ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019м. ДніпроСправа № 904/4298/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Кальковець Романа Олександровича, м.Вараш

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біола", м.Дніпро

про стягнення пені, інфляційних збитків та річних відсотків за прострочення грошового зобов`язання в сумі 27 831,30 грн.

Суддя Красота О.І.

без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Кальковець Роман Олександрович звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біола" і просить суд стягнути 20 099,11 грн. - пені, 5 665,19 грн. - інфляційних збитків, 2 067,00 грн. - 3% річних та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем зобов`язань за Договором про надання транспортно-експедиційних послуг у внутрішньому сполученні №247/17 від 06.04.2017 в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

04.11.2019р. Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що строк виконання зобов`язань за Договором ще не розпочався, оскільки перебіг строків оплати визначено п.4.3, 4.4, 4.5 Договору. Відповідач наголошує на тому, що рішенням суду у справі №904/772/19 не встановлено дату, з якої настав строк оплати послуг за Договором та стверджує, що ним здійснено оплату наданих послуг за Договором у повному обсязі, на підтвердження чого надає копії платіжних доручень.

Крім того, Відповідач зазначає, що при здійсненні розрахунку заборгованості Позивачем не враховано часткову оплату заявки-додатку №б/н від 19.10.2018р. на суму 5 000 грн., - внаслідок чого, поданий Позивачем розрахунок заборгованості є арифметично невірним.

Невірним також вважає розрахунок інфляційних збитків, оскільки Позивачем не враховано місяці, коли індекс інфляції складав менше одиниці.

Також, Відповідач не погоджується з сумою, заявленою Позивачем на відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, оскільки він вважає, що сума 5 000 грн. не відповідає обсягу виконаних адвокатом робіт та критеріям співмірності із ціною позову.

04.12.2019 Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що Відповідач помилково вважає, що строк виконання зобов`язань за Договором ще не розпочався, оскільки, на його думку, перебіг строків оплати визначено п.4.3, 4.4, 4.5 Договору. Позивач наголошує на тому, що рішенням у справі №904/772/19 встановлено дати підписання актів виконаних робіт.

Стосовно тверджень Відповідача про те, що Позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості не враховано часткову оплату заявки-додатку №б/н від 19.10.2018р. на суму 5 000 грн., Позивач звертає увагу на те, що суму заборгованості, яка підлягає сплаті визначив суд у рішенні по справі №904/772/19, і якщо ця сума й була сплачена, - то за іншим зобов`язанням, яке виходить за межі предмету даного спору, або вже була врахована судом.

З приводу розрахунку інфляційних витрат, Позивач вважає, що має право нараховувати їх за будь-який період, що розпочався з дати прострочення грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2017р. між Фізичною особою-підприємцем Кальковцем Романом Олександровичем (далі-Експедитор, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біола" (далі-Замовник, Відповідач) укладено Договір про надання транспортно-експедиційних послуг у внутрішньому сполученні №247/17 (далі-Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, Експедитор зобов`язується за плату і за рахунок Замовника надати транспортно-експедиційні послуги з організації та забезпечення внутрішніх перевезень вантажів територією України автомобільним транспортним засобом (далі - ТЗ), а також інші допоміжні операції та послуги, пов`язані з доставкою вантажу (далі - послуги), а Замовник зобов`язується оплачувати надані Експедитором послуги.

Відповідно до п. 1.3. Договору, замовник оплачує виконання доручення в сумі, зазначеній та узгодженій обома Сторонами в Заявці-договорі (надалі по тексту « Заявка» та (або) «Заявка на організацію перевезення вантажу»). В суму доручення включені витрати Експедитора на виконання доручення Замовника і винагорода Експедитора.

Згідно з п.2.1 Договору, послуги надаються на підставі даного договору та письмової Заявки, що подає Замовник за формою, встановленою у Додатку №1 до цього Договору. Зокрема, у Заявці Сторони узгоджують всю необхідну для належного виконання умов цього Договору інформацію. Усі погоджені обома Сторонами Заявки на організацію перевезення вантажу є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 4.3. договору, послуги по цьому Договору вважаються виконаними належним чином якщо вантаж доставлено у відповідності до умов узгоджених Сторонами у відповідній заявці, розвантажений і прийнятий у пункті призначення Замовника та (або) Вантажоодержувача, підтвердженням чого свідчить товарно-транспортна накладна (ТТН) (вантажна накладна) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, один оригінальний примірник якої залишається у Замовника та (або) Вантажоодержувача.

Пунктом 4.4. договору встановлено, що Експедитор протягом 5 робочих днів з моменту проставлення Замовником та (або) Вантажоодержувачем відмітки про отримання вантажу у товарно-транспортній накладній зобов`язується надати Замовнику, зокрема, рахунок-фактуру.

Пунктом 4.5. Договору визначено, що Замовник оплачує надані послуги на підставі отриманого рахунку-фактури від Експедитора протягом 30 банківських днів з моменту надання Експедитором усіх документів згідно п.п. 4.3., 4.4. цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше дати підписання Замовником та скріплення печаткою підприємства Акту виконаних робіт (послуг), який є підставою для оплати вартості послуг по цьому Договору.

На протязі терміну дії Договору, між Сторонами були підписані заявки-додатки до договору:

від 12.10.2018 на суму 12 300 грн. (а.с.33);

від 13.10.2018 на суму 10 200 грн. (а.с.27);

від 17.10.2018 на суму 12 300 грн. (а.с.85);

від 18.10.2018 на суму 10 700 грн. (а.с.89);

від 18.10.2018 на суму 12 500 грн. (а.с.75);

від 19.10.2018 на суму 10 000 грн. (а.с.77);

від 20.10.2018 на суму 12 500 грн. (а.с.49);

від 20.10.2018 на суму 12 300 грн. (а.с.63);

від 22.10.2018 на суму 10 200 грн. (а.с. 55);

від 22.10.2018 на суму 10 300 грн. (а.с.97);

У відповідних заявках сторони узгодили усі необхідні умови для належного виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 10.1. договору (в редакції додаткової угоди від 26.12.2018р. (а.с.26)), цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками обох Сторін та скріплення печатками та діє до 31.12.2019 року включно, але у будь-якому випадку до повного належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Датою підписання вважається дата, зазначена на першій сторінці Договору.

Позивач виконав умови договору, надав Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біола" транспортно-експедиційні послуги, що підтверджується товарно-транспортними накладними:

№ 004862 від 12.10.2018 (а.с.36,37);

№ 022277 від 13.10.2018 (а.с.40,41);

№ 022385 від 14.10.2018 (а.с.28,29);

№ 022407 від 14.10.2018 (а.с.30,31);

№ 004898 від 17.10.2018 (а.с.81,82);

№ 004899 від 18.10.2018 (а.с.92,93);

№ 022620 від 18.10.2018 (а.с.86,87);

№ 022618 від 18.10.2018 (а.с.83,84);

№ 022817 від 19.10.2018 (а.с.78,79);

№ 022627 від 19.10.2018 (а.с.90,91);

№ 022717 від 19.10.2018 (а.с.73,74);

№ 022625 від 19.10.2018 (а.с.94,95);

№ 004943 від 19.10.2018 (а.с.70,71);

№ 004944 від 20.10.2018 (а.с.50,51);

№ 022839 від 22.10.2018 (а.с.64,65);

№ 022846 від 22.10.2018 (а.с.66,67);

№ 022841 від 22.10.2018 (а.с.52,53);

№ 004976 від 22.10.2018 (а.с.100,101);

№ 022982 від 22.10.2018 (а.с.98,99);

№ 022900 від 23.10.2018 (а.с.58,59);

№ 022888 від 23.10.2018 (а.с.56,57);

№ 022882 від 23.10.2018 (а.с.60,61).

Також, в подальшому між сторонами були підписані акти здачі-приймання робіт (надання послуг):

№ 5 від 24.10.2018 на суму 10 416,67 грн. (а.с.48);

№ 6 від 24.10.2018 на суму 8 500,00 грн. (а.с.54);

№ 7 від 24.10.2018 на суму 10 250,00 грн. (а.с.62);

№ 8 від 24.10.2018 на суму 10 416,67 грн. (а.с.72);

№ 9 від 25.10.2018 на суму 8 333,33 грн. (а.с.76);

№ 10 від 25.10.2018 на суму 10 250,00 грн. (а.с.80);

№ 11 від 25.10.2018 на суму 8 916,67 грн. (а.с.88);

№ 12 від 25.10.2018 на суму 8 583,33 грн. (а.с.96).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2019р. по справі №904/772/19 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біола" (місцезнаходження: 49021, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 135; ) на користь Фізичної особи-підприємця Кальковця Романа Олександровича (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ) суму основного боргу у розмірі 113 330 грн., витрати з оплати судового збору у розмірі 1 921 грн. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2019р. по справі №904/772/19 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біола" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2019 у справі №904/772/19 залишено без змін.

09.07.2019р. видано накази на примусове виконання Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2019р. та Постанови Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2019р.

У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором про надання транспортно-експедиційних послуг у внутрішньому сполученні №247/17 від 06.04.2017 Позивач просить суд стягнути 20 099,11 грн. - пені, 5 665,19 грн. - інфляційних збитків, 2 067,00 грн. - 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву не заслуговують на увагу, оскільки всі питання, які порушує Відповідач - викладені у Рішенні господарського суду Дніпропетровської області по справі 904/772/19 та Постанові Центрального апеляційного господарського суду по справі 904/772/19, де встановлено, що «порядок надання замовнику відповідних рахунків-фактур (надсилання поштою, видача нарочно представнику замовника, тощо) положеннями договору не визначений.

Наявні в матеріалах справи документи (зокрема, товарно-транспорті накладні, акти приймання передачі робіт) свідчать про те, що відповідачу фактично надані послуги, їх обсяг та вартість йому достовірно відомі, а тому, відсутність чи наявність рахунків-фактур не є перешкодою для оплати виконаних послуг. Відповідно, факт відсутності рахунків-фактур сам по собі не може бути підставою для відмови в позові. Крім того, у разі необхідності, замовник мав можливість вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання ним свого зобов`язання і звернутись до експедитора з вимогою про надання рахунків-фактур.

Таким чином, з урахуванням пункту 4.5. договору, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором з оплати наданих послуг є таким, що настав.».

Стосовно питань оплати Відповідача, слід зауважити, що:

Рахунок-фактура №3 від 22.10.2018 на суму 10 200,00 грн. (а.с.168) оплачено платіжним дорученням № 120105 від 18.07.2019 (а.с.138);

Рахунок-фактура №4 від 22.10.2018 на суму 12 300,00 грн. (а.с.169) оплачено платіжним дорученням № 120104 від 18.07.2019 (а.с.139);

Рахунок-фактура №5 від 24.10.2018 на суму 12 500,00 грн. (а.с.170) оплачено платіжним дорученням № 120119 від 18.07.2019 (а.с.144);

Рахунок-фактура №6 від 24.10.2018 на суму 10 200,00 грн. (а.с.171) оплачено платіжним дорученням № 120123 від 18.07.2019 (а.с.140);

Рахунок-фактура №7 від 24.10.2018 на суму 12 300,00 грн. (а.с.172) оплачено платіжним дорученням № 120122 від 18.07.2019 (а.с.142);

Рахунок-фактура №8 від 24.10.2018 на суму 12 500,00 грн. (а.с.173) оплачено платіжним дорученням № 120307 від 18.07.2019 (а.с.145);

Рахунок-фактура №9 від 25.10.2018 на суму 10 000,00 грн. (а.с.174) оплачено платіжним дорученням № 120116 від 18.07.2019 на суму 5 000,00 грн. (а.с.146) та платіжним дорученням № 021431 від 21.02.2019 на суму 5 000,00 грн. (а.с. 157);

Рахунок-фактура №10 від 25.10.2018 на суму 12 300,00 грн. (а.с.175) оплачено платіжним дорученням № 120117 від 18.07.2019 (а.с.143);

Рахунок-фактура №11 від 25.10.2018 на суму 10 700,00 грн. (а.с.176) оплачено платіжним дорученням № 120124 від 18.07.2019 (а.с.137);

Рахунок-фактура №12 від 25.10.2018 на суму 10 300,00 грн. (а.с.177) оплачено платіжним дорученням № 120118 від 18.07.2019 (а.с.141).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі 904/772/19 винесено 24.04.2019р., а платіжні доручення від 18.07.2019р. Крім того, платіжне доручення №021431 від 21.02.2019р. на суму 5 000,00 грн. в ньому не фігурує та не враховано.

Пунктом 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Приймаючи до уваги, Рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі 904/772/19 та Постанову Центрального апеляційного господарського суду по справі 904/772/19, факти, встановлені ними мають приюдиційне значення для вирішення даного спору та не підлягають доказуванню у цій справі.

Рішенням суду стягнуто з Відповідача 113 300,00 грн. - суми основної заборгованості за Договором про надання транспортно-експедиційних послуг у внутрішньому сполученні №247/17 від 06.04.2017р., відповідно до якої Позивач розрахував та просить суд стягнути з Відповідача пеню у розмірі 20 099,11 грн., інфляційні збитки у розмірі 5 665,19 грн., 3% річних у розмірі 2 067,00 грн.

Оплата Відповідачем сум заборгованості відбувалась 18.07.2019р., проте як Позивачем вимоги заявлено у періоди:

Пеня: з 07.12.2018 по 06.06.2019;

Інфляційні витрати: з 01.12.2018 по 31.05.2019р.;

3 % річних: з 07.12.2018р. по 17.07.2019р..

Тобто, за періоди до проведення оплат 18.07.2019р.

Початок періоду нарахування Позивачем (07.12.18р.) вказаного вище зроблено вірно, саме з урахуванням п.4.5. Договору, відповідно до якого Замовник оплачує надані послуги на підставі отриманого рахунку-фактури від експедитора протягом 30 банківських днів з моменту надання експедитором усіх документів згідно п.п. 4.3., 4.4. цього договору, але в будь-якому випадку не раніше дати підписання замовником та скріплення печаткою підприємства акту виконаних робіт (послуг), який є підставою для оплати вартості послуг по цьому договору.

З огляду на викладене, позовні вимоги Позивача є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Статтею 931 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.5.3.1 Договору, за безпідставне порушення Замовником термінів оплати послуг, крім випадків, передбачених Сторонами безпосередньо у цьому Договорі, Замовник сплачує Експедитору пеню у розмірі подвійної ставки НБУ (що діяла у період за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов`язань, є Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов`язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов`язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, є пенею.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 20 099,11 грн. за період з 07.12.2018р. по 06.06.2019р.

Перевіривши правильність розрахунку пені, суд зазначає, що розрахунок за період з 07.12.2018р. по 06.06.2019р. Позивачем зроблено не вірно, однак він є меншим ніж сума розрахована судом, тому вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача пені у сумі 20 099,11 грн. є такими що підлягають задоволенню в сумі заявленої Позивачем.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг, Позивачем останньому нараховано інфляційні витрати у розмірі 5 665,19 грн. за період з грудня 2018р. по травень 2019р.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних витрат, приходить до висновку, що розрахунок зроблено вірно та позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача інфляційних витрат у розмірі 5 665,19 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу 3% річних у розмірі 2 067,00 грн. за період з 07.12.2018р. по 17.07.2019р.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, приходить до висновку, що розрахунок зроблено не вірно, однак він є меншим ніж сума розрахована судом, тому вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 2 067,00 грн. є такими що підлягають задоволенню в сумі заявленої Позивачем.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в розмірі 5 000,00 грн. на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність», котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність " договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність " при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Представником Позивача в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано ордер серії ТР №079751 від 13.09.2019р. (а.с.114), копію договору про надання правої допомоги №б/н від 06.09.2019р. (а.с.109-111), Акт приймання-передачі наданих послуг від 13.09.2019р. (а.с.112), квитанція до прибуткового касового ордера №05-09 від 13.09.2019р. на суму 5 000,00 грн. (а.с..113), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.115).

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено співмірність даних, зазначених в Акті приймання-передачі наданих послуг щодо надання правничої допомоги, фактичним обставинам справи, незначну складність (з правової точки зору) справи.

Суд вважає за доцільне стягнути з Відповідача 5 000,00 грн..

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 174, 193, 216, 217, 218, 230, 232 Господарського Кодексу України, ст. ст. 509, 525-527, 530, 610-612, 929, 931 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 232, 233, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біола", (49021, м.Дніпро, вул.Берегова, буд.135, ) на користь Фізичної особи-підприємця Кальковець Романа Олександровича, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 20 099,11 грн. - пені, 5 665,19 грн. - інфляційних збитків, 2 067,00 грн. - 3% річних, 5 000,00 грн. - витрат на правову допомогу адвоката та судовий збір у розмірі 1 921,00грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

16.12.2019р.

Повне рішення складено 16.12.2019