ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2019м. ДніпроСправа № 904/4296/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В. розглянув спір

за позовом Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради, м. Моршин Львівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс", м. Дніпро

про стягнення попередньої оплати в сумі 4 000,00 грн.

Представники:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Підприємство житлово-комунального господарства Моршинської міської ради звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 4 000,00 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки № Т105-00011 від 22.09.2016.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2019 вказану вище позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статті 162, 172 Господарського процесуального кодексу України.

15.10.2019 від позивача надійшов лист, до якого останнім залучено оригінал платіжного доручення № 4209 від 17.09.2019 про сплату судового збору в сумі 1 921,00 грн., відсутність якого на момент подання позовної заяви стала підставою для залишення її без руху.

21.10.2019 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/4296/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 18.11.2019, про що постановлено ухвалу.

18.11.2019 господарським судом відкладено розгляд справи до 09.12.2019 та зобов`язано позивача до судового засідання надати документальне підтвердження звернення до відповідача в порядку, передбаченому договором, за довірчими документами (талонами пластиковими, паперовими або паливними скретч-картками); докази, які підтверджують відмову постачальника у видачі (заправці) на АЗС вказаного у картці об`єму і марки товару, про що постановлено відповідну ухвалу.

Представники сторін в судові засідання не з`являлись, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать залучені до матеріалів справи поштові повідомлення (а.с. 27-28, 32-33).

09.12.2019 від позивача надійшли лист про залучення додаткових доказів до матеріалів справи та клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника підприємства останнього.

09.12.2019 господарським судом ухвалено рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо передачі довірчих документів та поставки товару після отримання попередньої оплати.

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги, є: договір поставки № Т105-00011 від 22.09.2016, додаткова угода від 22.09.2016 до договору поставки № Т105-00011, платіжне доручення № 1828 від 23.12.2016, претензії № 178 від 15.05.2017, № 248 від 05.07.2017 та № 260 від 29.08.2017.

22.09.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" (Постачальник) та Підприємством житлово-комунального господарства Моршинської міської ради (Покупець) укладено договір поставки № Т105-00011.

Відповідно до пункту 1.1. вище зазначеного договору Постачальник (відповідач у даній справі) приймає на себе зобов`язання передати Покупцю (позивачу у даній справі) у власність Товари, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар.

Найменування та кількість Товару: згідно з накладними на товар. Одиниця вимірювання: літр (пункти 1.2.-1.4. Договору).

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У пункті 1.5. договору сторони погодили, що відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. Договору ціна 1 літра Товару визначається згідно з накладними на товар. Загальна сума Договору складається з загальної вартості товару за всіма видатковими накладними.

У пунктах 4.1., 4.2. Договору сторони встановили, що оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника (реквізити: р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, ) в день виписки рахунку на Товар за цінами, що діють на момент надходження коштів. Ціна одного літру товару вказується в рахунку і дійсна протягом дня його виписки.

Виконуючи умови договору позивач 23.12.2016 здійснив перерахування попередньої оплати за товар (нафтопродукти) в сумі 4 000,00 грн. на вказані в пункті 4.2. спірного договору реквізити, що підтверджується залученою до матеріалів справи копією платіжного доручення № 1828 (а.с. 10).

Відповідно до пункту 4.4. Договору після оплати товару протягом 5-ти робочих днів Постачальник зобов`язаний передати Покупцю, а останній зобов`язаний отримати від Постачальника довірчі документи (талони пластикові, паперові або паливні скреч-картки) на придбану кількість ПММ, як підтвердження здійснення оплати Товару.

Постачальник зобов`язується видати довірчі документи представнику Покупця за умови надання представником довіреності на отримання товару, що скріплена підписом та печаткою (за умови її наявності у сторони) Покупця, та видаткову накладну на товар (пункт 4.5. Договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документа (скретч-картки).

У пункті 5.2. Договору сторонами узгоджено місце поставки (передачі) товарів:

- передача Покупцю товару за даним Договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки;

- скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передавати Покупцю товар іншої марки чи в кількості, меншій, ніж зазначено в скретч-картці.

Умови постачання Товару - самовивезення. Покупець зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на ньому. Постачальник не несе відповідальності та звільняється від зобов`язань за Договором у разі неотримання Покупцем товару на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на ньому (пункти 5.3., 5.4. Договору).

Згідно з пунктом 10.1. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін (за умови наявності печатки у сторони).

У пункті 10.2. Договору сторонами погоджено, що останній укладений терміном на 1 рік. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на наступний рік і на тих же умовах.

Матеріали справи не містять письмового повідомлення жодної зі сторін про припинення дії спірного договору, у зв`язку з чим господарський суд приходить до висновку про те, що останній є діючим.

Пунктом 10.3. Договору встановлено, що останній може бути розірваний достроково за ініціативою однієї із сторін за умови письмового повідомлення іншої сторони та за відсутності заборгованості. Договір вважається розірваним з моменту отримання письмового повідомлення. У випадку отримання письмового повідомлення про розірвання договору укладання додаткової угоди про розірвання не потребуєься.

Звертаючись із даним позовом до суду позивач посилається на те, що незважаючи на його неодноразові звернення (претензія № 178 від 15.05.2017, № 248 від 05.07.2017 та № 260 від 29.08.2017) відповідач не надав паливний товар та не повернув сплачені за вказаний товар грошові кошті, у зв`язку з чим Підприємство житлово-комунального господарства Моршинської міської ради просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" попередню оплату в сумі 4 000,00 грн., що перерахована на підставі платіжного доручення № 1828 від 23.12.2016.

Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 6 та 627 ЦК України визначено свободу договору, у вигляді того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частинами 1, 4 статей 612, 613 Цивільного кодексу України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора; кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б свідчили про те, що позивач в межах строку та відповідно до порядку, визначеного в пунктах 4.4., 4.5. спірного договору звертався до відповідача за отриманням довірчих документів (талонів пластикових, паперових або паливних скретч-карток) на придбану кількість ПММ, а відповідач безпідставно відмовив у їх видачі, суду не надано.

Не надано позивачем і доказів, які б свідчили про звернення позивача до відповідача на АЗС за отриманням товару на спірну суму та відмову відповідача у видачі вказаного товару з огляду на узгоджені сторонами в договорі умови постачання товару, а саме, самовивезення (пункт 5.3).

До того ж, у пункті 6.2. встановлено, що у разі невиконання Постачальником своїх зобов`язань за договором, Покупець має право достроково розірвати цей договір.

Право на розірвання договору в односторонньому порядку передбачено і в пункті 10.3. договору, проте, доказів реалізації такого права, останнім не надано.

Посилання позивача на претензію № 260 від 29.08.2017, в якій останній вимагає видати йому на суму 4 055,00 грн. скретч-картки, не можуть бути прийняті судом в якості доказу належного звернення до відповідача за ними (довірчими документами) з огляду на умови пунктів 4.4., 4.5. договору, до того ж, слід зазначити про те, що предметом розгляду даної справи є попередня оплата в сумі 4 000 грн., а отже, вказана претензія, де йдеться про іншу суму, не стосується предмету даного спору.

З огляду на викладене, відповідач в даному випадку не може вважатись таким, що прострочив виконання свого зобов`язання щодо передачі товару за спірним договором, внаслідок чого право позивача не може вважатись порушеним, і відповідно, у останнього не виникає права вимагати повернення перерахованої відповідачеві суми попередньої оплати.

Крім того, господарський суд звертає увагу позивача на те, що при укладенні спірного договору, а саме в пункті 10.3., сторони дійшли згоди про можливість його розірвання в односторонньому порядку.

Таким чином, Підприємство житлово-комунального господарства Моршинської міської ради не позбавлено можливості реалізувати таке право, після чого вимагати відшкодування збитків, завданих перерахуванням попередньої оплати.

Керуючись статтями 6, 526, 530, 626, 612, 613, 627, 628, 693, 712 Цивільного кодексу України, статями 73, 74, 76, 77, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Гарант Плюс" про стягнення попередньої оплати в сумі 4 000,00 грн. - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 16.12.2019.

Суддя І.Ф. Мельниченко