ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Справа № 906/689/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Котюбіна А.О.

за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

третьої особи - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Житомирської області, постановлену 11.10.2019 року суддею Лозинською І.В., у справі № 906/689/19

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного підприємства "Крупний" (Житомирська область, м. Коростень)

про стягнення 200000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.10.2019 року закрито провадження у справі № 906/689/19 на підставі п.1 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати, а справу передати на розгляд Господарського суду Житомирської області. Оскаржувану ухвалу позивач вважає незаконною та необґрунтованою через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував правовий висновок суддів Великої Палати Верховного Суду, який викладений в постанові від 02.10.2018 (справа № 910/1733/18) за яким спори у даних правовідносинах підлягають розгляду саме господарським судом.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.10.2019 року у справі № 906/689/19; розгляд апеляційної скарги призначено на "05" грудня 2019 року об 14:30 год.

Відповідач та третя особа відзивів на апеляційну скаргу до суду не подали.

Сторони явку представників в судове засідання не забезпечили.

Зважаючи на те, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та явка представників обов`язковою не визнавалась, судова колегія дійшла висновку про відсутність перешкод для розгляду апеляційної скарги.

В силу ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги. При цьому, апеляційний суд встановив наступні обставини та керувався такими мотивами.

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 200000,00 грн. боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство зазначило про невиконання ПП "Крупний" взятих на себе зобов`язань як позичальника за підписаною ним заявою про відкриття поточного рахунку, згідно з якою позичальник приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 08.02.2016 року. З огляду на несплату позичальником зобов`язань за зазначеним договором, Товариство подало позов до ОСОБА_1 як поручителя за договором поруки №Р353427295 від 29.09.2017 року за виконання зобов`язань за договором банківського обслуговування № б/н від 08.02.2016 року.

Судом першої інстанції, ухвалою від 30.07.2019 року, відкрито провадження у даній справі; постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПП "Крупний"; призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Оскаржуваною ухвалою від 11.10.2019 року судом першої інстанції провадження у справі № 906/689/19 було закрито.

Закриваючи провадження по справі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вказаний спір може розглядатися за правилами господарського судочинства у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договору поруки, укладеного для забезпечення основного зобов`язання.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08.02.2016 року ПП "Крупний" (позичальник) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої позичальник приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 08.02.2016 року та взяло на себе зобов`язання виконувати умови договору. Згідно умов договору договору позичальнику було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_1 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

29.09.2017 року між АТ Комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № Р353427295, предметом якого було надання поруки відповідачем за виконання зобов`язань позичальника, які випливають з кредитного договору.

В силу ст., ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

За змістом ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Посилаючись на порушення зазначених норм закону та умов договору ПП "Крупний", а саме не сплату необхідних коштів для погашення заборгованості, Товариство подало позов до ОСОБА_1 як поручителя за договором поруки № Р353427295 від 29.09.2017 року за виконання зобов`язань за договором банківського обслуговування № б/н від 08.02.2016 року.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України у редакції вищевказаного Закону суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України (тут і далі у редакції вищевказаного Закону).

Так, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 ЦК України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, АТ Комерційний банк "Приватбанк" як кредитор подало до господарського суду позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Положення пункту 1 частини першої статі 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції здійснив правильну мотивацію норм законодавства щодо визначення юрисдикції суду (виду судочинства - цивільне чи господарське) з огляду на суб`єктний склад сторін основного зобов`язання, з посиланням на п.п. 52-53 постанови ВП ВС від 31.10.2018 у справі № 753/12916/15-ц.

Разом з цим місцевий суд допустився помилки у висновку, що спір у даній справі може розглядатися за правилами господарського судочинства лише у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договору поруки, укладеного для забезпечення основного виконання, оскільки положення п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України не встановлюють таких обмежень.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для закриття провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України помилковим.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, а також те, що ухвала Господарського суду Житомирської області від 11.10.2019 року у справі № 906/689/19 прийнята з порушенням норм процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з направленням даної справи до місцевого суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.10.2019 року у справі № 906/689/19 скасувати.

3. Справу № 906/689/19 передати до Господарського суду Житомирської області для продовження розгляду.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "11" грудня 2019 року.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.