РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2019Справа № 910/14584/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" про стягнення 958 144,07 грн.,

без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2019 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" (далі - КП "Житло-сервіс") про стягнення заборгованості в розмірі 958 144,07 грн., з яких: 807 642,21 грн. - основний борг, 9 751,18 грн. - інфляційні втрати, 12 877,77 грн. - три проценти річних, 127 872,91 грн. - пеня, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 9 липня 2018 року № 7560125.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року було відкрито провадження у справі № 910/14584/19 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, наведеною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

11 листопада 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшов відзив КП "Житло-сервіс" на позовну заяву від 8 листопада 2019 року, в якому останнє визнало спірну суму основного боргу та заперечило проти здійснених позивачем нарахувань штрафних санкцій та компенсаційних виплат. Крім того, відповідач просив суд зменшити розмір заявленої Підприємством до стягнення пені до 12 787,29 грн.

19 листопада 2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив суд, зокрема, поновити йому строк на подання зазначеної відповіді на відзив, прийняти її та врахувати при розгляді даної справи.

Ухвалою суду від 21 листопада 2019 року в задоволенні заяви Підприємства про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив було відмовлено.

Будь-яких інших заяв по суті спору від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", позивача визначено підприємством, за яким на праві господарського відання закріплено майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго". За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 Підприємству видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

9 липня 2018 року між Підприємством та КП "Житло-сервіс" було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560125, за умовами якого позивач зобов`язався виробити та поставити споживачу теплову енергію для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а відповідач, у свою чергу, - отримати та оплатити її вартість відповідно до умов, викладених у цьому договорі.

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Відповідно до пункту 2.2.1 цього договору постачальник зобов`язується безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із споживачем на потреби: опалення - у період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними у додатку № 1

Згідно з пунктом 2.3.1 договору споживач зобов`язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку № 1, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку № 2.

Додатком 1 до договору передбачено, що позивач відпускає теплову енергію в гарячій воді у межах Q рік = 2434,400 Гкал/рік.

Відповідно до пункту 9 додатку № 2 до цього договору споживач щомісяця з 12 по 15 число отримує в РТМ за адресою: вулиця Будівельників, 25, оформлений постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції, облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Пунктом 10 цього ж додатку визначено, що споживач щомісячно (не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим) забезпечує оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на поточний рахунок постачальника, а до 25 числа поточного місяця - сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком. Оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово.

За умовами пункту 1 додатку № 2 до наведеної угоди розрахунки зі споживачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 26 квітня 2018 року № 700, за кожну відпущену Гігакалорію (1 Гкал/грн) без урахування ПДВ: опалення та гаряче водопостачання житловими організаціями - 1078,96 грн./Гкал.

Відповідно до пункту 2 додатку № 2 у разі встановлення у споживача будинкових комерційних приладів обліку теплової енергії, кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається відповідно до показників цих приладів, встановлених на межі балансової належності (додатки 3, 4).

Пунктом 4.1 договору визначено, що останній набуває чинності з дня його підписання та діє до 15 червня 2019 року.

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору позивач протягом грудня 2018 року - квітня 2019 року надав відповідачу передбачені цією угодою послуги з постачання споживачу теплової енергії у гарячій воді для потреб опалення споживача.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 9 липня 2018 року № 7560125 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що КП "Житло-сервіс" взяті на себе зобов`язання за вказаним правочином у спірний період не виконало, у зв`язку з чим в останнього перед Підприємством утворилась заборгованість у розмірі 807 642,21 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума боргу КП "Житло-сервіс", яка складає 807 642,21 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, не оспорюється відповідачем, і останній на момент прийняття рішення не надав належні документи, які свідчать про відсутність вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Підприємства про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 9 липня 2018 року № 7560125, позивач просив суд стягнути з КП "Житло-сервіс" 127 872,91 грн. пені, нарахованої у період з 11 січня 2019 року по 31 серпня 2019 року на відповідні суми основного боргу по кожному спірному місяцю надання послуг згідно наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5 % від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Водночас преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Разом із тим, відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Колективним споживачем житлово-комунальних послуг є юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

За частиною 6 статті 21 Закону України № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Водночас частиною 1 статті 26 Закону України № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" (який є спеціальним законом у спірних правовідносинах) передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Суд звертає увагу на те, що вказаний нормативно-правовий акт згідно приписів частини 1 його Прикінцевих та Перехідних положень набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування (тобто 10 грудня 2017 року), та був введений в дію з 1 травня 2019 року (крім деяких його норм). Так, з 1 травня 2019 року введені в дію й положення частини 1 статті 26 цього Закону, якими передбачено законодавче обмеження максимального розміру пені, що підлягає стягненню зі споживача у зв`язку з порушенням ним умов оплати житлово-комунальної послуги, у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що стягненню з КП "Житло-сервіс" на користь Підприємства підлягає сума пені у розмірі 58 730,60 грн., з яких: 17 779,47 грн. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 164 083,62 грн. у період з 11 січня 2019 року по 30 квітня 2019 року із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ; 1 000,91 грн. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 164 083,62 грн. у період з 1 травня 2019 року по 30 червня 2019 року із застосуванням ставки у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення; 19 194,67 грн. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 246 778,62 грн. у період з 11 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ; 2 270,37 грн. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 246 778,62 грн. у період з 1 травня 2019 року по 31 липня 2019 року із застосуванням ставки у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення; 10 774,28 грн. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 214 779,56 грн. у період з 11 березня 2019 року по 30 квітня 2019 року із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ; 2 641,79 грн. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 214 779,56 грн. у період з 1 травня 2019 року по 31 серпня 2019 року із застосуванням ставки у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення; 2 866,20 грн. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 146 316,60 грн. у період з 11 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ; 1 799,69 грн. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 146 316,60 грн. у період з 1 травня 2019 року по 31 серпня 2019 року із застосуванням ставки у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення; 403,22 грн. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 35 683,51 грн. у період з 11 травня 2019 року по 31 серпня 2019 року із застосуванням ставки у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

У той же час у задоволенні вимог Підприємства про стягнення з КП "Житло-сервіс" пені у розмірі 69 142,31 грн. слід відмовити.

Разом із тим, при дослідженні матеріалів справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої позивачем пені з огляду на наступне.

Згідно з приписами статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно братись до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених приписів чинного законодавства вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, необхідно об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Посилання відповідача на його скрутне матеріальне становище та неналежне виконання мешканцями будинку своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати вартості комунальних послуг не беруться судом до уваги, оскільки такі обставини не можуть бути визнані судом винятковими в розумінні вищевказаних законодавчих положень.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність передбачених законом виняткових обставин для зменшення розміру штрафних санкцій, беручи до уваги спричинення Підприємству негативних наслідків, а також зважаючи на часткове задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заявленої суми пені, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вищенаведеного клопотання КП "Житло-сервіс".

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати наданих йому послуг, позивач також просив суд стягнути з КП "Житло-сервіс" три проценти річних у розмірі 12 877,77 грн., нараховані у період з 1 грудня 2018 року по 1 вересня 2019 року на відповідні суми основного боргу по кожному спірному місяцю згідно наданого позивачем розрахунку, а також 9 751,18 грн. інфляційних втрат, нарахованих на зазначені суми боргу протягом вказаного періоду.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений Підприємством до стягнення з відповідача розмір інфляційних втрат відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, позовна вимога про стягнення з КП "Житло-сервіс" вказаної суми цих компенсаційних виплат у розмірі 9 751,18 грн. також підлягає задоволенню. Посилання відповідача у його відзиві на позовну заяву на необґрунтованість вищенаведеної суми не беруться судом до уваги з огляду на помилковість здійсненого КП "Житло-сервіс" контррозрахунку цих компенсаційних виплат.

У той же час при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що при здійсненні позивачем розрахунку заявленої ним до стягнення з відповідача суми трьох процентів річних було допущено арифметичні помилки.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що дійсною арифметично вірною сумою трьох процентів річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь Підприємства, є 12 428,69 грн., з яких: 3 155,80 грн. - три проценти річних, нараховані на суму основного боргу в розмірі 164 083,62 грн. у період з 11 січня 2019 року по 1 вересня 2019 року (кінцева дата нарахування, зазначена у розрахунку позивача); 4 117,49 грн. - три проценти річних, нараховані на суму основного боргу в розмірі 246 778,62 грн. у період з 11 лютого 2019 року по 1 вересня 2019 року; 3 089,30 грн. - три проценти річних, нараховані на суму основного боргу в розмірі 214 779,56 грн. у період з 11 березня 2019 року по 1 вересня 2019 року; 1 731,75 грн. - три проценти річних, нараховані на суму основного боргу в розмірі 146 316,60 грн. у період з 11 квітня 2019 року по 1 вересня 2019 року; 334,35 грн. - три проценти річних, нараховані на суму основного боргу в розмірі 35 683,51 грн. у період з 11 травня 2019 року по 1 вересня 2019 року.

У той же час у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних у розмірі 449,08 грн. слід відмовити.

За таких обставин позов Підприємства підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" (02081, місто Київ, вулиця Дніпровська набережна, будинок 25-Б; ідентифікаційний номер 31025659) на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний номер 40538421) 807 642 (вісімсот сім тисяч шістсот сорок дві) грн. 21 коп. основного боргу, 58 730 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот тридцять) грн. 60 коп. пені, 12 428 (дванадцять тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 69 коп. трьох процентів річних, 9 751 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят одну) грн. 18 коп. інфляційних втрат, а також 13 328 (тринадцять тисяч триста двадцять вісім) грн. 29 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 16 грудня 2019 року

Суддя Є.В. Павленко