ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2019м. ДніпроСправа № 904/1208/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. розглянув спір

за позовом Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, м. Дніпро

до ОСОБА_1 , м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 1 638,23 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 1 511,25 грн., що складають суму заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 345-ДРА/17; 53,41 грн. - інфляції грошових коштів; 73,57 грн. - пені.

Ухвалою від 01.04.2019 господарським судом відмовлено Дніпропетровському міському управлінню Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області у відкритті провадження у справі на підставі пункту 6 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву та додані до неї документи повернуто заявнику.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2019 ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 скасовано, справу № 904/1208/19 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

08.07.2019 справа № 904/1208/19 надійшла до господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2019 розгляд вказаної вище справи доручено судді Мельниченко І.Ф.

Ухвалою від 09.07.2019 позовну заяву Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

18.07.2019 від позивача надійшла заява, до якої останнім залучено оригінал позовної заяви № 30/36 від 26.02.2019 із зазначеними додатками до позову.

Ухвалою господарського суду від 22.07.2019 позовну заяву Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

30.07.2019 від позивача надійшла заява, до якої останнім залучено належні докази відправлення копії позовної заяви і доданих до неї документів на адреси сторін (касові чеки, розрахункові квитанції).

З позовної заяви вбачається, що позивачем у складі учасників провадження визначено відповідачем фізичну особу-підприємця Старушенко Лілію Олексіївну.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.08.2019, за ідентифікаційним кодом встановлено, що стан суб`єкта Фізичної особи-підприємця Старушенко Лілії Олексіївни є припиненим 20.11.2018 за власним рішенням.

Керуючись абз. 2 ч. 1, ч.ч. 6,7 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, господарським судом зобов`язано Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у строк протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання даної ухвали надіслати на адресу господарського суду Дніпропетровської області у паперовій формі інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , про що постановлено ухвалу від 13.08.2019.

10.10.2019 від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшов лист, в якому останній повідомив про те, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 15.10.2019 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/1208/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасником судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, поштове відправлення з ухвалою суду від 15.10.2019, надіслане на адресу ОСОБА_1 відповідно до наданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради інформації про зареєстроване місце її проживання, тобто, за останньою відомою суду адресою, повернуто 12.11.2019 підприємством зв`язку за зворотною адресою з поміткою "за закінченням терміну зберігання", а отже, слід прийти до висновку, що відповідач відмовився від отримання надісланої на його адресу ухвали (а.с. 135-138).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору, строк дії договору, графік сплати орендних платежів, наявність акту приймання-передачі орендованого майна, наявність заборгованості зі сплати орендних платежів.

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги є: договір № 345-ДРА/17 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 01.08.2017, акт приймання-передачі від 01.08.2017, акт приймання-передачі комунального нерухомого майна від 15.11.2018.

01.08.2017 Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Старушенко Лілією Олексіївною (Орендар) укладено Договір № 345-ДРА/17 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста.

Відповідно до п. 1.1 вказаного вище договору з метою ефективного використання комунального майна Орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.07 № 41/11 із змінами та доповненнями передає, а Орендар (відповідач у даній справі) приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно вбудоване нежитлове приміщення, яке розташоване на першому поверсі 3-х-поверхової будівлі (далі об`єкт оренди), загальною площею 55,1 кв. м., розміщене за адресою: м. Дніпро, вул. Курінна, 57 (вул. Аверіна, 57), вартість якого згідно з незалежною оцінкою становить 248 199,00 грн. без ПДВ., що перебуває на балансі ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (позивача у даній справі), для використання під розміщення їдалень, буфетів, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи.

Використання об`єкту оренди не за цільовим призначенням забороняється.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди (пункт 2.2. Договору).

За умовами пункту 2.3. договору передача об`єкта оренди в оренду здійснюється за вартістю згідно з незалежною оцінкою, проведеною станом на 18.04.2017 на підставі акта приймання-передачі об`єкта оренди, підписаного Балансоутримувачем, Орендодавцем та Орендарем.

На виконання умов договору відповідач прийняв в оренду нежитлове приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.08.2017, копія якого залучена до матеріалів справи (а.с. 92).

Згідно з частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та частиною 3 статті 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та частиною 4 статті 286 Господарського кодексу України передбачено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з пунктом 3.1 договору, розрахунок орендної плати здійснюється за Методикою розрахунку і в порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна затвердженою міською радою.

Розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору, становить 1 288,74 грн. без ПДВ/базова за червень місяць 2017.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача.

Орендна плата за перший місяць оренди коригується на індекс інфляції починаючи з липня місяця 2017. У платіжному дорученні обов`язково зазначити номер договору оренди, дату укладення та назву орендаря. (пункт 3.2 договору).

Пунктом 3.3 договору визначено, що за користування об`єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 70% від загальної суми орендної плати у розмірі 902,12 грн. до загального фонду міського бюджету;

- 30 % від загальної суми орендної плати у розмірі 386,62 грн. на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточній місяць (пункт 3.4. Договору).

Відповідно до пункту 3.5. договору орендна плата сплачується Орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності Орендаря.

Орендна плата сплачується Орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди включно.

Згідно з пунктом 10.1. Договору останній діє з 01.08.2017 до 29.07.2020 включно.

У пункті 5.2. договору сторони встановили, що Орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди включно.

15.11.2018 Орендар (ФОП Старушенко Л.О.) передав, а Орендодавець (Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради) прийняв об`єкт оренди нерухоме майно нежитлове приміщення, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі, копія якого залучена до матеріалів справи (а.с. 93).

Так, згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість з орендної плати на рахунок балансоутримувача за період з 01.08.2018 по 15.11.2018 складає 1 511,25 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов`язання щодо перерахування на рахунок балансоутримувача зазначеної вище суми суду надано не було.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення орендної плати за спірний період в сумі 1 511,25 грн. слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком останнім заявлено до стягнення інфляцію грошових коштів за загальний період прострочення з вересня 2018 по грудень 2018 в сумі 53,41 грн.

Із розрахунку інфляції грошових коштів вбачається, що він позивачем завищений в результаті не вірно визначеного початку періоду прострочення, оскільки останнім не враховано положення пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", яким визначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Після здійсненого судом перерахунку до стягнення підлягає інфляція грошових коштів за загальний період прострочення з жовтня 2018 по грудень 2018 в сумі 29,67 грн.

До того ж, слід зазначити про те, що інфляція грошових коштів на заборгованість з орендної плати за період з 01.11.2018 по 15.11.2018 в сумі 223,91 грн. позивачем нарахована неправомірно.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За несвоєчасну сплату суми орендної плати сторони встановили відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу за період існуючої заборгованості у співвідношенні, визначеному пунктом 3.3. даного договору (пункт 9.2. договору).

Згідно з наданим позивачем розрахунком сума пені за загальний період прострочення з 16.09. 2018 по 01.02.2019 складає 73,57 грн., яка підлягає до примусового стягнення.

Разом з тим, господарський суд вважає необхідним роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено підстави для повернення судового збору, зокрема, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, при подачі позову його ціна складала 1 638,23 грн., отже, за подання даного позову підлягав сплаті судовий збір в сумі 1 921,00 грн., проте, позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 961,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 34 від 26.12.2018.

З огляду на викладене, судовий збір в сумі 40,00 грн. підлягає поверненню в порядку, встановленому статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 526, 625, 610, 611, 759, 762 Цивільного кодексу України, статтями 10, 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статтями 285, 286 Господарського кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний податковий номер платника податків НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (49070, м. Дніпро, пл. Червона, 2а, ) 1 511,25 грн. (одна тисяча п`ятсот одинадцять гривень 25 коп.) основного боргу, 29,67 грн. (двадцять дев`ять гривень 67 коп.) інфляції грошових коштів, 73,57 грн. (сімдесят три гривні 57 коп.) пені, 1 893,16 грн. (одна тисяча вісімсот дев`яносто три гривні 16 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 13.12.2019.

Суддя І.Ф. Мельниченко