ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/1678/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Білоуса В.В.

за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Головне управління ДФС у місті Києві

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Крона-33"

розпорядник майна - арбітражний керуючий Козій Володимир Юрійович

розглянув касаційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 23.09.2019

у складі колегії суддів: Пантелієнка В.О. (головуючий), Верховця А.А., Остапенка О.М.

та ухвалу Господарського суду міста Києва

від 03.06.2019

у складі судді Омельченко Л.В.

у справі № 910/1678/19

за заявою Головного управління ДФС у місті Києві

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-33"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 07.10.2019 поштовим відправленням Головне управління ДФС у місті Києві (далі - ГУ ДФС у місті Києві) звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/1678/19 в порядку статей 286, 287, 289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/1678/19 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Білоуса В.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019.

3. Ухвалою від 14.11.2019 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі №910/1678/19 за касаційною скаргою Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.06.2019, призначив розгляд касаційної скарги Головного управління ДФС у місті Києві на 05.12.2019 о 10:15.

4. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

5. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 відкрито провадження у справі №910/1678/19 про банкрутство ТОВ "Крона-33", визнано безспірні грошові вимоги Головного управління ДФС у місті Києві до ТОВ "Крона-33" на суму 2 015 575, 82 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном ТОВ "Крона-33", призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Козія В.Ю., встановлено оплату послуг арбітражному керуючому Козію В.Ю. у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг розпорядника майна, вирішено офіційно оприлюднити оголошення про відкриття справи про банкрутство ТОВ "Крона-33" у встановленому законодавством порядку, визначено дату проведення попереднього судового засідання.

5.1. 25.04.2019, з дотриманням строку на подання грошових вимог, Головне управління ДФС у місті Києві звернулося з додатковою заявою про визнання кредитором боржника ТОВ "Крона-33" на суму 4 954, 23 грн та відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по суті.

6. Ухвалою від 03.06.2019 Господарський суд міста Києва затвердив реєстр вимог кредиторів боржника у такому складі: Головне управління ДФС у місті Києві на суму 2 015 575, 82 грн., з яких 19.210 грн. у першу чергу та 1 996 365, 82 грн. у третю чергу, та відмовив у визнанні грошових вимог Головного управління ДФС у місті Києві на суму 4 954, 23 грн.; зобов`язав розпорядника майна боржника провести до 03.07.2019 збори кредиторів боржника, повідомивши про дату, місце і час проведення зборів визнаних судом кредиторів, уповноважену особу працівників та засновників (учасників) боржника не пізніше, ніж за три робочих дні до зазначеної дати (докази чого надати суду); зобов`язав розпорядника майна боржника провести у строк не пізніше 06.07.2019 збори комітету кредиторів, визначити дату підсумкового засідання суду; зобов`язав розпорядника майна боржника у строк до 08.07.2019 надати суду протокольне рішення зборів кредиторів про утворення та склад комітету кредиторів, а також протокол зборів комітету кредиторів про прийняття одного з рішень, передбачених статтею 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

6.1. Розглядаючи заяву з додатковими вимогами ініціюючого кредитора, місцевим судом встановлено, що у ТОВ "Крона-33" обліковується заборгованість зі сплати податкових зобов`язань на загальну суму 4 954, 23 грн., на підтвердження яких Головним управлінням ДФС України у місті Києві до заяви про визнання кредитором додано оригінал довідки про заборгованість від 23.04.2019 №10704/9/26-15-17-05-16, детальний розрахунок податкового боргу з податку на прибуток, інтегровані картки платника податку на прибуток приватних підприємств за 2011-2013 роки та за 2015-2019 роки, декларацію з податку на прибуток підприємства за 2010 рік від 09.02.2011, детальний розрахунок податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), інтегровані картки платника податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за 2011-2019 роки, та податкову декларацію з податку на додану вартість за 2011 рік від 18.02.2011. Водночас, судом встановлено, що відповідно до заяви кредитора перебіг строку давності по заявленому, але не сплаченому податковому зобов`язанню ТОВ "Крона-33", почався за декларацією з податку на прибуток підприємства за 2010 рік від 09.02.2011 з 20.02.2011, а за декларацією з податку на додану вартість за 2011 рік від 18.02.2011 - з 01.03.2011.

6.2. Місцевий суд, з посиланням на пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України (далі - ПК України), зазначив, що у матеріалах справи відсутні податкові вимоги (податкові повідомлення-рішення) про сплату узгоджених сум грошового зобов`язання та докази направлення їх боржнику. Водночас, суд, з врахуванням положень пункту 102.1 статті 102 ПК України, дійшов висновку, що строк давності податкових зобов`язань зі сплати податку на прибуток підприємства за декларацією від 09.02.2011 сплив 20.02.2014, а за декларацією з податку на додану вартість від 18.02.2011 - 01.03.2014. За таких обставин, суд відмовив у стягненні несплачених сум пені та процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу) на суму 2 624, 63 грн. у зв`язку зі спливом строку давності стягнення податкового боргу.

6.3. Місцевий суд прийняв до уваги фактичне визнання спірної суми податкового боргу 4 954, 23 грн. розпорядником майна боржника, однак, не погодився із законністю їх включення до реєстру вимог кредиторів як таких, що є погашеними відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, за давністю.

6.4. Суд керуючись положеннями статті 23 Закону про банкрутство, дійшов висновку, що реєстр вимог кредиторів ТОВ "Крона-33" підлягає затвердженню у складі одного конкурсного кредитора. Водночас, суд зазначив, що станом на 03.06.2019 заяв від кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, не надійшло.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції та прийняте ним рішення

7. Постановою від 23.09.2019 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві залишив без задоволення, ухвалу попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 залишив без змін.

7.1. Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги про незаконність відмови у включенні до реєстру вимог кредиторів спірної суми додаткових грошових вимог ініціюючого кредитора (4 954, 23 грн.), погодився з повнотою та правильністю оцінки місцевим судом доказів та обставин справи, а також з правильністю застосування місцевим судом норм матеріального права згідно статті 23 Закону про банкрутство, положень пункту 59.1 статті 59, пункту 102.1 статті 102 ПК України про те, що на стягнення спірної заборгованості, яка виникла у 2011-2012 роках, поширюється строк давності стягнення податкового боргу, за наслідком застосування якого в імперативному порядку заборгованість визнається безнадійною та має списуватися податковим органом, а отже не може бути включена до реєстру вимог кредиторів боржника, які підлягають задоволенню у межах процедури банкрутства у даній справі.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (Головного управління ДФС у місті Києві)

8. Головне управління ДФС у місті Києві зазначило, що ухвала місцевого суду та постанова апеляційного суду прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник наполягав на тому, що оскільки спірна сума податкового боргу продовжує перебувати на обліку за боржником, як платником податків, то вона має бути включена до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Крона-33".

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

9. Податковий кодекс України

Частина 14.1.157. статті 14 - податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Частина 14.1.175. статті 14 - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частина 46.1. статті 46 - податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Частина 58.2. статті 58 - податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Частина 101.1. статті 101 - списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Частина 101.5. статті 101 - контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Частина 102.1 статті 102 - контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Частина 102.4. статті 102 - у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

10. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Стаття 1 - кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Частини 1, 4 статті 23 - конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

11. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

12. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами положень статей 1, 16, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

13. Аналіз приписів частин 1, 4 статті 23 Закону про банкрутство свідчить про те, що з моменту офіційної публікації оголошення про порушення щодо боржника справи про банкрутство є таким, що фактично настав, строк виконання усіх зобов`язань боржника, які виникли до моменту порушення щодо нього провадження у справі про банкрутство, і незалежно від настання строку їх виконання, кредитори за такими зобов`язаннями зобов`язані заявити грошові вимоги до боржника у справу про банкрутство з додержанням тридцятиденного строку від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство, так як протилежне матиме наслідком втрату такими вимогами статусу конкурсних і їх включення до реєстру як вимог шостої черги. Зазначене не виключає можливості подання конкурсним кредитором своїх грошових вимог у ліквідаційній процедурі, однак матиме наслідком їх включення до вимог шостої черги.

За змістом частин 2, 6 статті 23 Закону про банкрутство, кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті; заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду, за наслідками якого господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Отже, під час розгляду кредиторських вимог заявлених до боржника у попередньому судовому засіданні, господарському суду слід з`ясувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам, поданим спірним кредитором на підтвердження його грошових вимог до боржника, перевірити можливість їх стягнення на предмет стягнення, виключивши суми, які є безнадійними в силу закону чи договору, та з огляду на встановлене дійти висновку про розмір грошових вимог, які можуть бути включені до реєстру вимог кредиторів у відповідній черговості та підлягають до задоволення в межах процедури про банкрутство боржника у справі.

14. Касаційний суд зазначає про те, що розгляд та визнання грошових вимог податкових органів у процедурах банкрутства здійснюється судами з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами Податкового кодексу України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту порушення справи про банкрутство.

Так, пунктом 102.1 статті 102 ПК України надано право контролюючому органу, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У пункті 102.4 статі 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Пункт 101.1 статті 101 ПК України передбачає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що Податковим кодексом України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 ПК України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення контролюючого органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Такого правового висновку дійшли касаційні суди як господарської, так адміністративної юрисдикції, зокрема у постанові 06.02.2018 у справі К/9901/99/17 807/2097/16, постанові 04.09.2018 у справі №813/4430/16, постанові 19.09.2019 у справі №910/11620/18, постанові 31.10.2019 у справі №925/1242/15 і колегія суддів Касаційного господарського суду у даній справі №910/1678/19 не вважає за необхідне від нього відступати.

15. Предметом розгляду у даній справі є перегляд відмови у задоволенні заяви Головного управління ДФС у місті Києві про визнання кредитором у справі з грошовими вимогами до боржника - ТОВ "Крона-33" на загальну суму 4 954, 23 грн.

З матеріалів справи вбачається, що справа про банкрутство відкрита щодо боржника ухвалою суду від 27.03.2019, а спірні вимоги заявлено 25.04.2019. Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні вимоги складаються з податку на прибуток на суму 3 133, 64 грн. та з податку на додану вартість на суму 1 820, 59 грн., а також, що зазначені вимоги виникли відповідно до податкової декларації №24110 від 18.02.2011 та податкової декларації №735008 від 09.02.2011.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про сплив 1095-денного строку стягнення зазначеного боргу, що має наслідком визнання цього боргу безнадійним та списання в обов`язковому порядку та виключає можливість визнання таких вимог у процедурі банкрутства як грошових вимог кредитора.

Отже, виходячи із встановлених судами обставин спливу строку давності для стягнення податкового боргу, Верховний Суд погоджується з висновками місцевого та апеляційного судів про відмову у визнанні поданих 25.04.2019 кредиторських вимог Головного управління ДФС у місті Києві на загальну суму 4 954, 23 грн. як таких, що заявлені поза межами 1095-денного строку з дня його виникнення, тобто боргу, який в силу імперативних приписів статей 101, 102 ПК України визнається безнадійним та підлягає списанню.

16. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Аналізуючи мотивацію постанови апеляційного суду крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Верховний Суд зазначає про належне виконання покладеного на суд обов`язку щодо мотивації судами попередніх інстанцій прийнятих рішень, оскільки обґрунтування щодо відхилення доводів скаржника ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та демонструє справедливий та однаковий підхід до заслуховування доводів сторін у даній справі.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

17. Доводи скаржника, зазначені в пункті 8 описової частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 13-16 мотивувальної частини постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

18. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та залишення без змін постанови апеляційного суду та ухвалу суду першої інстанції.

В. Судові витрати

19. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/1678/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.О. Банасько

В.В. Білоус