceback», д.р.н. НОМЕР_1 .

15.07.2017 в м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda Spaceback», д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ПІІ «Віп - Рент» під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Subaru Legacy» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (власник ОСОБА_2 . Довідка про дорожньо-транспортну пригоду № НОМЕР_3 )

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.08.2017 у справі № 638/10890/17 (набрала законної сили), відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 20.07.2017, ПІІ «ВІП - РЕНТ» повідомило ПрАТ «СК «Українська страхова група» про те, що 15.07.2017 сталося пошкодження застрахованого транспортного засобу «Skoda Spaceback», д.р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до ремонтної калькуляції № СТОКА - 3996 від 27.07.2017 вартість ремонту з ПДВ визначено у розмірі 23341,99 грн. Коефіцієнт фізичного зносу не застосовувався.

Згідно рахунку на оплату № Т00000093 від 27.07.2017, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолак» вартість ремонту автомобіля «Skoda Spaceback», д.р.н. НОМЕР_1 становить 23277,60 грн. з ПДВ.

Згідно результату огляду транспортного засобу від 27.07.2017, акту про надання послуг №68 від 14.09.2017 (постачальник ТОВ «Технолак»; покупець ПІІ «ВІП - РЕНТ») вартість відновлювальних робіт визначено у розмірі 23277,60 грн. Коефіцієнт фізичного зносу не застосовувався.

Відповідно до страхового акту № СТОКА - 3996 від 03.10.2017 року та розрахунку до нього сума страхового відшкодування складає 23277,60 грн. (сума згідно рахунку СТО).

Згідно платіжного доручення № 29330 від 04.10.2017 сума вартості відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Spaceback», д.р.н. НОМЕР_1 була сплачена на рахунок СТО (ТОВ «Технолак») у розмірі 23277,60 грн.

Тобто сума розрахована позивачем та виплачена за ремонт автомобіля «Skoda Spaceback», д.р.н. НОМЕР_1 становить суму визначену у страховому акті № СТОКА - 3996 від 03.10.2017 та акті про надання послуг та складає 23277,60 грн.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування від 28.12.2017 № 28822 на суму 23277,60 грн. (докази направлення та отримання в матеріалах справи).

Відповідач у відповіді № 2301/778630 від 21.03.2018 на заяву від 28.12.2017 № 28822, зазначив про те, що ним було виплачено страхове відшкодування у розмірі 18455,11 грн. на реквізити ПАТ «СК «Українська страхова група». Розрахунок суми даного відшкодування, за твердженням відповідача, було зроблено на підставі рахунку № Т00000093 від 27.07.2017 наданого ТОВ «Технолак», згідно з яким вартість відновлювального ремонту склала 23277,60 грн. Проте, відповідачем був розрахований коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 44%. Таким чином, на думку відповідача, вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 18455,11 грн., які були відповідачем виплачені.

В підтвердження виплати 18455,11 грн. до матеріалів справи додано страховий акт №01824 - 24 від 28.02.2018, та копію платіжного доручення № 4578 від 28.02.2018 на суму 18455,11 грн.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин

Спір у справі виник у зв`язку з незгодою позивача з діями відповідача щодо відмови у виплаті страхового відшкодування в частині 4822,49 грн. При цьому доводи як позовної заяви так і апеляційної скарги зводяться до того, що пошкоджений автомобіль, з урахуванням строку експлуатації, не має значного фізичного зносу, а тому, відповідно до п. 7.37 та п. 7.38 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів» має застосовуватись коефіцієнт фізичного зносу 0.

Вказані правовідносини виникли з укладення особою винною у ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладення особою якій було завдано збитків генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, а також з делікту, а саме з дорожньо-транспортної пригоди яка відбулась 15.07.2017.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», Цивільним кодексом України, положеннями укладених сторонами договорів, а в частині розрахунку розміру заподіяних збитків «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів».

3.3. доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

Як правильно вказав у своєму рішенні суд першої інстанції, вина учасника ДТП, який керував автомобілем «Subaru legacy» д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.08.2017 у справі № 638/10890/17 (набрала законної сили).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля « Subaru legacy» д.р.н. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована ПРАТ «СК «ВУСО»« на підставі полісу № АК/004863529.

Згідно витягу з бази МТСБУ, договором (полісом) № АК/004863529 франшизу не передбачено, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100000,00 грн.

Позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 23277,60 грн. шляхом переказу коштів на рахунок СТО. Отже позивач поніс фактичні затрати у розмірі 23277,60 грн.

Позивач, при визначенні основної суми заборгованості, врахував розмір, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб (100000,00 грн.) за полісом № АК/004863529 та наявність вини ОСОБА_2 і просив стягнути з відповідача 4822,49 грн. (сплачена позивачем сума страхового відшкодування, розмір якої був вирахуваний відповідачем в якості коефіцієнту фізичного зносу).

Підставою для застосування коефіцієнту фізичного зносу відповідач, з яким погодився суд першої інстанції, зазначив, що автомобіль «Skoda Spaceback», д.р.н. НОМЕР_1 , його складові частини відновлювались раніше від попередніх ДТП, про що свідчить інформація в програмі «Audatex», що є підставою для застосування коефіцієнту фізичного зносу відповідно до вимог пункту 7.39. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин та прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно наданої роздруківки з програми «Audatex» щодо автомобіля «Skoda Spaceback», д.р.н. НОМЕР_1 раніше проводились ремонтні роботи, а саме, ремонт задніх дверей (ремонт, фарбування).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки автомобіль вже ремонтувався, застосування коефіцієнту фізичного зносу 0 при розрахунку суми страхового відшкодування та розрахунку суми заподіяних збитків, як на цьому наполягає позивач, є неправомірним, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Враховуючи обставини справи у позивача, у даному випадку, відсутнє право на стягнення страхового відшкодування в частині стягнення 4 822,49 грн., оскільки страхове відшкодування в частині фактично завданих збитків відповідачем сплачено, а заявлена до стягнення сума є різницею між розміром матеріального збитку та відновлювального ремонту з урахуванням встановлення нових деталей, яка не підлягає відшкодуванню відповідно до договору обов`язкового страхування. З огляду на викладене позивач не довів порушення відповідачем його прав чи охоронюваних законом інтересів.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог, з огляду на що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.

При цьому, колегія суддів встановила, що в тексті рішення наявна описка в номері пункту «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», однак, вказана описка не призвела до прийняття неправильного чи необґрунтованого рішення.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи положення зазначених правових норм та те, що позивачем не обґрунтовано факт існування обставин, що зумовлюють розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Нормами ст.ст.8, 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України «Про страхування»).

Згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1,3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Відповідно до п. 22.1, ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

В методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 145/5/2092 зазначено, зокрема, наступне:

7.37. Коефіцієнт фізичного зносу Е розраховується за формулою: Е=1-С/З, де: С - ринкова вартість, грн; Ц - ціна нового КТЗ в Україні або в провідних країнах-експортерах за інформацією з довідкової літератури.

7.38. Значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів;

5 років - для мототехніки.

7.39. Винятком стосовно використання зазначених вимог є:

а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний);

б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації;

в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

З огляду на викладене, коефіцієнт фізичного зносу не дорівнює 0 якщо, зокрема, складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом.

Згідно витягу ДСТУ 2885 - 94: «Кузов легкового автомобіля - частина автомобіля, яка призначена для розміщення двигуна, багажу, водія та пасажирів».

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів зазначає, що апелянт не довів порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки не зважаючи на те, що строк експлуатації пошкодженого автомобіля становить менше 7 років, кузовні частини вказаного транспорту відновлювались ремонтом, що є виключенням для застосування коефіцієнту фізичного зносу 0, а те, що в результаті ремонту, який було оплачено страховою відбулась заміна деталей на нові не виключає необхідність врахування п. 7.39. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів при розрахунку розміру матеріального збитку.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2019 у справі № 910/8285/19 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва 13.09.2019 у справі № 910/8285/19 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2019 у справі № 910/8285/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2019 у справі № 910/8285/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група».

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова