ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2019 р. Справа№ 918/321/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засіданні: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 26.11.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Рівненської обласної державної адміністрації

на рішення Господарського суду міста Києва

від 19.08.2019 (повне рішення складено 28.08.2019)

у справі №918/321/18 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Дочірнього підприємства "Оптіма-770-Р" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Севенті Петроліум"

до Рівненської обласної державної адміністрації

про визнання поновленим договору,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року Дочірнє підприємство "Оптіма-770-Р" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Севенті Петроліум" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки.

Позовом мотивовано тим, що Дочірнє підприємство "Оптіма-770-Р", маючи намір належним чином скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк у відповідності до ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», зверталось до Рівненської обласної державної адміністрації з заявою про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки та надсилало п проект додаткової угоди до договору оренди землі. У зв`язку з наведеним, враховуючи положення ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», такий договір, на думку позивача, вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22.05.2018 у справі №918/321/18 позовну заяву Дочірнього підприємства "Оптіма-770-Р" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Севенті Петроліум" направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 (суддя Сташків Р.Б.) відкрито провадження у справі №918/321/18; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 16.07.2018; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2018 у справі №918/321/18 відмовлено у задоволенні позову Дочірнього підприємства "Оптіма-770-Р" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Севенті Петроліум".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 у справі №918/321/18 рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2018 у справі №918/321/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.03.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2018 у справі №918/321/18 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 у справі №918/321/18 скасовано; справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу №918/321/18 на новий розгляд, Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про припинення переважного права позивача на укладення договору оренди землі на новий строк внаслідок недосягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, оскільки відповідна додаткова угода про продовження строку дії договору не була укладена та наданий позивачем проект додаткової угоди орендодавцем не був підписаний, тобто оферта позивача відповідачем не була прийнята (акцептована).

Водночас, Верховний Суд визнав помилковим подальший висновок апеляційного суду про необґрунтованість посилання орендаря на частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (автоматична пролонгація договору оренди) як на підставу позовних вимог, який (висновок) мотивований реалізацією позивачем механізму, передбаченого саме частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Зокрема, Верховний Суд вказав на те, що незважаючи на припинення переважного права позивача на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченого частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", позивач правомірно звернувся за судовим захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди від 14.03.2006 на той самий строк і на тих самих умовах, тобто в порядку частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки Рівненська ОДА протягом місяця після закінчення строку дії цього договору (в період з 22.05.2017 по 22.06.2017) не висловила письмових заперечень щодо поновлення договору оренди землі.

Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі №918/321/18 зазначив, що судами попередніх інстанцій не спростовано доводи скаржника про те, що після закінчення строку дії договору оренди від 14.03.2006 позивач належним чином виконував та продовжує виконувати свої обов`язки за договором, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату.

При цьому судами безпідставно залишено поза увагою та без надання належної правової оцінки наявні у справі копії платіжних доручень від 22.02.2017 №81, від 14.03.2017 №8394, від 24.04.2017 №8505, від 19.05.2017 №8481, від 30.06.2017 №8519, від 14.07.2017 №8563, від 16.08.2017 №8512, від 27.09.2017 №8533 та від 20.10.2017 №8549 (а.с.23-32 том 1), з яких вбачається внесення позивачем орендної плати за січень-вересень 2017 року, тобто за період як до, так і після закінчення строку дії договору оренди від 14.03.2006.

Наведене не виключає помилковість висновку місцевого та апеляційного господарських судів про те, що останній платіж (орендна плата) було здійснено в січні 2017 року за грудень 2016 року, а докази здійснення оплати за 2017 рік в матеріалах справи відсутні.

Також, Верховний Суд визнав помилковим посилання судів першої та апеляційної інстанцій на пункт 4 частини 1 статті 416 ЦК України в обґрунтування висновку про порушення орендарем умов використання земельної ділянки (в частині здійснення її забудови), оскільки вказана правова норма регулює відносини користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) а тому не поширюється на спірні орендні правовідносини, вичерпно врегульовані Законом України "Про оренду землі" як спеціальним законом. Тим більше, що договір оренди від 14.03.2006 не визначає обов`язку орендаря щодо забудови земельної ділянки у певний строк.

Під час нового розгляду, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі №918/321/18 позов задоволено у повному обсязі.

Визнано поновленим Договір оренди земельної ділянки від 14.03.2006, зареєстрований Рокитнівським районним відділом Рівненської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.06.2006 за № 03, відповідно до Додаткової угоди у редакції, викладеній у резолютивній частині рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що частина 6 статті 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що одна зі сторін, орендар, обов`язково попередньо має повідомити про своє бажання про поновлення договору оренди землі, оскільки має наступну умову свого застосування - за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Тобто автоматичної пролонгації договору не відбувається. При цьому, апелянт стверджує, що його лист-відповідь за вих.. №3511/0/01-31/17 від 14.06.2017 і є запереченням на поновлення договору, оскільки рішення про поновлення за результатами розгляду заяви позивача не прийнято, додаткова угода не підписана.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, позивачем подано відзив, у якому ДП «Оптіма-770-Р» вважає апеляційну скаргу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального та матеріального права. Відтак, позивач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 14.03.2006 між Рокитнівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Дочірнім підприємством "Оптіма-770-Р" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Севенті Петроліум" (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки (далі-договір), зареєстрований Рокитнівським районним відділом Рівненської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.06.2006 за № 03, відповідно до пункту 1 якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,5 га, що розташована на території Масевичівської селищної ради за межами населених пунктів Рокитнівського району Рівненської області для будівництва та обслуговування АЗС.

Відповідно до п. 7 договору договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 8 договору сторони погодили, що за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік складає 605,90 грн., що становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Річна орендна плата не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється чинним законодавством України.

Згідно з п. 18 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

Судом першої інстанції встановлено, що за актом прийому-передачі земельної ділянки від 14.03.2006 відповідач передав, а позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,5 га, що розташована на території Масевичівської селищної ради за межами населених пунктів Рокитнівського району Рівненської області.

Матеріалами справи підтверджено, що 11.05.2012 між сторонами було укладено додаткову угоду №12/12 до договору, що зареєстрована в управління Держкомзему у Рокитнівському районі Рівненської області, в реєстрі земель вчинено запис від 22.05.2012 №00042, якою сторони дійшли згоди внести зміни до вказаного договору оренди земельної ділянки та поновити його строком на 5 років. Зокрема, сторони встановили, що орендна плата становить 29 199,00 грн на рік.

Пунктом 7 додаткової угоди від 11.05.2012 погоджено, що додаткова угода набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації.

Таким чином, строк оренди земельної ділянки загальною площею 0,5 га, що розташована на території Масевичівської селищної ради за межами населених пунктів Рокитнівського району Рівненської області, було продовжено до 22.05.2017.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що маючи намір належним чином скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", він звернувся до Рівненської обласної державної адміністрації із заявою від 20.04.2017 №72/1 про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки, надіславши також проект додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006 (копія заяви від 20.04.2017 №72/1 долучена позивачем до позовної заяви).

Судом першої інстанції встановлено, що листом вих. №3511/0/01-21/17 від 14.06.2017 відповідач повідомив позивача про необхідність подання останнім (з метою прийняття відповідачем рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки) витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів.

Листом вих. №109 від 23.08.2017 позивач повідомив відповідача про відсутність у нього можливості надати довідку про відсутність заборгованості (крім того, вимоги щодо надання даної довідки не передбачені законодавством) та повідомив про направлення відповідачу витягу з технічної документації про НГО №20 від 24.03.2017; при цьому, позивач просив прийняти рішення щодо продовження строку оренди земельної ділянки виключно за тими документами, які наявні у відповідача.

В подальшому, листом вих. №3295/04/2-05/17 від 29.12.2017 Департамент екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації повідомив позивача, що відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Оскільки заява щодо продовження дії Договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006 була подана з порушенням термінів, встановлених законом, вказану заяву позивача (від 20.04.2017 №72/1) залишено без прийняття відповідного рішення.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що на підставі Договору оренди від 14.03.2006 і додаткової угоди №12/12 від 11.05.2012 він з 23.06.2006 є орендарем земельної ділянки загальною площею 0,5 гектара, розташованої на території Масевичівської селищної ради за межами населених пунктів Рокитнівського району Рівненської області, належним чином виконував умови цього договору та, маючи намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди земельної ділянки на новий строк, відповідно до частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" звернувся до Рівненської ОДА із заявою від 20.04.2017 №72/1 про продовження строку дії договору оренди землі, до якої було додано проект додаткової угоди від 20.04.2017 до договору оренди землі.

Проте, орендодавець станом на момент закінчення строку дії договору оренди від 14.03.2006 вказаний проект додаткової угоди не підписав, а також не повідомив орендаря про відмову в поновлені договору оренди землі протягом місяця після закінчення строку його дії. Зважаючи на те, що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, що є об`єктом оренди за договором оренди від 14.03.2006, після закінчення строку дії цього договору, належно виконує свої обов`язки за договором, та за відсутності письмового повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору протягом місяця після закінчення строку його дії, позивач вважає, що договір оренди землі є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Позивач у поданій до суду позовній заяві посилається як на норми ч.ч. 1-5 ст. 33, так і на норми ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Водночас, частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не пов`язані одна з іншою.

Як встановлено судом першої інстанції, строк дії Договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006 було продовжено до 22.05.2017 шляхом укладення Додаткової угоди від 11.05.2012.

Матеріалами справи підтверджено, що маючи намір належним чином скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", позивач звернувся до Рівненської обласної державної адміністрації із заявою від 20.04.2017 №72/1 про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки, надіславши також проект додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006.

Як зазначено вище, листом вих. №3511/0/01-21/17 від 14.06.2017 відповідач повідомив позивача про необхідність подання останнім (з метою прийняття відповідачем рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки) витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів.

Листом вих. №109 від 23.08.2017 позивач повідомив відповідача про відсутність у нього можливості надати довідку про відсутність заборгованості (крім того, вимоги щодо надання даної довідки не передбачені законодавством) та повідомив про направлення відповідачу витяг з технічної документації про НГО №20 від 24.03.2017; при цьому, позивач просив прийняти рішення щодо продовження строку оренди земельної ділянки виключно за тими документами, які наявні у відповідача.

За наведених обставин вбачається, що позивачем (орендарем) було порушено процедуру реалізації переважного права на поновлення договору відповідно до вимог частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", зокрема позивачем не дотримано 60-денний термін, передбачений пунктом 7 Договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006 для звернення до відповідача із заявою про намір продовжити дію цього договору.

Водночас, оскільки нормативна грошова оцінка земель - основа для визначення розміру орендної плати, її зміна є підставою для перегляду розміру орендної плати в процесі узгодження з орендарем усіх істотних умов договору, а не підставою для відмови у поновленні договору оренди саме через ненадання витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 641, 642 Цивільного кодексу України визначено порядок пропозиції до укладення договору (оферта) та її прийняття (акцепт). Так, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. А відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Таким чином, суд дійшов висновку про припинення переважного права позивача на укладення договору оренди землі на новий строк внаслідок недосягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, оскільки відповідна додаткова угода про продовження строку дії договору не була укладена та наданий позивачем проект додаткової угоди відповідачем не був підписаний, тобто оферта позивача відповідачем не була прийнята (акцептована).

Водночас, Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі №918/321/18 вказав на те, що незважаючи на припинення переважного права позивача на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченого частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", позивач правомірно звернувся за судовим захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди від 14.03.2006 на той самий строк і на тих самих умовах, тобто в порядку частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки Рівненська ОДА протягом місяця після закінчення строку дії цього договору (в період з 22.05.2017 по 22.06.2017) не висловила письмових заперечень щодо поновлення договору оренди землі.

Як зазначалось вище, частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: 1) користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і 2) відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відповідно до ч. 5 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

У постанові Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №385/1446/16-ц викладено правову позицію про те, що для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів:

1) орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою,

2) орендар належно виконує свої обов`язки за договором;

3) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди;

4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Як вказувалось вище, строк дії договору було продовжено до 22.05.2017 шляхом укладення додаткової угоди від 11.05.2012.

При цьому, матеріали справи не місять доказів повернення позивачем орендованої земельної ділянки на умовах договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006 відповідачу (орендодавцю) (в тому числі акту повернення з оренди земельної ділянки), та між сторонами відсутній спір щодо фактичного перебування у користуванні позивача земельної ділянки, яка є предметом оренди за вказаним договором.

За таких обставин, враховуючи, що сторонами спору не заперечується фактичне користування позивачем (орендарем) земельною ділянкою загальною площею 0,5 га, що розташована на території Масевичівської селищної ради за межами населених пунктів Рокитнівського району Рівненської області, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що орендар (позивач у даній справі) продовжує користуватися орендованою ним на підставі договору земельною ділянкою після закінчення строку дії вказаного договору.

Що стосується належного виконання позивачем (орендарем) своїх зобов`язань за Договором оренди земельної ділянки від 14.03.2006, суд зазначає наступне.

Заперечуючи проти задоволення позову у даній справі, відповідач вказав на те, що позивачем не дотримано цільове використання земельної ділянки, оскільки АЗС та спірній земельній ділянці так і не збудована.

Зокрема, як вбачається з листа Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області вих. №2705/02-23/18 від 12.07.2018, копія якого долучена відповідачем до матеріалів справи, на земельній ділянці, що передана в оренду, відсутні об`єкти будівництва.

Так, відповідно до п.п. 13, 14, 15 договору земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування АЗС; цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування АЗС; умови збереження стану об`єкта оренди - використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення.

Пунктом 28 договору встановлені обов`язки орендаря, а саме: - використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення; - своєчасно сплачувати орендну плату; - додержуватися екологічної безпеки, землекористування, державних стандартів, проектних рішень, інших чинних правил і норм щодо користування земельною ділянкою; - забезпечити вільний доступ для прокладання нових, ремонту та експлуатації існуючих інженерних мереж та споруд на них, що знаходяться в межах закріплюваної за ним території; - забезпечити охорону та збереження якості землі відповідно до вимог законодавства України; - забезпечити вільний доступ до земельної ділянки представникам органів державного управління, місцевого самоврядування, органів нагляду і контролю; - відшкодувати орендодавцю шкоду, заподіяну внаслідок дій (бездіяльності) орендаря, які призвели до погіршення якості земельної ділянки; - повернути змелену ділянку орендодавцю у стані, придатному для її подальшого використання після припинення або розірвання даного договору; - протягом 10 днів після набрання чинності цим договором обчислити суму орендної плати у порядку, визначеному законодавством України, і подати такий розрахунок і копію цього договору до відповідного податкового органу за місцем розташування земельної ділянки, у строки, встановлені законодавством України, звітувати перед відповідним податковим органом про сплату орендної плат.

Втім, умовами договору не встановлено певного строку будівництва АЗС, з огляду на що відсутні підстави стверджувати, що позивачем не виконуються умови вказаного договору оренди землі в частині цільового використання земельної ділянки.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 12.03.2019, направляючи на новий розгляд справу №918/321/18.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень про сплату позивачем орендної плати за грудень 2016 року - жовтень 2017 року, тобто і за період після закінчення строку дії договору.

З долученої відповідачем до матеріалів справи копії листа Головного управління ДФС у Рівненській області Державної фіскальної служби України вих. №5127/9/17-00-17-16 від 06.08.2018 вбачається, що за земельну ділянку площею 0,5 га на території Масевицької сільської ради Рокитнівського району (кадастровий номер :04:002:006) у 2017 року (в період з травня по жовтень) сплачено до бюджету орендної плати за землю в загальній сумі 28621,68 грн. З листопада 2017 року по даний час податок за використання земельної ділянки не сплачувався.

Відповідно до листа Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області вих. №2705/02-23/18 від 12.07.2018, копія якого долучена відповідачем до матеріалів справи, відповідно до інформації Головного управління ДФС у Рівненській області станом на 01.07.2018 за Дочірнім підприємством "Оптіма-770-Р" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Севенті Петроліум" рахується заборгованість 36,9 тис. грн.

У постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, прийнятій у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладений, зокрема і такий правовий висновок:

"Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору). При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі."

Наведене дає підстави дійти до висновку, що обставини належного виконання орендарем умов договору земельної ділянки (зокрема, щодо сплати орендних платежів) повинні досліджуватися та встановлюватися станом на дату закінчення строку дії договору оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (орендар) як до дати закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, так і після продовжував сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.

При цьому, приймаючи від позивача орендні платежі, відповідачем не висловлювалися будь-які заперечення щодо безпідставної їх сплати.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ані з листа Головного управління ДФС у Рівненській області Державної фіскальної служби України вих. №5127/9/17-00-17-16 від 06.08.2018, ані з листа Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області вих. №2705/02-23/18 від 12.07.2018 не вбачається наявності заборгованості позивача зі сплати орендних платежів станом на дату закінчення строку дії договору оренди.

Інформація про те, що станом на 01.07.2018 за Дочірнім підприємством "Оптіма-770-Р" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Севенті Петроліум" рахується заборгованість 36,9 тис. грн. (відповідно до листа Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області вих. №2705/02-23/18 від 12.07.2018) не свідчить про те, що орендарем (позивачем) не належним чином виконувались обов`язки зі сплати орендної плати станом на дату закінчення строку дії договору оренди (22.05.2017) та протягом періоду, в якому відповідач (орендодавець) мав право висловити заперечення щодо продовження строку дії договору оренди (протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі), а також, що у позивача наявна заборгованість зі сплати орендних платежів станом на дату розгляду справи у суді (19.08.2019).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість тверджень відповідача про неналежне виконання позивачем обов`язків за договором.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", слід звернути увагу на те, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах.

Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

Як встановлено місцевим господарським судом, строк дії Договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006 було продовжено до 22.05.2017 шляхом укладення Додаткової угоди від 11.05.2012.

Таким чином, враховуючи положення ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", відповідач мав право висловити заперечення щодо продовження строку дії договору оренди на тих самих умовах і на той самий строк до 23.06.2018 (в тому числі й у зв`язку з неналежним виконанням позивачем обов`язків за договором - сплати орендних платежів, цільового використання земельної ділянки, тощо).

Матеріали справи не містять доказів висловлення відповідачем протягом одного місяця від дати закінчення строку дії Договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006 будь-яких заперечень щодо продовження дії вказаного договору на тих самих умовах і на той самий строк.

Разом з тим, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач стверджує, що його лист-відповідь за № вих. № 3511/0/01-31/17 від 14.06.2017 і є запереченням у поновленні договору, оскільки рішення про поновлення за результатами розгляду заяви позивача не прийнято, додаткова угода не підписана.

Втім, зазначені твердження відповідача є безпідставними, оскільки з вказаного листа не вбачається безумовних заперечень відповідача щодо продовження строку оренди та, водночас, викладене в ньому стосується процедури поновлення договору оренди на підставі ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (відповідач вказав на необхідність позивачу надати додаткові документи для прийняття рішення про поновлення договору оренди).

Отже, наведеними обставинами встановлено, що позивач (орендар) продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору, а відповідачем (орендодавцем) не було висловлено будь-яких заперечень (в тому числі й у зв`язку з неналежним виконанням орендарем зобов`язань зі сплати орендних платежів, цільового використання земельної ділянки, тощо) протягом одного місяця від дати закінчення строку дії договору оренди щодо його поновлення на тих самих умовах та на той самий строк.

Суд зазначає, що у подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми.

Належним способом захисту порушеного права у цьому випадку є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді (частина 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №910/9044/18.

Позивач просить суд визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 14.03.2006 на строк 5 років на тих самих умовах відповідно до Додаткової угоди у редакції, викладеної у прохальній частині позовної заяви.

Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.06.2019 у справі №910/9044/18, так як передбачає визнання укладеною в судовому порядку додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006 із викладенням її змісту.

При цьому, редакція вказаної додаткової угоди надсилалась відповідачу для підписання та її зміст не змінює будь-яких умов Договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006 окрім строку оренди - 5 років (той самий строк, що був встановлений у Договорі оренди земельної ділянки від 14.03.2006 при його укладенні).

Тобто, позовні вимоги позивача спрямовані на захист своїх порушених прав шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки (на тих самих умовах та на той самий строк).

Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги Дочірнього підприємства "Оптіма-770-Р" Товариства з обмеженою відповідальністю "Севен Севенті Петроліум" до Рівненської обласної державної адміністрації про визнання поновленим Договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006 в редакції додаткової угоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, як вбачається з редакції додаткової угоди, викладеної у прохальній частині позовної заяви, в ній міститься дата укладення - 20.04.2017; у п. 2 зазначено, що додаткова угода набирає чинності після підписання сторонами та скріплення печатками; у п. 4 зазначено, що додаткову угоду складено у 3-х примірниках, що мають однакову юридичну силу.

Суд зазначає, що в силу положень ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України днем укладення спірного договору є день набрання чинності цим рішенням суду.

Відтак, встановлення дати укладення додаткової угоди та умови про її набрання чинності є необґрунтованими.

Щодо зазначення у проекті договору осіб, що підписують договір від імені сторін, слід зазначити, що дані особи вказуються у випадку добровільного укладення договору (підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками тощо), тоді-як у разі визнання укладеним договору в судовому порядку відсутні підстави зазначення осіб, що діють від імені юридичної особи, так як укладення договору здійснюється не шляхом підписання договору на підставі волевиявлення обох сторін в особі уповноважених представників.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 14.03.2006 відповідно до додаткової угоди у редакції, викладеній у резолютивній частині рішення.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі №918/321/18 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі №918/321/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі №918/321/18 залишити без змін.

Матеріали справи №918/321/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено: 16.12.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська