ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/710/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М., секретар судового засідання Попович Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Івано-Франківської міської ради,

вул. Грушевського, буд.21, м. Івано-Франківськ,76000

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сидорчук Світлани Володимирівни

АДРЕСА_1

про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 79 621,57 грн

за участю:

від позивача: Кручок А.Б. - представник, (довіреність №540/01-20/14в від 02.07.2019)

від відповідача: Савчук В.Р., (посвідчення адвоката від 14.06.2017 № 001191)

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківська міська рада подала позов до Фізичної особи-підприємця Сидорчук Світлани Володимирівни про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 79 621,57грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі і призначено розгляд справи по суті на 01.08.2019. В судовому засіданні 01.08.2019 відкладено розгляд справи на 08.10.2019.

В судовому засіданні 08.10.2019 постановлено ухвалу про розгляд справив порядку загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 22.10.2019.

В судовому засіданні 22.10.2019 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті на 05.11.2019. В судовому засіданні 05.11.2019 відкладено розгляд справи по суті на 14.11.2019. В судовому засіданні 14.11.2019 відкладено розгляд справи по суті на 28.11.2019. В судовому засіданні 28.11.2019 відкладено розгляд справи по суті на 12.12.2019.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечив.

Позиція позивача.

Позивач вказує на те, що 27.08.2004 року між Івано-Франківською міською радою та підприємцем Сидорчук Світланою Володимирівною було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,0279 га на вул. Тринітарській, 9, строком на три роки до 12.10.2007, після чого договір припинив свою дію.

За словами позивача, право власності на земельну ділянку, право користування земельною ділянкою, яка розташована в АДРЕСА_3 за фізичною особою-підприємцем Сидорчук Світланою Володимирівною не зареєстровано.

10.01.2018 року інспекторами з самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління самоврядного контролю Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради, проведено обстеження земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 на предмет дотримання вимог земельного законодавства - наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Позивач стверджує, що відповідач, набувши право власності на об`єкт нерухомого майна (площею 356,2 кв. м.), розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформила правовідносини щодо користування земельною ділянкою, договір оренди не укладено, плата за володіння і користування вказаною земельною ділянкою відповідачем не сплачувалася.

Відповідно до розрахунку, розмір орендної плати, нарахованої за володіння і користування цією земельною ділянкою в період з 25.04.2016 року - 31.12.2018 року і збереженої у себе відповідачем становить 79 621 грн 57 к.

У своїх вимогах позивач посилається на ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України та ст. 206 Земельного кодексу України.

Позиція відповідача.

Відповідач, подавши відзив на позовну заяву (вх.№20847/19 від 28.11.2019), заперечує проти позовних вимог з таких підстав :

1) у спірної земельної ділянки за адресою вул. Тринітарська, 9, в м. Івано-Франківську відсутній кадастровий номер;

2) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за адресою: АДРЕСА_3, відсутній об`єкт нерухомого майна - адміністративний будинок, а також за вказаною адресою відсутні приміщення, які б відповідали технічним характеристикам та параметрам нерухомого майна;

3) спірна земельна ділянка з25.04.2016 по 31.12.2018 не була сформована, а отже не була і до цього часу не є об`єктом цивільних прав в розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України, що виключає можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів і вигляді орендної плати за землю.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до повідомлення Департаменту комунальних ресурсів від 14.12.2017 року №1025/34.3-02/35в, відповідача - фізичну особу-підприємця Сидорчук Світлану Володимирівну було повідомлено про проведення обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 на предмет дотримання вимог земельного законодавства - наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

За результатами обстеження вказаної земельної ділянки, інспектором контролю за використанням та охороною земель управління самоврядного контролю Департаменту комунальних ресурсів, було складено акт №135 від 10.01.2018 року, відповідно до якого власником нежитлових приміщень загальною площею 356,2 кв. м. за адресою АДРЕСА_3 є Сидорчук Світлана Володимирівна , підстава набуття права власності - договір купівлі-продажу. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №189 від 18.05.2004 року підприємцю Сидорчук Світлані Володимирівні було надано в оренду земельну ділянку площею 0,0279 на вул. Тринітарській, 9 для обслуговування адміністративного будинку, договір оренди був укладений терміном до 12.10.2007. Рішенням Івано-Франківської міської ради від 20.05.2008 термін оренди земельної ділянки було продовжено ще на три роки, але договір оренди на виконання цього рішення не був укладений. Відповідно до інформації Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 22.11.2017 Сидорчук Світлана Володимирівна протягом 2014-2017 рр. не декларує і не сплачує кошти за користування земельною ділянкою, а в Департаментів комунальних ресурсів відсутня інформація про наявність документів на право користування обстежуваною земельною ділянкою зокрема, що стосується укладеного (діючого) договору.

Відповідно до клопотання Департаменту комунальних ресурсів від 11.01.2018 №15/34.3-02/35в, вказано відповідачу укласти договір оренди земельної ділянки між Івано-Франківською міською радою та підприємцем Сидорчук С.В. та здійснити сплату за користування земельною ділянкою за минулий період із розрахунку договору оренди, який мав бути укладений на час користування.

Відповідно до претензії від 28.02.2019 №191/01-18/19в, сума безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності становить 88 539, 44 грн.

Згідно з розрахунком, який позивач подав до суду, сума безпідставно збережених коштів становить 79 621, 57 грн.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, станом на 13.11.2019, об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 закрито, підстава - знищення об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до довідки техніка з інвентаризації нерухомого майна приватного підприємства "БТІ Експерт" №1248 від 11.11.2019, за адресою АДРЕСА_3 відсутні приміщення, які б відповідали технічним характеристикам та параметрам вказаного об`єкту нерухомого майна.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

В спірному випадку, як на підставу нарахування відповідачу безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, позивач посилається на акт обстеження земельної ділянки від 10.01.2018 року, яким було встановлено, що відповідачем використовується земельна ділянка по вул. Тринітарській, 9 у місті Івано-Франківську площею 0,0236 га (відповідно до розробленої проектно-технічної документації) для обслуговування адміністративного будинку з приміщеннями громадського та торгового призначення.

На підставі вищенаведеного акту, позивачем було здійснено розрахунок розміру орендної плати за період з 25.04.2016 року по 31.12.2018 року.

Як вбачається з позовної заяви, загальна площа адміністративного будинку становить 356, 2 кв. м., а відповідно до розрахунку площа земельної ділянки для обслуговування вказаного будинку - 0,0236 га. При цьому, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, індексний номер витягу 188589858, станом на 13.11.2019 - об`єкт нерухомого майна закрито, підстава: знищення об`єкта нерухомого майна, довідка БТІ №1248 від 11.11.2019.

Крім того, з пояснень сторін судом встановлено, що кадастровий номер спірної земельної ділянки відсутній. Як вказано позивачем, для визначення меж спірної земельної ділянки, було залучено землевпорядну організацію і на підставі розробленої проектно-технічної документації визначено площу земельної ділянки.

Слід вказати, що чинним законодавством не передбачено формування земельних ділянок на підставі проектно-технічної документації, яка не є документацією землеустрою згідно положень ст. ст. 25, 26, 50 ЗУ "Про землеустрій".

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з положеннями частини п`ятої статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Статтею 18 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше, ніж один раз на 5 - 7 років.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Підставою для проведення оцінки земель згідно ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів регламентовано Методикою нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів від 23 березня 1995 року № 213, та Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 та зареєстрованим у Мін`юсті 19.12.2016 за № 1647/29777.

Згідно з вимогами статей 20, 21 закону, за результатами проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів складається технічна документація, яка підлягає державній експертизі відповідно до закону.

Технічна документація, зокрема, містить визначення середньої (базової) вартості одного квадратного метра земель населеного пункту, середньої для економіко-планувальної зони вартості одного квадратного метра земель різного функціонального використання та схему зон впливу локальних факторів, які виявляються в межах окремої земельної ділянки.

Положеннями статті 23 закону визначено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Частиною 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що дані про нормативну грошову оцінку стосовно окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно розділу 3 Порядку, за результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки згідно з додатком 9.

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями статті 288 ПК. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 2 березня 2016р. у справі № 3-476гс15.

Отже, системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 3-476гс15, Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 804/7823/14, від 30 жовтня 2018 року у справі № 804/2111/14.

Проте в даному випадку, в порушення вищезазначених вимог чинного законодавства, позивачем не було надано до суду технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яку за твердженням позивача займає відповідач.

Наданий позивачем розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, заявленої до стягнення позивачем також не містить даних щодо технічної документації земельної ділянки, Витягу з нормативної грошової оцінки землі.

В той час, як вже було зазначено вище, позивачем заявлено до стягнення кошти, які останній кваліфікує як безпідставно збережене майно у розмірі орендної плати, у зв`язку з чим нарахування мають здійснюватись позивачем саме на підставі технічної документації та Витягу з нормативної грошової оцінки землі.

Таким чином, з розрахунку позивача неможливо встановити чи вірними є застосовані останнім функціональне призначення, коефіцієнти, площа та нормативна грошова оцінка землі, які зазначені в якості вихідних даних для розрахунку розміру орендної плати, заявленої до стягнення позивачем.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо виділення земельної ділянки, її кадастрового номеру та площі, оскільки наданий позивачем акт обстеження не містить таких даних. Інших доказів, що могли б ідентифікувати земельну ділянку, яку за твердженням позивача, займає відповідач, суду не надано.

Крім того, слід вказати, що згідно зі статтею 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Враховуючи обставини, що мають місце, суд дійшов висновку, що визначення позивачем розміру орендної плати самостійно шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі та за відсутності кадастрового номеру земельної ділянки є безпідставним.

Суд, дослідивши подані докази, визнав їх належними та допустимими доказами по справі. На підставі наведених доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 79-1 Земельного кодексу України, ст. 86, 123, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Івано-Франківської міської ради /76004, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21/ до фізичної особи-підприємця Сидорчук Світлани Володимирівни / АДРЕСА_6 про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 79 621, 57 грн - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Західним апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.12.2019

Суддя Фрич М. М.