ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
17.12.2019р. Справа № 905/2359/19
Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.
розглянувши заяву №145 від 19.11.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Страж ЛТД», м. Маріуполь
про забезпечення позову шляхом накладання арешту на кошти у розмірі 304 297,39 грн. та судового збору 4 564,48 грн., які обліковуються на розрахунковому рахунку Приватного акціонерного товариства «Маріупольський Графітовий Комбінат»
17.12.2019р. на адресу суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Страж ЛТД» до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський Графітовий Комбінат» про стягнення 304 297,39 грн.
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву №145 від 19.11.2019р. про забезпечення позову шляхом накладання арешту на кошти у розмірі 304 297,39 грн. та судового збору 4 564,48 грн., які обліковуються на розрахунковому рахунку Приватного акціонерного товариства «Маріупольський Графітовий Комбінат».

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову №145 від 19.11.2019р. судом встановлено наступне.
В обґрунтування заяви, позивач зазначає, що 01 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Страж ЛТД» та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський Графітовий Комбінат» було укладено договір № 19/36 на фізичне спостереження за об`єктом.
Станом на 14.11.2019р. у відповідача за договором наявна заборгованість в сумі 276 600,00 грн.
10.09.2019р. на адресу ПрАТ «Маріупольський Графітовий Комбінат» заявником було направлено претензію №139 щодо оплати заборгованості.
Заявник вважає, що ПрАТ «Маріупольський Графітовий Комбінат» порушуючи вимоги договору та діючого законодавством, ухиляється від виконання своїх обов`язків передбачених договором.
На думку заявника, невжиття заходів щодо накладення арешту на грошові суми, що належать ПрАТ «Маріупольський Графітовий Комбінат» може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.
Підставою для задоволення заяви є наступна поведінка ПрАТ «Маріупольський Графітовий Комбінат», а саме: не надання відповіді на претензію, не здійснення хоча б часткової сплати, не дотримання графіку сплати заборгованості, підтверджує те, що відповідач уникає і має намір уникнути, а при постановленні рішення судом, затягувати сплату боргу.
За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Оскільки, позивач звернувся до суду з позовними вимогами майнового характеру, в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому, в таких спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки, позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і ст. 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 ГПК України).
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
У своїй заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на кошти у розмірі 304 297,39 грн. та судового збору 4 564,48 грн., які обліковуються на розрахунковому рахунку Приватного акціонерного товариства «Маріупольський Графітовий Комбінат».
При цьому, за змістом абз. 7 ч. 1 ст. 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.
Отже, вимоги заявника щодо забезпечення позову не можуть бути задоволенні, оскільки, вжиття таких заходів забезпечення позову, без належних обґрунтувань їх застосування, є втручанням у діяльність юридичної особи, що не входить до повноважень суду.
Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Також, суд звертає увагу заявника, що у разі задоволення позовних вимог, позивач (стягувач) має право звернутися з виконавчим документом на адресу Виконавчої служби з метою примусового виконання рішення, яка для задоволення вимог стягувача наділена повноваженнями щодо накладення арешту на грошові кошти та майно боржника.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.
Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-
У задоволенні заяви №145 від 19.11.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Страж ЛТД», м. Маріуполь про забезпечення позову шляхом накладання арешту на кошти у розмірі 304 297,39 грн. та судового збору 4 564,48 грн., які обліковуються на розрахунковому рахунку Приватного акціонерного товариства «Маріупольський Графітовий Комбінат» - відмовити.
Ухвала набрала чинності з моменту її підписання 17.12.2019 року.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи протягом десяти днів з дня її підписання ухвали до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя О.М. Сковородіна