Господарський суд Харківської області
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" грудня 2019 р. Справа № 922/1521/18

вх. № 1521/18

Суддя Усатий В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

За участю:

представника ТзДВ "Салтівський хлібозавод" - Бацун Д.В., Шевцова Ю.В.

представника ТОВ "Кінний ринок ТМ №2" Линник І.М.

представника ТОВ "Файнафірма" - Корольчук Ю.Ю.

розглянувши заяву ліквідатора ПАТ "Каравай" (вх. № 16811 від 11.07.2019 р.) про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство

за заявою : Публічного АТ "Каравай" м. Харків

до Публічного АТ "Каравай" м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 03.07.2018 р. визнано Публічне акціонерне товариство "Каравай" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Мензаренка Ю.М.

До суду від ліквідатора надійшла заява (вх. № 16811 від 11.07.2019 р.), в якій він просить суд наступне:

1. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна: нежитлові будівлі: літ. «А-2», площею 2622,4кв.м., літ. «Б-1», площею 1055,5 кв.м., літ. «В-1», площею 43,5кв.м., літ. «Г-1», площею 9,8 кв.м., загальною площею 3731,2 кв.м.за адресою: місто Харків, площа Повстання, будинок номер 2-А, укладений 02.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством "КАРАВАЙ" та товариством з обмеженою відповідальністю "СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Бондар « 02» січня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3.

2. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна: нежитлові будівлі літ. «А-4», «В-1», «Д-1», «Е-1», «Ж-1», « 3-1», «И-1», «М-2», «Р-1», «С-1», «Т-1», «У- 1», «Ф-1», «Х-1», « Ч-1», «Ш» загальною площею 10351,7 кв.м., розташоване за адресою: місто Харків, вулиця Польова, будинок 55, укладений 02.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством "КАРАВАЙ" та товариством з обмеженою відповідальністю "СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Бондар « 02» січня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2.

3. Визнати недійсним Договір іпотеки, укладений 02.01.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ" та товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕСАЖ ІСТЕЙТ», , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу Бондар Т.М., реєстровий №4 з усіма змінами та доповненнями.

4. Визнати недійсним Договір від 02.04.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕСАЖ ІСТЕЙТ» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФАЙНАФІРМА», Код про відступлення прав за Договором іпотеки від 02.01.2015 № 4, посвідчений приватним нотаріусом Бондар Т.М. за реєстровим № 1061.

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29.06.2018, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» та товариством з додатковою відповідальністю «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД», , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д за реєстровим № 592.

6. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29.06.2018, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» та товариством з додатковою відповідальністю «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД», , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д за реєстровим № 593.

7. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 02.10.2018 між товариством з додатковою відповідальністю «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД» та товариством з обмеженою відповідальністю «КІННИЙ РИНОК ТОРГІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК 2», .

8. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 03.10.2018 між товариством з додатковою відповідальністю «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД», та товариством з обмеженою відповідальністю «КІННИЙ РИНОК ТОРГІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК 2», , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Галиною Іванівною за реєстровим № 2293.

9. Визнати недійсним іпотечний договір від 13.06.2019 між товариством з додатковою відповідальністю «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД», та товариством з додатковою відповідальністю «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБЗАВОД», , реєстровий № 726, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесею Сергіївною.

10. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47503544 від 25.06.2019 16:30:26, приватний нотаріус Азадалієва Яна Миколаївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. про реєстрацію права власності товариством з обмеженою відповідальністю «ФАЙНАФІРМА», на об`єкт нерухомості № 01 за адресою м. Харків, вулиця Польова, будинок 55, та скасувати запис про право власності №32138527.

11. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47501095 від 25.06.2019 15:29:40, приватний нотаріус Азадалієва Яна Миколаївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. про реєстрацію іпотеки товариством з обмеженою відповідальністю «ФАЙНАФІРМА», на об`єкт нерухомості № 01 за адресою м. Харків, вулиця Польова, будинок 55, та скасувати запису про іпотеку № 32136448.

12. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47501507 від 25.06.2019 15:39:19, приватний нотаріус Азадалієва Яна Миколаївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. про реєстрацію обтяження товариством з обмеженою відповідальністю «ФАЙНАФІРМА», на об`єкт нерухомості № 01 за адресою м. Харків, вулиця Польова, будинок 55, та скасувати запису про обтяження № 32136694.

13. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47502799 від 25.06.2019 16:11:26, приватний нотаріус Азадалієва Яна Миколаївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. про реєстрацію права власності товариством з обмеженою відповідальністю «ФАЙНАФІРМА», на об`єкт нерухомості 01 за адресою: м. Харків, Захисників України майдан, будинок 2-А, та скасувати запис про право власності № 32137935.

14. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47501753 від 25.06.2019 15:45:35, приватний нотаріус Азадалієва Яна Миколаївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. про реєстрацію іпотеки товариством з обмеженою відповідальністю «ФАЙНАФІРМА», на об`єкт нерухомості 01 за адресою: м. Харків, Захисників України майдан, будинок 2-А, та скасувати запис про іпотеку № 32136918.

15. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47501931 від 25.06.2019 15:50:04, приватний нотаріус Азадалієва Яна Миколаївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. про реєстрацію обтяження товариством з обмеженою відповідальністю «ФАЙНАФІРМА», на об`єкт нерухомості 01 за адресою: м. Харків, Захисників України майдан, будинок 2-А, та скасувати запис про обтяження № 32137054.

16. Визнати право власності на нерухоме майно - нежитлові будівлі: літ. «А-2», площею 2622,4 кв.м., літ. «Б-1», площею 1055,5 кв.м., літ. «В-1», площею 43,5 кв.м., літ. «Г-1», площею 9,8 кв.м., загальною площею 3731,2 кв.м. за адресою: м. Харків, площа Повстання, будинок номер 2-А, укладений 02.01.2015 року за Публічним акціонерним товариством «КАРАВАЙ», Код .

17. Визнати право власності на нерухоме майно - нежитлові будівлі літ. «А-4», «В-1», «Д-1», «Е-1», «Ж-1», « 3-1», «И-1», «М-2», «Р-1», «С-1», «Т-1», «У-1», «Ф-1», «Х-1», « 4-1», «Ш» загальною площею 10351,7 кв.м., розташоване за адресою: місто Харків, вулиця Польова, будинок 55, за Публічним акціонерним товариством «КАРАВАЙ», Код .

Розглянувши надану заяву, суд призначив її до розгляду на 22.08.2019 р. із залученням до участі у розгляді даної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ", товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕСАЖ ІСТЕЙТ», товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЙНАФІРМА», товариства з додатковою відповідальністю «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД», товариство з обмеженою відповідальністю «КІННИЙ РИНОК ТОРГІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК 2» та приватного нотаріуса Азадалієвої Яни Миколаївни, оскільки прийняте по заяві рішення може вплинути на їх права та обов`язки.

До початку слухання заяви від ТДВ "Салтівський хлібозавод" надійшла заява про відвід судді Усатому В.О.

Ухвалою суду від 22.08.2019 р. постановлено вважати заявлений ТДВ "Салтівський хлібозавод" відвід судді Усатому В.О. необґрунтованим та передано заяву ТДВ "Салтівський хлібозавод" про відвід судді Усатого В.О. іншому складу суду.

Згідно витягу з протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2019 р., автоматичний розподіл не відбувся з причин невистачання потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2019 р. визначено суддю Бринцева О.В.

Ухвалою суду від 29.08.2019 р. (суддя Бринцев О.В.) в задоволенні заяви про відвід судді Усатого В.О. відмовлено.

Враховуючи вирішення питання про відвід судді, суд ухвалою від 02.09.2019р. призначив до розгляду заяву ліквідатора (вх. № 16811 від 11.07.2019 р.) про визнання недійсним договорів та визнання права власності на майно боржника на 17.10.2019 р. та зобов`язав учасників процесу надати відзив на заяву ліквідатора, приватного нотаріуса Азадалієву Я.М. засвідчені належним чином копії відповідних спірних договорів та оригінали - для огляду в судовому засіданні.

17.10.2019р. до канцелярії суду надійшов відзив на заяву ліквідатора від ТДВ «Салтівський хлібозавод», в якому останній заперечував проти задоволення заяви ліквідатора про визнання недійсним договорів та зазначив, що вказана заява має бути залишена судом без розгляду на підставі п.8 ч. 1 ст. 226 ГПК України у зв`язку з недодержанням вимог ст. 179 ГПК України щодо об`єднання вимог в одній заяві. Також ТДВ «Салтівський хлібозавод» у своєму відзиві наголошує на відсутності підстав для визнання первісних угод недійсними на підставі ст. 223 ЦК України.

В судовому засіданні 17.10.2019 р. розгляд заяви ліквідатора (вх. № 16811 від 11.07.2019 р.) про визнання недійсним договорів та визнання права власності на майно боржника був відкладений на 05.11.2019 р.

04.11.2019 р. до суду надійшло клопотання ліквідатора (вх. № 2990) про відкладення розгляду заяви ліквідатора (вх. № 16811 від 11.07.2019 р.) на іншу дату у зв`язку з неможливістю з`явитися в призначене судове засідання.

В судовому засіданні 05.11.2019 р. роз`яснено сторонам, що 21.10.2019 р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі Кодекс). Частиною 2 Прикінцевих та перехідних його положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанова Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441). Частиною 4 Прикінцевих та перехідних його положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ухвалою суду від 05.11.2019р. розгляд заяви ліквідатора (вх. № 16811 від 11.07.2019 р.) був відкладений на 19.11.2019 р.

Ухвалою суду від 19.11.2019р. розгляд заяви ліквідатора (вх. № 16811 від 11.07.2019 р.) про визнання недійсним договорів та визнання права власності на майно боржника був відкладений на 03.12.2019 р.

Ліквідатор в призначене судове засідання не з`явився.

Присутні в судовому засіданні представники ТОВ «ФАЙНАФІРМА», ТДВ «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД», ТОВ «КІННИЙ РИНОК ТОРГІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК 2» в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви ліквідатора.

Згідно ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Господарський суд розглядає спори, стороною яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим розглянути заяву ліквідатора у відсутності інших представників сторін за наявними у ній матеріалами, оскільки вони містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

При цьому, судом враховано, що відповідно вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини суд враховує при розгляді справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги ліквідатора та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд встановив наступне.

02.01.2015 р. між ПАТ «КАРАВАЙ», як продавцем, та ТОВ «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» , як покупцем, був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна.

Відповідно п. 1.1. договору, його предметом є нежитлові будівлі: літ. «А-2», площею 2622,4 кв.м., літ. «Б-1», площею 1055,5 кв.м., літ. «В-1», площею 43,5 кв.м., літ. «Г-1», площею 9,8 кв.м., загальною площею 3731,2 кв.м., які знаходяться за адресою: місто Харків, площа Повстання, будинок номер 2-А.

За домовленістю сторін було визначено загальну вартість вказаної нерухомості у розмірі 314221,50 грн. Зазначена ціна відповідає волевиявленню кожного з учасників цього правочину, є остаточною та змінам після його укладення не підлягає (п. 2.1.1 договору).

Вказаний договір був підписаний обома сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Бондар 02.01.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 3.

Також 02.01.2015 р. між ПАТ «КАРАВАЙ», як продавцем, та ТОВ «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» , як покупцем, був укладений ще один договір купівлі продажу нерухомого майна.

Відповідно п. 1.1. договору, його предметом є нежитлові будівлі: літ. «А-4», «В-1», «Д-1», «Е-1», «Ж-1», « 3-1», «И-1», «М-2», «Р-1», «С-1», «Т-1», «У- 1», «Ф-1», «Х-1», « Ч-1», «Ш» загальною площею 10351,7 кв.м., розташоване за адресою: місто Харків, вулиця Польова, будинок 55.

За домовленістю сторін було визначено загальну вартість вказаної нерухомості у розмірі 807654,14 грн. Зазначена ціна відповідає волевиявленню кожного з учасників цього правочину, є остаточною та змінам після його укладення не підлягає (п. 2.1.1 договору).

Вказаний договір був підписаний обома сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Бондар 02.01.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 2.

Ліквідатор вказує, що 02.01.2015 р. між ТОВ «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» та ТОВ «ДЕСАЖ ІСТЕЙТ» був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу Бондар Т.М., реєстровий № 4. За даним договором, ТОВ «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» було передано у іпотеку ТОВ «ДЕСАЖ ІСТЕЙТ» те саме майно, яке було придбано у ПАТ «КАРАВАЙ».

Пізніше, а саме 02.04.2018 між ТОВ «ДЕСАЖ ІСТЕЙТ» та ТОВ «ФАЙНАФІРМА», було укладено Договір про відступлення прав за Договором іпотеки від 02.01.2015 р. (реєстровий № 1061, посвідчений приватним нотаріусом Бондар Т.М.). За даним договором, право іпотекодержателя щодо того самого нерухомого майна перейшло до TOB «ФАЙНАФІРМА». Ліквідатор вказує, що з урахуванням внесених змін до договору іпотеки № 4 від 02.01.2015 року, розмір основного зобов`язання, яке забезпечувалось тим самим нерухомим майном, склав 166 222 734,01 грн.

29.06.2018 року ТОВ «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» на підставі договору купівлі - продажу №592, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. комплекс нерухомості: літ. «А-4», «В-1», «Д-1», «Е-1», «Ж-1», « 3-1», «И-1», «М-2», «Р-1», «С-1», «Т-1», «У- 1», «Ф-1», «Х-1», « Ч-1», «Ш» загальною площею 10351,7 кв.м. за адресою м. Харків, вул. Польова, 55 був переданий ТДВ «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД», . Відповідно п. 2.1. договору за домовленістю сторін продаж нежитлових будівель вчиняється за 1830000,00 грн.

На підставі договору купівлі-продажу, від 29.06.2018, реєстровий № 593, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. комплекс нерухомості за адресою м. Харків, площа Повстання, будинок 2-а: було продано на підставі договору купівлі-продажу, від 29.06.2018, реєстровий № 593, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д.

ТДВ «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД» продало комплекс нерухомості за адресою м. Харків, пл. Повстання, 2-А, ТОВ "КІННИЙ РИНОК ТОРГІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК 2", на підставі двох договорів: 1/2 частка зазначеного об`єкта нерухомості була продана на підставі договору купівлі - продажу від 02.10.2018, реєстровий № 2283, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І.; та 1/2 частка зазначеного об`єкта нерухомості була продана на підставі договору купівлі- продажу від 03.10.2018, реєстровий N 2293, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І.

13.06.2019 року, комплекс нерухомості за адресою м. Харків, вул. Польова, 55 , який знаходився у власності ТДВ «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД», було передано в іпотеку ТДВ «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБЗАВОД», на підставі іпотечного договору від 13.06.2019, реєстровий № 726, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С.

25.06.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу. Харківської обл. Азадалієвою Я.М. було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЙНАФІРМА», , на об`єкт нерухомості 01 за адресою м. Харків, вулиця Польова, будинок 55 (запис № 32138527), про реєстрацію іпотеки (запис № 32136448) та реєстрацію обтяження (запис № 32136694) TOB «ФАЙНАФІРМА» на вказану нерухомість.

25.06.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Харківської обл. Азадалієвою Я.М. було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власност TOB «ФАЙНАФІРМА» на об`єкт нерухомості 01 за адресою: м. Харків, Захисників України майдан, будинок 2- А (запис № 32137935), про реєстрацію іпотек (запис № 32136918) та реєстрацію обтяження (запис № 32137054) TOB «ФАЙНАФІРМА» на вказану нерухомість.

Ліквідатор вважає, що договору купівлі - продажу № 2 і 3 від 02.01.2015 року, укладені між ПАТ «КАРАВАЙ» та TOB «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» мають бути визнані недійсними, а відтак і всі наступні перелічені угоди з об`єктами нерухомості за адресами: м. Харків, площа Повстання, 2-А, та м. Харків, вул . Польова, 55. Підставою недійсності вказаних правочинів ліквідатор вказує ст. 233 ЦК України, оскільки відповідно до аналітичних даних консалтингової компанії IDCM Project, «Харківського Агентства Нерухомості», та «порталу Харківський новобудов «Стройобзор» , вартість комерційної нерухомості у м. Харків на січень 2015 не була нижчою за 80 долл.США за 1 кв.м. Ліквідатор зазначає, що якщо взяти навіть найнижчий показник ціни, вартість нерухомості, яка була відчужена TOB «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» 02.01.2015 року мала становити 1 126 632 долл. США. При цьому, офіційний курс долара США за даними НБУ станом на 02.01.2015 становив 15,768 грн. за 1 дол. Тобто, вартість відчужуваної нерухомості мала бути не нижче ніж 17 764 733 грн. Однак фактично, сукупна вартість даної нерухомості склала 1 121 875,64 грн. за двома договорами від 02.01.2015 року, що є менше за ринкову майже у 9 разів.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 638 Цивільного Кодексу України та ст. 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умова договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

При цьому, у відповідності до ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, зокрема, якщо боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Так, суд зауважує, що ліквідатором порушено визначений спеціальним законом строк на звернення до суду з відповідною вимогою про визнання спірних правочинів недійсними, оскільки вони були вчинені в строк більший ніж три роки, що передували порушенню справи про банкрутство ПАТ «КАРАВАЙ» (справа № 922/1521/18 про банкрутство ПАТ «КАРАВАЙ» порушена 19.06.2018 р.).

Водночас, суд зазначає, що загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Тобто обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на заявника.

Як вбачається з заяви, ліквідатором заявлено вимоги про визнання спірних правочинів недійсними з підстав, визначених ст. 233 Цивільного кодексу України.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 13.03.2019 у справі № 906/654/18, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою для усунення або зменшення тяжких обставин, а також за умови, що друга сторона правочину скористалася наявністю таких обставин.

Ознаками правочину, що підпадає під дію статті 233 ЦК України, є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах (зокрема, реалізації за низьку оплату майна, має значну цінність), під впливом тяжкої для неї обставини (наприклад, під загрозою банкрутства) і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки, можливо, навіть з ініціативи самої особи, яка вчиняє правочин. Доведення того, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено або було б вчинено на інших умовах, покладається також на заявника.

Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Отже, правочин, вчинений під впливом тяжкої обставини, носить такі обов`язкові ознаки: особа вчиняє такий правочин під впливом тяжкої для неї обставини; особа вчиняє правочин на вкрай невигідних для себе умовах; особа вчиняє такий правочин добровільно та може бути ініціатором такого правочину; особа усвідомлює, що вчиняє такий правочин на вкрай невигідних для себе умовах, але вимушена це зробити під впливом тяжкої обставини. Друга сторона повинна усвідомлювати, що контрагент перебуває під впливом тяжкої обставини і вчиняє правочин вимушено, та користується цим.

Такі вимоги про визнання правочинів недійсними на підставі статті 233 ЦК України можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 918/598/18, у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст. 233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину (п. 18). За змістом ст. 233 ЦК для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину (п. 21). Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи. Особа, яка оскаржує правочин, повинна довести, що за відсутності тяжких обставин вона взагалі або на зазначених умовах не уклала б такий правочин (п. 22).

Ліквідатор зазначає, що укладання договорів купівлі - продажу між ПАТ «КАРАВАЙ» та TOB «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» 02.05.2015 року було вимушеним заходом з метою уникнення неплатоспроможності.

Необхідно зазначити, що тяжкі обставини слід розуміти не як будь-яке несприятливе матеріальне, соціальне чи інше становище, а як його крайні форми, як то загроза втрати майна чи банкрутства, надзвичайно низька винагорода за виконану роботу або послугу, порівняно з вартістю відчужуваної речі, та інші обставини, для усунення чи пом`якшення яких необхідно терміново укласти цей правочин.

На час звернення ліквідатора із заявою (вх. № 16811 від 11.07.2019 р.) про визнання недійсним договорів та визнання права власності на майно боржника діяли норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону про банкрутство правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства. Частиною 2 його Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанова Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441). Частиною 4 Прикінцевих та перехідних його положень встановлено, що з дня введення в дію нього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

За ч. 2 ст. 42 вказаного Кодексу правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Принципи підприємницької діяльності визначено статтею 44 ГК України, а саме: підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально - технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Разом з цим, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом заяви ліквідатора вх. № 16811 від 11.07.2019 р. продаж нерухомого майна ПАТ «КАРАВАЙ» за спірними договорами від 02.01.2015 р.№ 2 і №3 відбувся за ціною, майже у 9 разів нижчою за ринкову, і був вимушеним заходом з метою уникнення неплатоспроможності, що має бути підставою для визнання вказаних договорів недійсними.

Проте, згідно з п. 4.5, 7.9 обох Договорів купівлі - продажу, укладених між ПАТ «КАРАВАЙ» та ТОВ «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» 02.01.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 2 та № 3 сторони підтвердили, що договори спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними; їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі; договори не мають характеру фіктивного та удаваного правочину; ціна продажу, зазначена в пунктах 2.1 цих договорів відповідає їх дійсним намірам.

Посилання ліквідатора на ухвалу господарського суду Харківської області від 03.07.2018 року у справі №922/1521/18, відповідно до якої ПАТ «Каравай» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, є безпідставним, так як провадження у справі про банкрутство відкрито 19.06.2018 року, а це майже через 3,5 роки після укладення договорів купівлі - продажу нерухомого майна з ТОВ «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ», а тому не може підтверджувати укладення оспорюваних договорів під впливом тяжкої обставини. Жодних доказів, які б підтвердили існування загрози банкрутства під час укладання спірних договорів, ліквідатором не наведено.

А отже, дана обставина не може бути оцінена судом у якості тяжкої для сторони обставини в розумінні ст. 233 ЦК України, під впливом якої сторона уклала оспорювані договори.

Щодо посилання ліквідатора на підставу визнання спірних угод недійсними у зв`язку з тим, що вони були вчинені на вкрай невигідних умовах, то суд також вважає таке твердження необґрунтованим.

Невигідні умови ліквідатором обґрунтовуються тим, що фактично, сукупна вартість спірної нерухомості склала 1 121 875,64 грн. за двома договорами, що є менше за ринкову майже у 9 разів. На підтвердження невигідних умов укладання оспорюваних договорів, а саме різниці вартості майна, яка вказана в договорах та реальної вартості вказаного майна ліквідатор долучив до заяви аналітичні дані консалтингової компанії JDСМ Project, «Харківського Агентства нерухомості», та «порталу Харківський новобудов «Стройобзор», відповідно до яких вартість комерційної нерухомості у м. Харків на січень 2015 року не була нижчою за 80 долл. США за 1 кв.м.

У відповідності до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

В доданих до Заяви аналітичних даних відсутні будь - які дані щодо дослідження визначення вартості нерухомого майна, яке було безпосередньо предметом купівлі - продажу за спірними договорами, укладеними між ПАТ «КАРАВАЙ» та ТОВ «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» 02.01.2015 року, зареєстрованими в реєстрі за №2 та № 3, а отже твердження ліквідатора про те, що вартість спірної нерухомості є менше ринкової майже у 9 разів є лише припущенням, і отже і не може вважатися належним доказом на підтвердження вчинення оспорюваних правочинів на вкрай невигідних для ТОВ «КАРАВАЙ» умовах.

Суд зауважує, що наведені ліквідатором аналітичні дані не можуть бути доказами у даній справі в розумінні ст.ст. 73 - 77 ГПК України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку, що ліквідатором не доведено за допомогою належних та допустимих доказів наявності підстав для визнання договорів недійсним, не доведено існування в спірному випадку укладення договорів таких умов як вплив тяжкої обставини і вкрай невигідні умови, наявність яких у сукупності необхідно встановити для застосування статті 233 ЦК України.

З огляду на викладене, дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, суд не вбачає підстав для визнання оспорюваних договорів укладеними між ПАТ «КАРАВАЙ» та ТОВ «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» 02.01.2015 року, зареєстрованими в реєстрі за №2 та № 3 недійсним, а тому відмовляє ліквідатору в задоволенні заяви в цій частині.

Щодо інших вимог ліквідатора стосовно спірного нерухомого майна за адресами: м. Харків, площа Повстання, буд. 2-А і м . Харків, вул. Польова, буд. 55 (договору іпотеки від 02.01.2015 за р. № 4, договору про відступлення прав за договором іпотеки від 02.04.2018 за р. № 1061, договору купівлі-продажу від 29.06.2018 за р. № 592, договору купівлі-продажу від 29.06.2018 за р. N"9 593, договору купівлі-продажу від 02.10.2018 за р. № 2283, договору купівлі-продажу від 03.10.2018 за р. № 2293, іпотечного договору від 13.06.2019 за р. № 726), щодо визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також щодо визнання права власності на спірне нерухоме майно за ПАТ «КАРАВАЙ», то суд також відмовляє в задоволенні заяви в цій частині, оскільки ліквідатор не навів жодних обгрунтувань вказаних вимог, окрім тих, які були наведені ним для визнання недійсними первісних договорів № 2, 3 укладеними між ПАТ «КАРАВАЙ» та ТОВ «СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» 02.01.2015 року та які були визнані судом безпідставними.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 16, 204, 215, 233, 626, 628 Цивільного кодексу України, ст.ст. 42, 44, ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України, ст.ст. 13, 73-77, 86, ч. 1 ст. 202, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7, 42 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ліквідатору ПАТ «КАРАВАЙ» в задоволенні заяви (вх. № 16811 від 11.07.2019 р.) про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство .

Ухвалу направити ліквідатору, кредиторам, ТОВ "СІСТЕМ БІЛДІНГ МЕНЕДЖМЕНТ", ТОВ «ДЕСАЖ ІСТЕЙТ», ТОВ «ФАЙНАФІРМА», ТДВ «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД», ТОВ «КІННИЙ РИНОК ТОРГІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК 2», приватному нотаріусу Азадалієвій Я.М.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 256 ГПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.12.2019 р.

Суддя Усатий В.О.