ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року Справа № 923/300/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Херсонобленерго", м. Херсон, ,

до Хітрової Наталії Миколаївни , м. Херсон, ІПН НОМЕР_1 ,

про стягнення 99288,96 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Дереза Т.І., довіреність № 07/023-19 від 26.12.18р.;

від відповідача - Руденко М.М., ордер серії ХС № 133331 від 05.08.19р.

У відповідності до ч.1 п.1статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

17 квітня 2019 року Акціонерне товариство "Херсонобленерго" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Хітрової Наталії Миколаївни 96672,84 грн. вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил по Акту про порушення №130730 та суми збитків за проведення експертиз у розмірі 2616,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем законодавства в галузі енергетики та умов Договору про постачання електричної енергії № 1119 від 10 квітня 2014 року.

На виконання приписів ч.6 ст. 176 ГПК України, судом направлено запит до Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Херсонської міської ради для отримання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, що містяться в реєстрі територіальної громади / Єдиному державному демографічному реєстрі стосовно Хітрової Наталії Миколаївни .

16 травня 2019 року до суду від Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Херсонської міської ради надійшов лист, з якого слідує, що інформація щодо місця реєстрації запитуваної особи підтверджена.

Ухвалою від 16 травня 2019 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/300/19 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Цією ж ухвалою суд запропонував учасникам провадження у визначені строки надати до суду: відповідачу відзив на позовну заяву та належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів, позивачу відповідь на відзив.

З метою надання учасникам судового процесу можливості для реалізації їх процесуальних прав, ухвалою від 05.06.2019р. суд продовжив строк розгляду справи № 923/300/19 та відклав розгляд справи.

Зазначена ухвала направлена на адресу учасників провадження рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.

06 червня 2019 року до суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, зазначені матеріали залучено до справи.

05 серпня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 923/300/19 до розгляду Херсонським міським судом Херсонської області справи № 766/24202/18.

Ухвалою від 06.08.2019р. суд зупинив провадження у справі № 923/300/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 766/24202/18, яка перебуває у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019р. апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Господарського суду Херсонської області про зупинення провадження від 06.08.2019 скасовано та передано справу на розгляд до Господарського суду Херсонської області.

Ухвалою суду від 15.10.2019р. суд поновив провадження у справі № 923/300/19 та призначив судове засідання у справі на 05 грудня 2019 року.

28 листопада 2019 року до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позову заяву, відповідно до якого відповідачем позовні вимоги не визнаються у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. ч. 1, 2 ст. 114 ГПК України).

За приписами частини 1 статті 251 ГПК України унормовано, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 16 травня 2019 року суд запропонував відповідачу надіслати (надати) до суду: відзив на позовну заяву (одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, а відповідні докази представити суду), належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 05.06.2019р.

Відзив Хітрової Н.М. надійшов на до суду 28.11.2019р., тобто з пропуском встановленого строку.

Крім того, відповідачем не наведено причин пропуску строку встановленого судом для надання відзиву на позовну заяву, не подано клопотання про продовження встановленого строку.

За таких обставин, на підставі ч.2 ст. 118 ГПК України, суд залишає без розгляду наданий відповідачем відзив на позовну заяву.

03 грудня 2019 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому позивач просить суд подовжити строк для надання відповіді на відзив. Зазначає, що відповідачем направлено відзив на позов на адресу позивача 25.11.2019 та отримано останнім 28.11.2019, зазначену обставити позивач підтверджує доданим до відзиву скріншотом з офіційного сайту Укрпошти та копією конверту. За таких обставин просить суд залучити до матеріалів справи відповідь на відзив та додані до неї документи. У наданій відповіді спростовує твердження відповідача та наполягає на задоволені позовних вимог.

Вказану відповідь на відзив суд залучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 05.12.2019р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.12.2019р. надав усні пояснення, в яких позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні 05.12.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін орієнтований час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріалами справи свідчать, що 10 квітня 2014 року між Акціонерним товариством "Херсонобленерго" (надалі - позивач, постачальник або АТ "Херсонобленерго") і Фізичною особою-підприємцем Хітровою Наталею Миколаївною (надалі - відповідач, споживач або Хітрова Н.М. ) був укладений договір про постачання електричної енергії № 1119 (надалі - договір).

На момент укладення договору сторони погодились, що під час виконання умов договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 31 липня 1996 року №28 (надалі - ПКЕЕ або Правила).

30 серпня 2016 року на об`єкті по АДРЕСА_2 було встановлено електролічильник НІК 2301 АП1 зав. № 1038585 та Актом про заміну приладу обліку і акт про опломбування від 30.08.2016р. та Актом опломбування та збереження пломб передано на відповідальне збереження цілісності розрахункового засобу обліку та пломб на ньому Хітровій Н.М.

16 травня 2018 року в ході перевірки працівниками АТ "Херсонобленерго" об`єкту ФОП Хітрової Н.М., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 було виявлене порушення п. 10.2.26 Правил, що полягає в наступному: "Пошкодження приладу обліку, що відповідає пп.3 п.2.1 Методики, пошкодження електролічильника НІК 2301 АП1 №1038585 покази 026506, а саме: виявлено пошкодження герметичності корпусу лічильника в місцях з`єднання частин, сколи, тріщини та сліди клею. Проведено заміри споживання струму електролічильником: ф."А" - 38 мА, ф."В" - 40 мА, ф."С" - 25 мА., споживач з приводу неправильної роботи приладу обліку до Голопристанського РЕЗіЕМ не звертався". Вказане порушення було зафіксовано 16.05.2018р. року в Акті про порушення №130730 (надалі - Акт), який був підписаний з боку АТ "Херсоноблененрго" трьома працівниками, а саме: заст. нач. О.В. Поляк (посв. 3025), інспектором Д.В. Литвинюк (посв. 3006) та електромонтером М.А. Лісановим (посв. 4651) та з боку споживача Хітровою Н.М.

Хітрова Н.М. підписала Акт з зауваженням: "С актом не согласна, повреждений, сколов, трещин и следов клея не вижу, счетчик не поврежден, пломбы целые".

Враховуючи, що споживач із фактом пошкодження приладу обліку не погодилась на виконання вимог абз.9 п.2.1 Методики АТ "Херсонобленерго" звернулось до Херсонського та Миколаївського Науково-Дослідного Експертно-криміналістичного центрів для проведення експертизи приладу обліку типу НІК 2301 АП1 №1038585 та пломб №С31347146, С31347147, С31347148.

Висновками експертного дослідження №1-ТР/Д від 15.06.2018р. та №24 від 26.07.2018р. підтвердився факт пошкодження приладу обліку типу НІК 2301 АЛ1 №1038585 та пломб №С31347146, С31347148 Хітровою Н.М. .

25 вересня 2018 року під час засідання комісії з розгляду Акту про порушення №130730 визначено обсяг необлікованої електричної енергії в кількості 37632 кВт/год на суму 96672,84 грн.

Протокол засідання комісії №106 від 25.09.2018р., Витяг з Протоколу засідання комісії №106 від 25.09.2018р. з розрахунком та Додатковий рахунок №1119 по Акту №130730 на суму 96672,84 грн. споживачу було направлено супровідним листом за вих.№46/09-056805 від 01.10.2018р. засобами поштового зв`язку, які відповідач отримав 06.10.2018р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 70).

З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач своїми діями порушив законодавство в галузі енергетики та умови Договору про постачання електричної енергії №1119 від 10.04.2014р., за порушення яких останньому до сплати було нараховано 96672,84 грн., які відповідачем у визначений ПРРЕЕ строк не сплачені так само, як не сплачені на час звернення з даною позовною заявою до суду.

Отже, у зв`язку із несплатою відповідачем 96672,84 грн., позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 96672,84 грн. вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил по Акту про порушення №130730.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Херсонобленерго" підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї етапі господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 нього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України. Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Таким чином, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Отже, враховуючи викладене, та той факт, що Договір про постачання електричної енергії №1119 від 10.04.2014р. укладався між сторонами у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а тому спір, який виник під час виконання його умов підпадає під юрисдикцію господарського суду.

Згідно відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП Хітрова Н.М. припинила підприємницьку діяльність 03.02.2017р.

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір енергопостачання.

Так, відповідно до приписів частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві, який зобов`язується оплатити її та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання.

Щодо підстав застосування оперативно-господарських санкцій, то відповідно до статті 27 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України в тому числі цивільну відповідальність.

У відповідності до статті 235 ГК України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

В даному контексті суд також зазначає, що у відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поряд з цим за частиною 7 статті 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

З огляду на вказані правові положення суд приходить до висновку, що споживач електричної енергії у випадку застосування до нього оперативно-господарської санкції повинен сплатити її у добровільному порядку.

Разом з тим, оцінюючи законність нарахування позивачем оперативно-господарської санкції у вказаному розмірі суд зазначає наступне.

Взаємовідносини, які виникають у процесі продажу і купівлі електричної енергії між постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються також "Правилами користування електричною енергією", затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996.

Так, відповідно до:

- пункту 3.1. Правил - «електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням та величини потужності»;

- пункту 3.3. Правил - «відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб відповідно до акта опломбування покладається на власника (користувача) електроустановки»;

- пункту 6.40 Правил - «у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів, перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 782/12656 від 04.07.2006»;

- пункту 6.41. Правил - «у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії порушень цих Правил на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформлюється акт порушень»;

- пункту 6.42. Правил - «на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недорахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформлюється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу»;

- підпункту 26 пункту 10.2. Правил - «споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати збереження і цілісність встановлених на його території (у його приміщенні) розрахункових засобів обліку електричної енергії відповідно до акта про пломбування».

Як зазначено вище, порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії необлікованої внаслідок порушення Правил встановлено Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

Зокрема, за змістом пункту 2.5 Методики, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 3 пункту 2.1 цієї Методики, а саме: пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії протягом робочого часу визначається за формулою 2.4 Методики:

Wдоб = Р tдоб Кв,

де Р - потужність (кВт), визначена як, дозволена потужність для даної точки обліку, зазначена в Договорі та склала 16 кВт

tдоб - тривалість роботи обладнання протягом доби (год.), що становить: 24 год. (відповідно до умов Договору)

Kв (Кв.і) - коефіцієнт використання струмоприймачів - вибрано рівним 0,5.

Кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок, визначається за формулою (2.6) Методики: Дпер = Дпор + Дусун.

Позивачем проведено нарахування за 6 місяців, що передували дню виявлення порушення, до дня усунення порушення, а саме: з 16.11.2017 по 31.05.2018р.

Таким чином, позивачем правомірно обрахована оперативно-господарська санкція у розмірі 96672,84 грн.

Щодо стягнення суми збитків у розмірі 2616,12 грн., то суд зазначає, що відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Позивач вказує, що оскільки відповідач порушив господарське зобов`язання по Договору про постачання електричної енергії №1119 від 10.04.2014р., АТ "Херсонобленерго" було вимушене звернутись до Миколаївського НДЕКЦ та Херсонського НДЕКЦ для встановлення факту пошкодження приладу обліку НІК 2301 АП 1 зав. №1038585 та пломб ПАТ ХОЕ № №С31347146, С31347147, С31347148, у зв`язку із чим понесло збитки в сумі 2109,60 грн. та 506,52 грн., а всього 2616,12 грн.

Суд звертає увагу, що за змістом статті 225 того ж Кодексу до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються серед іншого: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Водночас, статтею 226 названого Кодексу визначні умови і порядок відшкодування збитків. Так, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Проте, у даному випадку позивач збитками визначає здійснену витрату на оплату вартості проведених експертних досліджень, яка за своєю правовою природою не є збитками, а визначається у відповідності до пункту 2 частини 2 статті 123 та частини 4 статті 127 ГПК України, як витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Зокрема, за пунктом 2 частини 2 статті 123 «до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: … пов`язані з проведенням експертизи …», а за частиною 4 статті 127 «розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони …встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.».

За таких обставин суд констатує, про помилкове ототожнення позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, зі збитками.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про часткову обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, суд вважає, що відповідачем допущено порушення підпункту 26 пункту 10.2. Правил користування електричною енергією, що виявилося у незабезпеченні збереження і цілісності встановленого на його території розрахункового засобу обліку електричної енергії, а тому несплата вартості недоврахованої електричної енергії за договором у розмірі 96672,84 грн., є порушенням взятих відповідачем на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Натомість, позовні вимоги в частині стягнення 2616,12 грн., як збитків задоволенню не підлягають, оскільки ця сума є витратою позивача, пов`язаною із розглядом справи, та вона підлягає відшкодуванню із застосуванням процедури, встановленої статтею 129 ГПК України.

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № Е70979 від 15.04.2019 у сумі 1921,00 грн., які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача у сумі 1870,38 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Поряд з цим, судовими витратами є витрати позивача на підготовку експертного висновку № 1-ТР/Д від 15.06.2018р. за його замовленням у сумі 506,52 грн., сплачені платіжним дорученням № Е54589 від 12.06.2018р. (а.с. 115), а також експертного висновку № 24 від 26.07.2018р. у сумі 2109,60 грн., сплачені платіжним дорученням № Е55668 від 25.06.2018р. (а.с. 117), які також підлягають стягненню з відповідача у відповідності до частини 4 статті 127 та пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Хітрової Наталії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Херсонобленерго" (73003, м. Херсон, вул. Пестеля, 5, ) 96672,84 грн. вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил по Акту про порушення №130730, суму збитків за проведення експертиз у розмірі 2616,12 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.12.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко