ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1657/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: Л.О. Будішевська, С.В. Таран,
секретар судового засідання І.В. Іванов
за участю представників:
від позивача: С.П. Дідух
від відповідача: О.А. Синько
від третьої особи: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Борисенка Сергія Михайловича
на рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2019 (суддя В.С. Петров, м. Одеса, повний текст рішення складено 14.08.2019)
у справі № 916/1657/18
за позовом Міністерства оборони України
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Борисенка Сергія Михайловича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Концерн Військторгсервіс в особі філії Одеське управління військової торгівлі Концерну Військторгсервіс
про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Міністерство оборони України (далі також Міністерство, МОУ) звернулось до Фізичної особи-підприємця Борисенка Сергія Михайловича (далі також ФОП Борисенко С.М., Підприємець) з позовом, з урахуванням уточнення позовних вимог, про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця № 3760 від розміщення на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вулиці Рожевій на території ТОВ Промтоварний ринок за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що дію договору № ВКС-1245 від 01.08.2016 припинено з 06.08.2018 в порядку п. 7.3 договору за ініціативою Міністерства оборони України у зв`язку з відсутністю у відповідача бажання співпрацювати з названим міністерством на запропонованих умовах, про що останнього було повідомлено листом від 04.06.2018 № 747/9. Після повідомлення про припинення дії вказаного договору відповідач жодного разу не звертався із запереченнями стосовно непогодження про припинення договірних відносин з Міноборони, проте і надалі після припинення дії договору безпідставно продовжує користуватися торговельним місцем, чим порушує права Міністерства та Концерну Військторгсервіс в особі філії Одеське управління військової торгівлі. При цьому, Підприємцю надавалось право врегулювати договірні відносини з Міністерством оборони України шляхом укладення договору (у новій редакції) з Міноборони, від імені якого діє Концерн в особі Філії, проте він таким правом не скористався.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.08.2018 до участі у справі залучено Концерн Військторгсервіс в особі філії Одеське управління військової торгівлі Концерну Військторгсервіс в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.12.2018 провадження у справі № 916/1657/18 зупинено до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 914/2649/17 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.06.2019 провадження у справі № 916/1657/18 поновлено, при цьому підготовче засідання призначено на 18 червня 2019 року, а в подальшому відкладено на 05 липня 2019 року. 05.07.2019 Міністерство оборони України подало до місцевого господарського суду заяву про зміну підстав позову, в якій позивач в обґрунтування позовних вимог вказав, що згідно з п. 7.1 договору № ВКС-1245 від 01.08.2016 термін його дії закінчився 31 травня 2019 року, а відповідач не звільнив торговельне місце № 3760 і продовжує здійснювати на ньому підприємницьку діяльність. При цьому позивач зазначив, що умови договору не передбачають будь-якої пролонгації його дії та будь-які додаткові угоди між сторонами договору № ВКС-1245 від 01.08.2016 щодо зміни (продовження) терміну його дії не укладалися. Таким чином, станом на 01.06.2019 договір № ВКС-1245 від 01.08.2016 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів згідно з пункту 7.3 є припинений.
Вказана заява судом була прийнята до розгляду.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.08.2019 позов Міністерства оборони України до фізичної особи-підприємця Борисенка Сергія Михайловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Концерн Військторгсервіс в особі філії Одеське управління військової торгівлі Концерну Військторгсервіс, про усунення перешкод у користуванні майном задоволено. Зобов`язано фізичну особу-підприємця Борисенка Сергія Михайловича усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем № 3760 шляхом його звільнення від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вулиці Рожевій на території ТОВ Промтоварний ринок за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20. Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги Міністерства оборони України відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.
Не погодившись із рішенням суду, Фізична особа-підприємець Борисенко Сергій Михайлович звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування та недоведеність обставин справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.
Так, скаржник навів, зокрема, наступні доводи:
- заява про зміну підстав позову подана представником позивача з перевищенням наданих йому повноважень згідно з довіреністю від 20.12.2018, а тому не могла бути прийнята до розгляду, а позов мав бути розглянутий у первісній редакції;
- посилання позивача на можливість в односторонньому порядку відмовитись від договору згідно з приписами ст.ст. 525, 651 ЦК України не заслуговують на увагу з огляду на положення ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 202 ГК України;
- договір № ВКС-1245 від 01.08.2016, за переконанням скаржника, не був припиненим, так як ФОП Борисенко С.М. продовжує користуватися торговельним місцем після закінчення дії вказаного договору, заперечення на протязі одного місяця від відповідача не надходили, тому договір вважається продовженим на строк, який був встановлений раніше в договорі, а тому у позивача відсутні підстави вимагати у Підприємця звільнити торговельне місце;
- позивач не підтвердив належними та допустимими доказами своє майнове право на торговельне місце № 3760, оскільки надана позивачем копія договору № 181/9-83р від 21.02.2000, укладеного між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Промтоварний ринок, належним чином не засвідчена, а оригінал договору не був представлений.
02.12.2019 до суду апеляційної інстанції надійшов від представника позивача документ із назвою «Виступ у дебатах», який залучений до матеріалів справи.
За клопотання відповідача розгляд справи було відкладено з 26.11.2019 на 10.12.2019.
У судовому засіданні 10.12.2019 представники сторін підтримали свої правові позиції щодо оскаржуваного судового рішення. Третя особа не скористалась своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні.
Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція дійшла наступних висновків.
В процесі розгляду справи місцевим господарським судом було встановлено, що 21.02.2000 між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Промтоварний ринок укладено договір № 181/9-83р, за умовами п.п. 1.1., 1.2 якого Міністерство дає згоду на вилучення земельної ділянки площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га, вартість понесених затрат по його обладнанню становить 264661 грн., що розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 , Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_2 , та передає вказану земельну ділянку (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га) Авангардівській селищній раді Овідіопольського району Одеської області. Рада приймає земельну ділянку площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га), що розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 , Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_2 , для передачі у встановленому законодавством порядку у постійне користування ринку.
Згідно з п. 2.1 вказаного договору представники сторін після підписання даного договору здійснюють прийом-передачу земельної ділянки площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га), що розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 , Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_2 , про що складається відповідний акт (додаток № 2).
За умовами п. 3.1 цього договору Міністерство має право протягом 99 років з дня підписання даного договору безкоштовного користування на власний розсуд 50 місцями під 20-футові контейнери, що розміщені на території ринку по вулиці Рожевій та розташованих на даних місцях вказаних контейнерів, а ринок визнає вказане право та зобов`язується безкоштовно здійснювати охорону, загальне освітлення, прибирання території, забезпечувати вільний доступ до вказаних контейнерів.
25.04.2000 Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Промтоварний ринок підписано акт прийому-передачі земельної ділянки з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком, розташованої на території військової частини А-4139 в Одеському гарнізоні на сьомому кілометрі Овідіопольської дороги.
14.06.2016 між Міністерством оборони України та Концерном Військторгсервіс укладено договір доручення № 1, за умовами п. 1.1. якого Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов`язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов`язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість 50 місць) на території ТОВ Промтоварний ринок по вул. Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору. Схема розташування 20-футових контейнерів на земельній ділянці на території ТОВ Промтоварний ринок по вулиці Рожевій наведена у додатку № 1 до цього договору.
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2019. Договір вважається автоматично продовженим на таких самих умовах, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої дії договору у письмовій формі не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення терміну його дії (п. 5.1. вказаного договору доручення).
01 серпня 2016 року між Міністерством оборони України, від імені якого діє Концерн Військторгсервіс (сторона-1), відповідно до договору доручення від 14.06.2016, та фізичною особою-підприємцем Борисенком Сергієм Михайловичем (сторона-2) укладено договір № ВКС-1245 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів (далі Договір), за умовами п.п. 1.1, 1.2 якого сторона-1 надає стороні-2 право платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнера, надалі майна, на спеціально визначеній для цієї мети відкритій території, а сторона-2 зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню майна згідно з умовами цього договору. Для встановлення майна сторона-1 виділяє відкриту територію, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, територія ТОВ Промтоварний ринок, вул. Рожева, торгове місце № 3760, згідно з планом розташування, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1).
У п.п. 2.2.1., 2.2.2. Договору передбачено, що сторона-1 зобов`язується виділити та надати стороні-2 відкриту територію для встановлення майна, а саме торгове місце № 3760; не вчиняти дій, які б перешкоджали стороні-2 використовувати виділену територію на умовах даного договору.
Відповідно до п. п. 2.4.2., 2.4.5. Договору сторона-2 зобов`язується здійснювати оплату за користування місцем для встановлення майна та інші платежі, передбачені умовами даного договору вчасно і в повному обсязі. В термін 2-х робочих днів з дня отримання акта виконаних робіт (наданих послуг), що вказані в п. 3.1. цього договору, направити стороні-1 підписаний акт або мотивовану відмову від його приймання. У разі не повернення оформленого акта виконаних робіт (наданих послуг) у вказаний термін, послуги вважаються прийняті стороною-2 та підлягають оплаті в повному обсязі.
У пункті 3.1 Договору визначено, що сторона-2 щомісяця сплачує платіж шляхом перерахування відповідної суми, вказаної в п. 3.2 цього договору на розрахунковий рахунок сторони-1 на підставі рахунків сторони-1 у період з 10-го по 20-те число поточного місяця. У разі якщо сторона-2 здійснює оплату наданих послуг шляхом внесення коштів у касу сторони-1, то сума, яку він повинен сплатити стороні-1, збільшується на 1% (один відсоток). Сторона-2 зобов`язана самостійно отримувати рахунок та акт виконаних робіт.
У п. 3.2 Договору сторони погодили, що загальна вартість наданих послуг по розміщенню 1 (одного) 20-тифутового контейнеру на виділеній території за цим договором в місяць складає з урахуванням ПДВ - 2680,00 грн.
У п. 3.3 Договору встановлено, що вартість послуг по цьому договору може бути переглянута у випадках, передбачених законодавством України. У разі зміни розміру оплати сторона-1 повинна попередити про це сторону-2 в десятиденний строк до початку місяця, в якому змінюється розмір оплати. Зміна розміру оплати оформлюється додатковою угодою сторін.
Договір набуває чинності з 01.08.2016 року та діє до 31.05.2019 року включно (п.7.1 Договору).
Пунктом 7.2 Договору визначено, що договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше ніж 2 місяці.
Відповідно до п. 7.3 Договору дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.
Згідно з п. 7.4 Договору сторона-2, за умови належного виконання умов договору, має переважне право на укладення нового договору чи внесення змін про продовження терміну дії даного договору, згідно вимог законодавства України.
06.03.2018 між Міністерством оборони України та Концерном Військторгсервіс укладено додаткову угоду № 1 до договору доручення № 1 від 14.06.2016, якою змінено мінімальний розмір плати за надання права платного користування торговельним місцем, який становить 16925,40 грн. (з ПДВ) в місяць, визначено типові умови договору про надання права платного користування та внесено інші зміни.
Міністерство оброни України уповноважило начальника філії Одеське управління військової торгівлі Соловйову О.Є. згідно з довіреністю від 23.03.2018 № 220/254/д виконувати умови договору доручення. Крім цього, довіреністю від 26.04.2018 № 220/337/д начальнику філії ОУВТ надано повноваження на представництво інтересів Міністерства оборони України в судових установах та інших юрисдикційних органах із питань, пов`язаних з виконанням умов договору доручення.
На підставі отриманих повноважень філія ОУВТ листом від 29.03.2018 № 406/11 повідомила відповідача про зміну суттєвих умов та про необхідність приведення договірних відносин у відповідності до вимог, для чого йому необхідно було прибути до філії ОУВТ у визначений термін з метою врегулювання питання щодо подальших договірних відносин та умов співпраці з Міністерством оборони України. Цим же листом відповідачу повідомлено, що у разі не прибуття до філії ОУВТ у п`ятнадцятиденний термін з дня отримання цього повідомлення, філією буде припинено дію договору № ВКС-1245 від 01.08.2016 в порядку виконання п. 7.3 договору (т.1, а.с. 37). Вказаний лист було направлено на адресу відповідача 30.03.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення пошти про вручення адресату 05.04.2018 (т.1, а.с. 41, 172-173).
04.06.2018 листом № 747/9 третя особа повідомила ФОП Борисенко С.М. про припинення з 06.08.2018 дії договору № ВКС-1245 від 01.08.2016 в порядку п. 7.3 договору - за ініціативою Міністерства оборони України (т.1, а.с. 35, 175, 176).
Також у газеті Одеські вісті (випуск від 09.06.2018 №44 (5068)) на сторінці 11 розміщено оголошення наступного змісту: За ініціативою Міністерства оборони України (МОУ) з 06.08.2018 року припиняється дія договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ Промтоварний ринок по вул. Рожевій, а саме: припиняється дія договору № ВКС-1245 від 01.08.2016 року укладеного з МОУ та ФОП Борисенко С.М. на користування торговельним місцем № 3760, на підставі повідомлення від 04.06.2018 р. № 747/9. Як зазначив позивач, аналогічного змісту повідомлення про припинення дії договору № ВКС-1245 від 01.08.2016 було розміщено і на веб-сайті ТОВ Промтоварний ринок.
09.07.2019 на виконання наказу начальника Головного управління майна та ресурсів №153 від 03.07.2019 "Про створення робочої групи з перевірки стану використання торгових місць на території Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, які перебувають у користуванні Міністерства оборони України" комісією у складі представників Міністерства оборони України та посадових осіб філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" проведено огляд торговельного місця №3760, за результатами якого складено акт б/н від 09.07.2019, в якому зафіксовано, що на момент проведення огляду на вказаному торговельному місці знаходяться зачинені 20-футові контейнери (т.1, а.с. 156).
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
За приписами ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).
За положеннями ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Згідно з ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Задовольняючи позов, місцевий господарський суд послався на те, що дію договору № ВКС-1245 про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території Промтоварний ринок по вул. Рожевій від 01.08.2016 припинено у зв`язку із закінченням його дії, але відповідач не звільнив торговельне місце № 3760 та вчиняє перешкоди у користуванні ним, зважаючи на що Міністерство оборони України не може належним чином самостійно реалізувати належне йому право, а також не має можливості передати вказане торговельне місце в користування іншій особі з метою отримання прибутку.
У п. 7.1 договору від 01.08.2016 встановлено, що договір набуває чинності з 01.08.2016 року та діє до 31.05.2019 року включно.
Пунктом 7.3 цього договору встановлено, що дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.
За приписами ч. 2, ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.
Враховуючи, що термін дії договору № ВКС-1245 від 01.08.2016 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ Промтоварний ринок по вул. Рожевій 31.05.2019 закінчився, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, вказаний договір є припиненим. Доказів укладення нового договору чи внесення змін про продовження терміну дії даного договору відповідно до п. 7.4 договору № ВКС-1245 від 01.08.2016 матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Місцевий господарський суд правомірно зазначив, що позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 918/317/17.
Отже, право на негаторний позов має лише власник або титульний володілець речі, права та законні інтереси якого можуть бути порушені або не визнаються іншою особою (особами), які перешкоджають у здійсненні власником або титульним володільцем законного права власності в контексті розпорядження та користування річчю. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 922/3408/15.
Згідно з висновком Верховного Суду щодо застосування норм права, викладеним у постанові від 23.10.2018 у справі № 914/2728/17, положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного із позивачем договору.
Позивач на підставі договору № 181/9-83р від 21.02.2000, укладеного між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ Промтоварний ринок, якому належить право безкоштовного користування торговельним місцем №3760, є титульним володільцем спірного майна.
Представники позивача і відповідача у засіданні суду апеляційної інстанції підтвердили, що ФОП Борисенко С.М. продовжує користуватися спірним торговельним місцем.
Таким чином, апеляційна інстанція зазначає, що господарський суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на обґрунтованість доводів МОУ про те, що Підприємцем вказане майно використовується за відсутності будь-яких правових підстав, що зумовлює застосування положень ст.391 ЦК України.
Доводи скаржника про те, що заява про зміну підстав позову подана представником позивача з перевищенням наданих йому повноважень згідно з довіреністю від 20.12.2018, а тому не могла бути прийнята до розгляду, а позов мав бути розглянутий у первісній редакції, не приймаються судовою колегією до уваги з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2019 до місцевого господарського суду від Міністерства оборони України надійшла заява про зміну підстав позову, в якій позивач зазначив про виникнення додаткових підстав позову, а саме: сплив строку дії договору №ВКС-1256 від 01.08.2016.
Вказана заява підписана представником Міністерства оборони України Добровим Ю.І., який діяв на підставі чинної довіреності №220/526/д від 20.12.2018. Дана довіреність має ряд обмежень, зокрема змінювати підставу та предмет позову (т.2, а.с. 132).
Частиною 3 статті 46 ГПК України передбачено право позивача до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.
Тобто у представника Міністерства були відсутні повноваження на зміну підстав та предмету позову одночасно, як це зазначено у вказаній довіреності. Але, враховуючи тривалий розгляд справи в суді, в процесі якого закінчився строк дії спірного договору, внаслідок чого позивач подав заяву від 05.07.2019 про зміну предмету позову, судова колегія вважає, що позивач фактично доповнив позов новими обставинами при збереженні первісних обставин, що у розумінні приписів процесуального закону не є заявою про зміну підстав позову, тому, приймаючи останню до уваги, місцевий господарський суд не припустився порушень процесуального права.
Посилання скаржника на те, що позивач не надав належним чином засвідчену копію і оригінал договору № 181/9-83р від 21.02.2000, укладеного між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Промтоварний ринок, апеляційна інстанція відхиляє, оскільки матеріали справи містять копію вказаного договору, яка засвідчена підписом керівника філії ОУВТ О.Є. Соловьйовою (т.2, а.с. 99-109). Крім того, посилання на вказаний договір як на доказ міститься у багатьох аналогічних справах, розгляд яких здійснювався всіма судовими інстанціями, і його наявність жодного разу не викликала сумнівів.
Інші доводи апелянта спростовуються вищевикладеними обставинами, а тому підстави для скасування рішення відсутні.
Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Борисенка Сергія Михайловича залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2019 у справі №916/1657/18 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 16.12.2019.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран