Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/676/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання Шевчук - Сингаївської І.Г.

за участю представників сторін:

- від позивача: Гриб Ю.М. - адвокат, дов. № 09/12/324 від 20.09.2019

- від відповідача: Захаров В.Є. - паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області 27.04.1996

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (м. Київ)

до Фізичної особи - підприємця Захарова Володимира Євгенійовича (Житомирська область, Черняхівський район, с. Горбулів)

про стягнення 8475,13 грн.

У засіданні суду оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 238 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Захарова В. Є. 17742,33 грн., з яких 6726,63 грн. боргу по орендній платі та комунальним послугам за договором, 152,00 грн. 3 % річних, 7149,65 грн. інфляційних нарахувань, 1793,05 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невиконання відповідачем умов договору № 09/1175/7 від 27.09.2017 оренди нежитлового приміщення в частині своєчасної орендної плати та комунальних платежів.

Ухвалою від 26.07.2019 господарський суд постановив відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання суду.

Ухвалою від 25.09.2019 господарський суд продовжив строк проведення підготовчого провадження до 22.10.2019 (а. с. 67).

Ухвалою від 22.10.2019 господарський суд постановив закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 6726,63 грн. основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України; подальший розгляд справи здійснювати за такою позовною вимогою: стягнення з відповідача на користь позивача 111,38 грн. 3 % річних, 7035,69 грн. інфляційних втрат, 1328,06 грн. пені, а також 1921,00 грн. судового збору (а. с. 83).

Іншою ухвалою від 22.10.2019 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 12.11.2019 о 12:00 (а. с. 84).

Ухвалою господарського суду від 12.11.2019 відкладено розгляд справи по суті на 03.12.2019 о 15:00.

Ухвалою від 03.12.2019 господарський суд відклав розгляд справи по суті, призначив судове засідання на 11.12.2019 о 12:00 год. (а. с.100).

В засіданні суду представник позивача підтримав повністю позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань та пені.

Відповідач в засіданні суду повідомив про відсутність заяви про зменшення розміру пені у зв`язку з неможливістю підтвердження скрутного матеріального становища.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

27.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - позивач, орендодавець) та Фізичною особою -підприємцем Захаровим Володимиром Євгенійовичем (далі - відповідач, орендар) укладено договір № 09-1175/7 оренди нежитлового приміщення (далі - договір оренди), згідно з п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення, за адресою: м. Житомир, бульвар Новий, 7, загальною площею - 19,8 кв. м.

Пунктом 1.4 договору оренди погоджено, що орендар буде використовувати приміщення для ремонту електронної апаратури побутового призначення.

За п. 2.1 договору оренди передача приміщення здійснюється за актом приймання-передачі, що підписується уповноваженими представниками сторін і є невід`ємною частиною цього договору, за формою відповідно до додатка 2 до цього договору.

Орендна плата за користування приміщенням в місяць складає 2400,00 грн., у тому числі ПДВ, нарахований у відповідності до чинного законодавства (п. 4.1 договору).

Згідно з п. 4.2. договору оренди щомісячно орендар сплачує орендну плату в розмірі передбаченому в п. 4.1., крім того, відшкодовує орендодавцю фактичні витрати, пов`язані з утриманням приміщення та прибудинкової території.

За п. 4.2.1 договору оренди щомісячно до 15 числа поточного місяця орендодавець нараховує орендну плату за звітний місяць та направляє орендарю рахунки в порядку, визначеному в п. 10.7 договору, а орендар на підставі отриманих від орендодавця рахунків сплачує нараховану орендну плату за звітний місяць не пізніше 20 числа поточного місяця. Орендну плату за перший місяць користування приміщенням орендар сплачує протягом 5 банківських днів з моменту отримання рахунку від орендодавця в порядку, визначеному в п. 10.7 договору.

Згідно з п. 4.2.2 договору оренди орендар на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 5 робочих днів, з дня їх отримання в порядку, визначеному у п. 10.7. цього договору, відшкодовує фактичні витрати орендодавця по комунальним послугам та іншим послугам, пов`язаним з утримання приміщення, а саме: активна електроенергія - пропорційно площі приміщення до загальної площі об`єкту, що належить орендодавцю за адресою, зазначеною у п. 1.1; витрати, що не передбачені п. 4.2.2 договору не входять до складу орендної плати; у випадку ненадходження рахунку орендарю від орендодавця в строк до 3 календарних днів до закінчення строків для сплати, визначених п. 4.2 договору, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату згідно з отриманим рахунком за попередній період/місяць або згідно з умовами договору.

Розмір орендної плати, інших платежів за договором за неповний календарний місяць користування приміщенням нараховується пропорційно фактичній кількості календарних днів у місяці якому відбулось користування приміщенням (п. 4.3 договору).

Згідно з п. 4.4 договору оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату та інші платежі за цим договором з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення уповноваженими представниками сторін до моменту підписання акту приймання-передачі приміщення (повернення приміщення з оренди) уповноваженими представниками сторін згідно з п. 6.1. цього договору.

Орендна плата індексується кожні шість місяців на офіційний індекс інфляції, яка публікується Державною службою статистики України, за попередні шість місяців, при цьому сторони погоджуються, що індексація розміру орендної плати не потребує внесення змін до цього договору. Відлік шестимісячного періоду розпочинається з місяця, в якому приміщення передано в оренду (п. 4.5 договору оренд).

Відповідно до вимог п. 5.3.2 договору оренди орендар зобов`язується своєчасно здійснювати орендні та інші платежі за цим договором.

Згідно з п. 6.1 договору оренди в останній день строку оренди орендар зобов`язаний звільнити приміщення та передати орендодавцю приміщення за актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін.

Як вбачається з акту приймання-передачі від 01.10.2017 (а. с. 16) відповідачу передано для користування частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Житомир, бульвар Новий, 7, а відповідно до акту приймання - передачі від 31.12.2018 зазначене орендоване приміщення повернуто позивачу (а. с. 17).

Станом на дату подання позовної заяви, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а. с. 39 - 43), позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 15201,76 грн., з яких 6726,63 грн. боргу по орендній платі та комунальним послугам, 111,38 грн. 3 % річних, 7035,69 грн. інфляційних нарахувань, 1328,06 грн. пені.

У зв`язку з погашенням відповідачем боргу по орендній платі та комунальним послугам у розмірі 6726,63 грн., ухвалою від 22.10.2019 господарським судом закрито провадження у справі в частині стягнення з ФОП Захарова В. Є. 6726,63 грн. основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України; зазначено, що подальший розгляд справи здійснюється за такою позовною вимогою: стягнення з ФОП Захарова В. Є. на користь ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 111,38 грн. 3 % річних, 7035,69 грн. інфляційних нарахувань, 1328,06 грн. пені, а також 1921,00 грн. судового збору (а. с. 83).

2. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 1328,06 грн..

Позивачем у позовній заяві та уточненні до неї, якою проведено перерахунок по сумі боргу за комунальними послугами, заявлено до стягнення 1328,06 грн. пені.

Так, з розрахунку, наведеному у позовній заяві (а. с. 3 - 9) вбачається, що:

- розрахунок суми пені за несвоєчасну сплату орендної плати здійснено на загальну суму боргу у розмірі 2614,37 грн., яка включає в себе суму основного боргу (2400,00 грн.) та інфляційні втрати, нараховані у відповідності до п. 4.5 договору;

- розрахунок пені за несвоєчасну сплату орендної плати здійснено за такі періоди: з 21.10.2018 до 10.06.2019 на суму 597,51 грн.; з 21.11.2018 до 10.06.2019 на суму 517,57 грн., з 21.12.2018 до 10.06.2019, що суперечить приписам ст. 232 ГК України;

- розрахунок пені за несвоєчасну сплату комунальних послуг проведено на суму боргу у розмірі 1283,52 грн. за період 01.01.2018 до 10.06.2019.

Судом встановлено, що згідно з п. 8.2. договору оренди у випадку прострочення строку сплати орендної плати та/або інших платежів за цим договором орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період сплати пені, від суми боргу за кожний день прострочення. Пеня нараховується орендодавцем починаючи з дня фактичного виникнення обставин, які є підставою для її нарахування, і до дня фактичного припинення таких обставин, при цьому сторони погоджуються, вказані строки нарахування є такими, що погоджені сторонами за договором у розумінні ст. 232 Господарського кодексу України.

Статтею 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України також зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; зокрема, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Враховуючи п. 8.2 договору, суд вважає, що сторонами погоджено відповідальність у вигляді сплати пені, тому з огляду на розрахунки позивача, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за невиконання грошового зобов`язання" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, визначальним для строку нарахування штрафних санкцій є наявність в умовах договору, визначеного за домовленістю сторін правочину, іншого порядку, ніж той, що законодавець передбачив у вказаній нормі (постанова Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 912/1433/16).

Суд вважає частково розрахунок пені позивача безпідставним та законодавчо необгрунтованими з огляду на таке.

За відповідачем обліковувався борг за жовтень, листопад та грудень 2018 року по сплаті орендної плати у сумі 2400,00 грн. щомісячно в порядку, визначеному п. 4.2.1. договору оренди та по сплаті комунальних послуг у сумах, відповідно, 98,66 грн. - за вересень 2018 р.; 148,00 грн. - за жовтень 2018 р.; 394,25 грн. - за листопад 2018 р.; 642,61 грн. - за грудень 2018 р. в порядку передбаченому п. 4.2.2. договору оренди.

Позивачем в уточненні до позовної заяви змінено період нарахування пені за несплачені комунальні послуги, вказавши період нарахування з 21.01.2019 до 10.06.2019 (а. с. 39 - 43), що судом враховується при перевірці розрахунку.

Суд вважає, що позивачем неправильно здійснено розрахунок пені, оскільки він проведений без врахування шестимісячного строку її нарахування (ст. 232 ГК України), зважаючи на відсутність у договорі оренди іншої умови, погодженої між сторонами щодо цього. Крім того, пеню слід нараховувати на суму боргу без врахування інфляційних, що було допущено позивачем. Вказані обставини призвели до хибності розрахунку пені.

За розрахунком суду з відповідача слід стягнути на користь позивача пеню у розмірі 1077,53 грн. з огляду на таке:

1) орендна плата на загальну суму 900,65 грн.:

- з 21.10.2018 до 21.04.2019 (на суму боргу 2400,00 грн.) - у сумі 433,18 грн.;

- з 21.11.2018 до 21.05.2019 (на суму боргу 2400,00 грн.) - у сумі 429,11 грн.;

- з 21.12.2018 до 21.06.2019 (на суму боргу 214,37 грн.) - у сумі 38,36 грн.;

2) комунальні послуги за розрахунком позивача, наведеному в уточненні до позовної заяви на загальну суму 176,89 грн.:

- з 21.01.2019 до 10.06.2019 - на суму боргу 98,66 грн. - у розмірі 13,60 грн.;

- з 21.01.2019 до 10.06.2019 - на суму боргу 148,00 грн. - у розмірі 20,40 грн.;

- з 21.01.2019 до 10.06.2019 - на суму боргу 394,25 грн. - у розмірі 54,33 грн.;

- з 21.01.2019 до 10.06.2019 на суму боргу 642,61 грн. - у розмірі 88,56 грн.

Однак, зважаючи на суму пені, зазначену позивачем в уточненому розрахунку по сплаченим комунальним послугам у розмірі 176,88 грн., яка є меншою за розрахунком суду, судом береться до уваги сума, заявлена позивачем.

Враховуючи викладене, загальна сума пені за розрахунком суду становить у розмірі 1077,53 грн. (900,65 + 175,88). В частині стягнення пені у розмірі 250,53 грн. слід відмовити за безпідставністю нарахування.

3. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 3% річних у сумі 111,38 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 7035,69 грн.

Так, з розрахунку, наведеному у позовній заяві (а. с. 3 - 9) вбачається, що розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату орендної плати здійснено на загальну суму боргу у розмірі 2614,37 грн., яка включає в себе суму основного боргу (2400,00 грн.) та інфляційні втрати, нараховані у відповідності до п. 4.5 договору.

З уточненого розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату комунальних послуг вбачається змінений період прострочення з 21.01.2019 до 10.06.2019 та з 01.01.2019 до 10.06.2019 відповідно.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Судом наголошується, що 3% річних та інфляційні нарахування слід нараховувати лише на суму боргу без врахування інфляційних нарахувань, що було допущено позивачем. Крім того, інфляційні втрати нараховано не за повний місяць, а за період з 21.10.2018 до 10.06.2018 (орендна плата) та за період з 01.01.2019 до 10.06.2019 (комунальні послуги).

Вказані обставини призвели до хибності розрахунку інфляційних нарахувань та 3 % річних.

За розрахунком суду з відповідача слід стягнути 3% у розмірі 103,71 грн. з огляду на таке:

1) орендна плата:

- з 21.10.2018 до 10.06.2019 (на суму боргу 2400,00 грн.) - у сумі 45,96 грн.;

- з 21.11.2018 до 10.06.2019 (на суму боргу 2400,00 грн.) - у сумі 39,85 грн.;

- з 21.12.2018 до 10.06.2019 (на суму боргу 214,37 грн.) - у сумі 03,03 грн., а всього на суму 88,84 грн. (45,96 + 39,85 + 03,03 );

2) комунальні послуги за розрахунком позивача наведеному в уточненні до позовної заяви:

- з 21.01.2019 до 10.06.2019 на суму боргу 98,66 грн. - у розмірі 01,14 грн.;

- з 21.01.2019 до 10.06.2019 на суму боргу 148,00 грн. - у розмірі 01,72 грн.;

- з 21.01.2019 до 10.06.2019 на суму боргу 394,25 грн. - у розмірі 04,57 грн.;

- з 21.01.2019 до 10.06.2019 на суму боргу 642,61 грн. - у розмірі 07,45 грн., а всього на загальну суму 14,88 грн.

Однак, зважаючи на суму 3% річних, зазначену позивачем в уточненому розрахунку по сплаченим комунальним послугам у розмірі 14,87 грн., яка є меншою за розрахунком суду, судом береться до уваги сума, заявлена позивачем.

Враховуючи викладене, загальна сума 3% річних за розрахунком суду становить у розмірі 103,71 грн. (88,84 + 14,87).

В частині стягнення 3% річних у розмірі 07,67 грн. слід відмовити за безпідставністю нарахування.

За розрахунком суду з відповідача слід стягнути інфляційні нарахування у розмірі 324,45 грн. з огляду на таке:

1) орендна плата:

- з листопада 2018 року до травня 2019 року включно (на суму боргу 2400,00 грн.) - у сумі 155,28 грн.;

- з грудня 2018 року до травня 2019 року включно (на суму боргу 2400,00 грн.) - у сумі 120,00 грн.;

- з січня 2019 року до травня 2019 року включно (на суму боргу 214,37 грн.) - у сумі 08,93 грн., а всього на суму 284,21 грн. (155,28 + 120,00 + 08,93);

2) комунальні послуги за розрахунком позивача наведеному в уточненні до позовної заяви:

- з січня 2019 до травня 2019 року включно - на суму боргу 98,66 грн. - у розмірі 04,11 грн.;

- з січня 2019 до травня 2019 року включно - на суму боргу 148,00 грн. - у розмірі 06,17 грн.;

- з січня 2019 до травня 2019 року включно - на суму боргу 394,25 грн. - у розмірі 16,43грн.;

- з січня 2019 до травня 2019 року включно на суму боргу 642,61 грн. - у розмірі 26,78грн., а всього на загальну суму 53,49 грн.

Однак, зважаючи на суму інфляційних, зазначену позивачем в уточненому розрахунку по сплаченим комунальним послугам у розмірі 40,24 грн., яка є меншою за розрахунком суду, судом береться до уваги сума, заявлена позивачем.

Враховуючи викладене, загальна сума інфляційних за розрахунком суду становить 324,45 грн. (284,21 + 40,24). В частині стягнення інфляційних у розмірі 6711,24 грн. слід відмовити за безпідставністю нарахування.

4. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Матеріали справи не містять доказів сплати пені, 3% річних та інфляційних нарахувань та мирного врегулювання спору.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 1505,69 грн., з яких 1077,53 грн. пені, 324,45 грн. інфляційних втрат, 103,71 грн. 3 % річних. В частині стягнення пені у сумі 250,53 грн., інфляційних втрат у сумі 6711,24 грн., 3% річних у сумі 07,67 грн. слід відмовити.

5. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ч. 2 ст.123 ГПК України унормовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Захарова Володимира Євгенійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12, ідентифікаційний код 00039002):

- 1077,53 грн. пені;

- 324,45 грн. інфляційних втрат;

- 103,71 грн. 3 % річних;

- 1921,00 грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 250,53 грн. пені.

4. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 6711,24 грн. інфляційних втрат.

5. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 07,67 грн. 3 % річних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.12.19

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (реком. з повідомл.)