РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.12.2019Справа № 910/12906/19
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

про стягнення 23530,80 грн

Суддя Усатенко І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 23530,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в силу положень ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою суду від 24.09.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

08.10.2019 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 24.09.2019 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.10.2019 відкрито провадження у справі № 910/12906/19, ухвалено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву

05.11.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач проти позовних вимог заперечує повністю, мотивуючи це тим, що позивачем при визначенні розміру страхового відшкодування не було враховано коефіцієнт фізичного зносу.

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для об`єктивного і справедливого вирішення спору.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 20.06.2016 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія «Український страховий стандарт» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільно - правової відповідальності та від нещасного випадку на транспорті № 0105 - 0104 - 0133. Вигодонабувачем за договором є страхувальник. Відповідно до даного договору страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «MercedezBenz ML», д.р.н. НОМЕР_1 .

15.12.2017 року в м. Київ, по просп. Героїв Сталінграду сталась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «MercedezBenz ML», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «КІА» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (довідка про дорожньо - транспортну пригоду № НОМЕР_3 ).

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушенням водієм транспортного засобу «КІА», д.р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/17227/17 від 14.02.2018 (набрала законної сили). Відповідно до постанови суду ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП та порушення п.п. 2.3. «б», 13.1. ПДР України.

Відповідно до повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, від 20.12.17 та заяви на виплату страхового відшкодування від 05.02.2018, ОСОБА_1 . повідомила Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» «про настання страхового випадку ДТП, що мало місце 15.12.2017», та просила провести виплату страхового відшкодування на розрахунковий рахунок ТОВ «Арт Драйв» (СТО).

Відповідно до рахунку на оплату № НОМЕР_6 від 06.02.2018 вартість відновлювального ремонту визначено у розмірі 43309,54 грн. («оплата за ремонт авто»). Постачальником є ТОВ «Арт Драйв» ( СТО), замовником ОСОБА_1 .

Відповідно до страхового акту № 8745 від 08.02.2018 та розрахунку до нього сума страхового відшкодування визначена у розмірі 43309,54 грн. Коефіцієнт фізичного зносу при розрахунку не застосувався. Суму 43309,45 грн. визначено як: «вартість необхідних робіт», при цьому «вартість необхідних матеріалів» та вартість «необхідних складових» визначено у розмірі 00,00 грн.

Відповідно платіжного доручення № 8213 від 12.02.2018 сума страхового відшкодування у розмірі 43309,54 грн. була перерахована на рахунок ТОВ «Арт Драйв» (СТО).

З матеріалів справи вбачається те, що дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил ПДР водієм «KIA», д.р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , чия цивільно - правова відповідальність була застрахована на момент ДТП у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» на підставі полісу № АК/3226085. Факт порушення ст. 124 КпАП. ОСОБА_2 , підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14.02.2018 у справі № 756/17227/17 ( набрала законної сили), відповідно до якої ОСОБА_2 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Полісом № АК/3226085 передбачено ліміт цивільно-правової відповідальності за шкоду майну третіх осіб у розмірі 100000,00 грн. та франшизу у розмірі 500,00 грн.

На підставі наведеного вище, своєю вимогою про відшкодування шкоди від 24.04.2018 позивач просив Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (відповідач) здійснити виплату страхового відшкодування на розрахунковий рахунок Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» у загальному розмірі 43309,54 грн. Докази відправлення та отримання даної вимоги в матеріалах справи відсутні.

25.07.2018, за твердженням позивача, що підтверджується банківською випискою за особовим рахунком № 9882/UAH станом на 25.07.2018, відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 19778,74 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого ним страхового відшкодування з урахуванням ліміту відповідальності у загальному розмірі 23530,80 грн.

Відповідно до ст. 8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування з договором майнового страхування та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» перейшло в межах суми 23530,80 грн. ( з урахуванням сплачених відповідачем 25.07.2018 грошових коштів у розмірі 19778,74 грн.) право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Оболонського районного суду м. Києва від 14.02.2018 у справі № 756/17227/17 ( набрала законної сили) вбачається, що транспортний засіб - автомобіль «КІА» д.р.н. НОМЕР_4 , водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю «MercedezBenz» д.р.н. НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_2 .

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «КІА» д.р.н. НОМЕР_4 , встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «КІА» д.р.н. НОМЕР_4 , на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/3226085.

Договором (полісом) № АК/3226085., копія якого наявна в матеріалах справи, передбачено, що франшиза становить 500,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до страхового акту страхового акту № 8745 від 08.02.2018 та платіжного доручення № 8213 від 12.02.2018 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» ( позивач), виконуючи свої зобов`язання, здійснило відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом перерахування коштів (страхового відшкодування) на рахунок ТОВ «Арт Драйв» у загальному розмірі 43309,54 грн.

Відповідачем від 05.11.2019 було подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позовних вимог заперечує повністю, з огляду на те, що позивачем при визначенні розміру страхового відшкодування не було враховано коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу. Також, відповідач зазначає, що повну суму страхового відшкодування з урахуванням франшизи та коефіцієнту фізичного зносу ним було перераховано 25.07.2018 у розмірі 19778,74 грн.

Згідно з доданою до відзиву ремонтної калькуляцією № ФД00015983 від 07.02.2018 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes - Benz» д.р.н. НОМЕР_5 2009 року випуску, який належить ОСОБА_1 складає: « 2492,00 грн вартість робіт; 5294,99 грн. - вартість матеріалів; 27417,62 грн. - вартість запчастини; загальна вартість ремонту без ПДВ - 36091,28 грн.; вартість ремонту з ПДВ - 43309,54 грн.».

Суд зазначає, що дана сума - 43309,54 грн. є визначеною у рахунку на оплату № НОМЕР_6 від 06.02.2018 та у розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту № 8745 від 06.02.2018. Проте, суму 43309,45 грн. визначено як: «вартість необхідних робіт», при цьому «вартість необхідних матеріалів» та вартість «необхідних складових» визначено у розмірі 00,00 грн., в той час як у ремонтній калькуляції вартість матеріалів та запчастин визначено.

З огляду на те, що транспортний засіб «Mercedes - Benz» д.р.н. НОМЕР_5 є 2009 року випуску, суд вважає за доцільне застосування коефіцієнту фізичного зносу, як це передбачено наказом «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів».

Відповідно до п. 1.3. методики, вимоги методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до п. 7.38. методики, значення Ез (фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку позивачеві) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Отже, суд вбачає, що застосування коефіцієнту фізичного зносу при визначенні розміру страхового відшкодування, яке має сплатити відповідач на користь позивача, є обов`язковим.

До відзиву відповідачем додано розрахунок суми матеріального збитку по справі № 1001/39/2810/Р від 16.05.2018. Відповідно до розрахунку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes - Benz» д.р.н. НОМЕР_5 складає 20278,74 грн. Розрахунок було виконано з урахуванням рахунку на оплату № НОМЕР_6 від 06.02.2018, розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту № 8745 від 06.02.2018, ремонтної калькуляції № ФД00015983 від 07.02.2018, проте, із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу «0,7».

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Оскільки, полісом № АК/3226085 передбачено франшизу у розмірі 500,00 грн., сума страхового відшкодування, яку відповідач мав би сплатити на рахунок позивача, складає 19778,74 грн.

Дана сума страхового відшкодування була сплачена відповідачам 25.07.2018, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача № НОМЕР_7.

Позивач не скористався своїм правом передбаченим ст. 165, ст. 166 ГПК України, відповіді на відзив у встановлений законодавством строк не надав. Жодних доказів в спростування наведених у відзиві обставин до матеріалів справи позивачем додано не було.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

До відзиву відповідачем долучено належні та допустимі докази в підтвердження його заперечень, крім того, позивач не скористався своїм правом передбаченим ст. 165, ст. 166 ГПК України, відповіді на відзив у встановлений законодавством строк не надав. Жодних доказів в спростування наведених у відзиві обставин до матеріалів справи позивачем додано не було .

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (місцезнаходження: 03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (місцезнаходження: 04073, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 20, ) 23530,80 грн страхового відшкодування - відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Усатенко І.В.