СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. Справа № 917/182/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М. , суддя Попков Д.О.

секретар судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача Сулімова О.П., адвоката, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю №4229 від 01.02.2012, ордер серія КВ№788681 від 13.11.2014, директора Фісієнко Д.О.

відповідача не з`явився

1-ї третьої особи не з`явився

2-ї третьої особи не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Керрілайн (вх. №3163П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.09.2019 (суддя Безрук Т.М., повний текст рішення складено та підписано 16.09.2019) по справі № 917/182/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Керрілайн, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства Кременчуцький річковий порт, м.Кременчук

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат, м. Кривий Ріг

Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

про стягнення 336785,19

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький річковий порт" про стягнення 336 785,19 грн штрафу за затримку розвантаження вагонів за договором транспортного експедирування №КЛ-198/04-17 від 10.04.2017. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 25.11.2018 позивач надавав відповідачу транспортно-експедиційні послуги по доставці вантажу залізничним транспортом; проте внаслідок недотримання відповідачем встановлених норм перевезення вантажів, які змерзаються, та профілактичних заходів, відбулася затримка розвантаження вагонів; вантаж змерзся та не міг бути вивантажений. Пунктом 3.2.15 договору передбачено, що за затримку розвантаження вагону за використання вагону клієнт (відповідач) зобов`язаний сплатити позивачу штраф.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 05.09.2019 у справі №917/182/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач, ТОВ Керрілайн, не погодившись з рішення суду першої інстанції, звернувся до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 05.09.2019 у справі №917/182/19 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що рішення прийнято при неповному та невірному встановленні обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального права. При цьому, позивач, окрім іншого, наполягає на тому, що відповідач не дотримався вимог ст.27 Статуту залізниць України, п.п.2-4 Правил перевезення вантажів, не вжив відповідних профілактичних заходів щодо перевезення вантажів, які змерзаються.

18.10.2019 проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями у справі №917/182/19 та сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Пелипенко Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Керрілайн із встановленням строку для учасників справи на подання відзивів на апеляційну скаргу та інших клопотань і заперечень, призначено її до розгляду на 14.11.2019 об 11:30.

08.11.2019 на адресу Східного апеляційного господарського суду від відповідача ПрАТ Кременчуцький річковий порт надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10552), в якому відповідач просить рішення Господарського суду Полтавської області від 05.09.2019 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу без задоволення. Доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що ПАТ Криворізький залізорудний комбінат, як покупець, просив обробку вантажу реактивами проти змерзання не проводити; відповідачем відповідно до ст.27 Статуту залізниць України, п.п.2-4 Правил перевезення вантажів, які змерзаються та з метою недопущення змерзання піску відповідачем застосовано такий засіб профілактики від змерзання, як промороження. Такий засіб профілактики проводився відповідачем шляхом багаторазового пересипання піску з використанням механізмів, в тому числі крану. Про проведення відповідачем промороження піску зазначається у графі 50 залізничної накладної, де вказано Вантаж змерзається. Вантаж переморожено. Згідно даних Полтавського обласного центру з гідрометеорології протягом періоду доставки вантажу відбулися коливання температури повітря від плюсової до мінусової, що могло призвести до замерзання вантажу. В свою чергу, позивач порушив п.п.3.1.6 договору, не повідомивши відповідача про затримку вагонів з вантажем.

В ході судового засідання представники позивача підтримали вимоги апеляційної скарги та просили рішення Господарського суду Полтавської області від 05.09.2019 скасувати та задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача та представники третіх осіб по справі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ПАТ Криворізький залізорудний комбінат та АТ Українська залізниця, не скористались наданим процесуальним правом на участь в судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням частини першої та пункту 1 частини третьої статті 202 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату та місце розгляду справи, явка у судове засідання не визнавалася обов`язковою, а в матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 10.04.2017 між ТОВ "Керрілайн" (позивач по справі, експедитор) та ПАТ "Кременчуцький річковий порт" (надалі відбулася зміна назви на ПрАТ «Кременчуцький річковий порт", відповідач по справі, клієнт) укладено договір транспортного експедирування №KЛ-198/04-17 з невід`ємними додатками №№ 1-7 до нього.

За умовами договору, позивач, як експедитор, зобов`язався за плату (винагороду) і за рахунок клієнта (відповідача) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням внутрішньодержавних, міждержавних, експортно-імпортних або транзитних вантажів, що перевозяться залізничним транспортом та узгоджені сторонами в додаткових угодах, додатках, протоколах та/або заявках.

З метою виконання зобов`язань, покладених на експедитора відповідно до п.п.1.1., 1.2. договору, експедитор уповноважується від власного імені та за рахунок клієнта укладати угоди з транспортними та іншими підприємствами щодо перевезення або організації перевезення вантажу клієнта, що є предметом договору, залізничним транспортом (п. 1.3).

Приймання-передачу послуг, наданих відповідно до умов договору, сторони здійснюють шляхом складання актів наданих послуг, в яких фіксуються усі транспортно-експедиторські послуги, надані експедитором клієнту. Акт наданих послуг складається експедитором та направляється клієнту щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем надання послуг. Клієнт зобов`язується підписати акт наданих послуг протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту його отримання по факсу або електронній пошті (п. 2.7).

Факт надання експедитором послуги клієнту підтверджується єдиним транспортним документом (відповідною залізничною накладною, у т.ч. УМВС) або комплектом документів, що відображують шлях прямування вантажу з пункту його відправлення до пункту призначення. Клієнт зобов`язується надати експедитору завірену копію єдиного транспортного документу протягом 35 днів з моменту прибуття вагону на станцію призначення. У випадку не надання клієнтом експедитору належним чином засвідченої копії єдиного транспортного документу в зазначений термін, клієнт не має права оспорювати висунуті йому претензії та вимоги, які будуть вважатися автоматично погодженими (п. 2.8).

Розділом 3 договору сторони визначили обов`язки сторін. Зокрема, у відповідності до пункту 3.2.3 зазначено, що клієнт зобов`язаний здійснювати відправлення вантажів в технічно справних вагонах, у строки та в об`ємах, узгоджених з експедитором.

Згідно п.3.2.15 договору для розвантаження вагону безоплатно надається 3 (три) доби. За затримку розвантаження вагону за використання вагону клієнт зобов`язується сплатити експедитору штраф у розмірі 40 (сорок) доларів США по курсу НБУ на дату такої затримки за кожну добу та за кожен вагон. Після розвантаження вагон повинен бути очищений та перевірений. У випадку виявлення псування або пошкодження вагону слід негайно повідомити про це експедитора.

У відповідності до пункту 5.1 договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань по договору, винна сторона відшкодовує іншій стороні усі збитки, завдані таким невиконанням або неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань.

На виконання умов договору відповідач надав позивачу транспортно-експедиторські послуги, що підтверджено відповідними актами виконаних робіт, підписаними обома сторонами та без заперечень чи зауважень:

- № 885 від 29.10.2018 на суму 286 868,40 грн.,

- № 962 від 12.11.2018 на суму 65 659,20 грн.,

- № 999 від 30.11.2018 на суму 203 590,56 грн.

25.11.2018 позивач надав відповідачу послуги щодо відправки вагонів №63071476, №63041446, №63027635, №63084909, №63069678, №63069348, №63028336, №63068548 (додаток №1 до акту виконаних робіт №999 від 30.11.2018).

Так, 25.11.2018 було здійснено групове відправлення вищезазначених вагонів від ПАТ "Кременчуцький річковий порт" зі станції Кременчук на станцію Рокувата, Придніпровської залізниці, до одержувача вантажу ПАТ Криворізький залізорудний комбінат, що підтверджується відповідною залізничною накладної №43038900.

За даними залізничної накладної вантаж, відправлений вагонами - пісок будівельний (графа « 20»). В графі 50 накладної щодо відмітки відправника зазначено: Вантаж змерзається. Вантаж переморожено. Вантаж прибув на станцію призначення Рокувата - 04.12.2018 (графа 51), про що 04.12.2018 об 02.00 год було повідомлено одержувача (графа 49).

За твердженнями позивача, з 05.12.2018 вказані вагони перебували на під`їзній колії вантажоодержувача без руху, на станції Рокувата Придніпровської залізниці. Вагон за №63041446 було розвантажено й передано власнику 15.12.2018. Інші вагони, станом на 18.01.2019, перебували на станції Рокувата нерозвантажені, що підтверджується довідкою ПАТ Укрзалізниця від 24.01.2019 за №72/250.

Позивач, звертаючись до господарського суду із позовною заявою до ПрАТ "Кременчуцький річковий порт" про стягнення штрафу в сумі 336785,19 грн, нарахованого згідно п.3.2.15 договору, посилається на те, що відповідачем порушено правила перевезення вантажів, які змерзаються та не вжито відповідних профілактичних заходів під час перевезення вантажів, що призвело до затримки розвантаження вагону більше 3 діб.

Господарський суд, приймаючи рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначив, що відповідач належним чином виконав всі умови договору транспортного експедирування №KЛ-198/04-17 від 10.04.2017 та вжив необхідні заходи, направлені на недопущення змерзання піску, а відповідно факторів, які впливають на затримку розвантаження вагонів. Згідно п. 2 Правил перевезення вантажів, які змерзаються, якщо засоби профілактики виявилися неефективними, то одержувач повинен ужити заходів щодо відновлення сипучості вантажу в пунктах вивантаження. Також, за договором поставки №16/177 від 16.01.2018 відповідальність за доставку вантажу відповідач несе до моменту передачі товару перевізнику (Укрзалізниці), а всі зобов`язання щодо вивантаження товару покладено на покупця - ПАТ Криворізький залізорудний комбінат. Тобто, матеріалами справи не підтверджується наявність вини відповідача у затримці вказаних вагонів.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, враховуючи підстави та предмет позову, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, зважаючи на наступні підстави.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору транспортного експедирування.

Згідно зі ст. 316 Господарського кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до 218 Господарського кодексу України зазначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, у відповідності до п. 2 ст. 611 ЦК України.

Згідно з п.1 ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Під час виконання транспортного експедирування, сторони керуються положеннями Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 та Правилами перевезення вантажів, які змерзаються, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.

Статтею 27 Статуту, встановлено, що під час перевезення вантажів, які змерзаються і здуваються, відправник зобов`язаний вжити відповідних профілактичних заходів. Залізниця може відмовити в перевезенні у разі невжиття відправником зазначених заходів. У разі невиконання зазначених вимог відповідальність за втрату або пошкодження вантажу, що виникли з цієї причини, несе відправник.

В п.1 Правил вказано, що вантажами, які змерзаються, вважаються вантажі, що перевозяться навалом і які при температурі нижче 0 град. C втрачають свої властивості сипучості внаслідок змерзання окремих часток вантажу між собою та примерзання їх до підлоги та стін вагона. До таких вантажів належать, зокрема, пісок будівельний.

Пунктом 2-4 Правил передбачено, що у разі пред`явлення до перевезення вантажів, які змерзаються, відправник повинен ужити заходів щодо зменшення їх вологості до безпечної для змерзання межі. Норми безпечної вологості повинні встановлюватись відправниками спільно з одержувачами відповідно до Державних стандартів. Технічних умов та практики перевезення. Якщо зменшити вологість до безпечних меж неможливо, то відправник повинен ужити заходів щодо запобігання чи зменшення ступеня змерзання вантажу шляхом застосування відповідних профілактичних засобів. Якщо засоби профілактики виявилися неефективними, то одержувач повинен ужити заходів щодо відновлення сипучості вантажу в пунктах вивантаження. У разі завантаження у вагони в холодну пору року вантажів, вологість яких вища за безпечну до змерзання, відправник повинен застосувати засоби профілактики від змерзання та примерзання вантажу до стін та підлоги вагонів. В умовах стійких морозів ефективним засобом застерігання від змерзання вантажу у вагонах є попереднє (до навантаження) промороження шляхом багаторазового пересипання (перелопачування) його екскаватором, скрепером, грейфернім краном або іншим механізмом. При цьому необхідно, щоб частини вантажу якнайкраще обвітрювалися зовнішнім повітрям. Проморожування може вважатися закінченим після досягнення в середині шару пересипаного вантажу температури - 3 град. С та нижче. Проморожування може також здійснюватися без пересипання (перелопачування, переміщення) вантажу. Вантаж викладається на майданчику шаром 30-50 см та витримується на морозі до повного проморожування, після чого дрібниться на шматки таких розмірів, які забезпечували б вільне вивантаження крізь люки вагона.

В п. 9 Правил передбачено, що відправник зобов`язаний у накладній у графі 50 "Відмітки відправника" зазначити "Вантаж змерзається", а також указати відсотки вологості вантажу та про вжиті заходи проти змерзання, наприклад: "Вантаж переморожено", "Пересипано вапном у кількості_%", "Пошарове перекладання в кількості _ %", "Обмаслено в кількості _тощо». Профілактичні заходи від змерзання вантажів застосовуються в період з 15 листопада до 1 березня (п. 12) - у цей період року залізниця не приймає до перевезення вантажі, які змерзаються, без застосування профілактичних засобів від змерзання.

Згідно з п. 11 Правил перевезення вантажів, які змерзаються, станція відмовляє у прийманні до перевезення вантажу, якщо в накладній не вказано про застосовані заходи від змерзання, а також якщо з вантажу виділяється волога в кількості, яка може призвести до обмерзання гальмівних частин вагона.

В даному господарському спорі відправлення товару (пісок будівельний) у спірних вагонах за залізничною накладною №43038900 від відправника ПАТ "Кременчуцький річковий порт" відбувалося на користь одержувача вантажу ПАТ Криворізький залізорудний комбінат, правовідносини між якими виникли на підставі договору поставки №16/177 від 16.01.2018 залізничним транспортом на умовах FCA (ст. Кременчук Південної залізниці) у відповідності до Правил Інкотермс 2010.

Згідно зазначених Правил Інкотермс 2010 вибір місця постачання вантажу продавцем до покупця за допомогою перевізника вплине на зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці. Якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.

За умовами договору поставки відповідальність за доставку вантажу відповідач несе до моменту передачі товару перевізнику (Укрзалізниці), а всі зобов`язання щодо вивантаження товару покладено на покупця - ПАТ Криворізький залізорудний комбінат.

Покупець ПАТ Криворізький залізорудний комбінат звернувся до відповідача з клопотанням про те, щоб він обробку вагонів реактивами проти змерзання не проводив з причин їх впливу на якість бетону, що буде виготовлятися з придбаного піску. При цьому покупець гарантував вивантаження піску при мінусовій температурі (лист №53-15/В-825 від 14.11.2018).

Враховуючи побажання покупця, відповідач з метою недопущення змерзання піску застосував засіб профілактики від змерзання, як промороження. Такий засіб профілактики проводився відповідачем шляхом багаторазового пересипання піску з використанням механізмів, в тому числі крану, дотримуючись вимог ст.27 Статуту залізниць України та п.п.2-4 Правил.

Про проведення відповідачем промороження піску зазначається у графі « 50» накладної, де вказано «Вантаж змерзається. Вантаж переморожено».

Судом першої інстанції, під час розгляду справи встановлено, що відповідачем систематично проводиться такий засіб профілактики як «промороження» вантажу, в тому числі піску, який відвантажувався ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Вказані обставини належним чином встановлені судом та досліджено наступні надані відповідачем докази: Інструкція про заходи застосування профілактичних засобів проти змерзання вантажів в ПрАТ «Кременчуцький річковий порт» (погоджено начальником «Полтавської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південна залізниця ПАТ «Укрзалізниця» 27.07.2018; технологічна карта №3 навантаження піску від 12.06.2018; наказ №2 від 03.01.2018 «Про призначення посадових осіб ПрАТ «КРП» відповідальних за правильність навантаження і кріплення вантажів у вагонах на 2018 рік»; наказ №276 від 12.11.2018 «Про призначення посадових осіб ПрАТ «КРП» відповідальних за правильність перемороження та навантаження піску»; наряд-завдання від 24.11.2018; наряд-завдання від 25.11.2018; довідка №173 від 08.04.2019 про наявність на балансі портальних кранів; паспорт крана КП-211; паспорт крана КП-153; дозвіл №486.16.53. Держпраці на виконання робіт підвищеної небезпеки; дозвіл №553.16.53. Держпраці на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Судом вірно зроблено висновок, що вказані вище документи підтверджують, що порядок проведення відповідачем заходів застосування профілактичних засобів проти змерзання вантажів погоджено з регіональною філією «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»; у відповідача розроблена та застосовується в роботі Технологічна карта навантаження піску у вагони в т.ч. після проведення такого засобу профілактики «промороження», якщо навантаження здійснюється при температурі нижче 0°.

Крім того, у відповідача призначено посадових осіб відповідальних за правильність «перемороження» та навантаження вантажу; наявні у власності портальні крани, якими здійснюється «промороження» піску. А також той факт, що фактичне проведення «промороження» піску, який відпускався ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», відбувалося 24.11.2018 та 25.11.2018.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем згідно діючих норм було вжито необхідних заходів профілактики від змерзання, а саме перемороження вантажу, а інші засоби профілактики від змерзання відповідачем не застосовувалися саме за вказівкою покупця товару задля збереження якості товару, посилання позивача на не вжиття відповідних профілактичних заходів під час перевезення вантажів, є безпідставними та не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

Щодо зазначення апелянтом про те, що відповідачем не проводився моніторинг температурного режиму, то слід зазначити наступне.

Лист Полтавського обласного центру з гідрометеорології №32-03-41/161 від 12.03.2019 свідчить про те, що в період, за який повинен бути доставлений вантаж (25.11 - 27.11.2018) по маршруту його слідування були сприятливі погодні умови. Лише починаючи з 28.11.2018 погодні умови значно погіршилися, температура повітря знизилася до - 5 - 8° морозу, 29.11.2018 - 6-7° морозу і т.д.

Згідно штемпеля зазначеного в графі 51 Накладної прибуття вантажу піску будівельного відбулося 04.12.2018р., тобто з простроченням доставки вантажу на 8 (вісім) діб.

Вказаний лист є підтвердженням існування сприятливих погодних умов для транспортування піску будівельного та відсутність вини відповідача у його змерзанні.

Згідно листа №72/250 від 24.01.2019р. філії Головний інформаційно-обчислювальний центр ПАТ Українська залізниця вантаж пісок будівельний прибув на ст. П`ятихатки 27.11.2018 та знаходився протягом 27.11.2018 - 04.12.2018.

Згідно до п.п.3.1.6 договору у випадку зупинки вагонів на шляху прямування, при узгоджених перевезеннях, експедитор зобов`язаний негайно, після отримання від перевізника повідомлення про затримку вагонів, сповістити клієнта про простій та його причини.

Позивач доказів негайного повідомлення відповідача про затримку вагонів з вантажем не надав ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції.

Позивач повідомив відповідача про затримку вагонів лише 22.12.2018 листом за №3063. В даному листі позивач інформував відповідача про факт перебування вагонів понад норми встановлені для вивантаження піску та просив посприяти у вирішенні цього питання.

В акті загальної форми ГУ- №1378 від 04.12.2018 встановлено, що вантаж прибув на станцію призначення Рокувата - 04.12.2018, про що було повідомлено одержувача (графа « 49» накладної №43038900). Вантаж прибув у замерзлому стані, відмітка про проморожування вантажу перед навантаженням в графі « 50» перевізного документів в наявності. Технічної можливості розморожування вантажу одержувач не має. Вантаж вивантажується вручну частинами після кайлування, що значно збільшить час на вивантаження.

Вагони своєчасно не були забрані на під`їзду колію і відповідно з п.3 Правил складання актів, станцією Рокувата 04.12.2018 о 03:35 год., про що складено акт загальної форми ГУ-23 №8413 на початок затримки та №8445 від 05.12.2018- на кінець затримки.

05.12.2018 о 08:00 год. вагони №63071476, №63041446, №63027635, №63084909, №63069678, №63069348, №63028336 було подано на під`їзду колію ПАТ Кривбасзалізрудком, про що складено Пам`ятку про подавання вагонів ф.ГУ-45 №1840, підписану працівником ПАТ Кривбасзалізрудком без заперечення.

В ст.ст. 46, 47, 119, 125 Статуту залізниць України визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляється відповідна плата і збори.

Відповідно до ст.47 Статуту залізниць України подальшу відповідальність за затримку вагонів на залізничних під`їзних коліях і станція з вини одержувача, несе одержувач.

Тобто, в даному випадку, причиною затримання звільнення вагонів є наявність наступних факторів, які поєднані причинно-наслідковим зв`язком:

- прострочення ПАТ «Українська залізниця» термінів доставки вантажу піску будівельного на 8 (вісім) діб;

- різке погіршення погодних умов (до несприятливих) в період простою вагонів, прострочення доставки вантажу (27.11.2018 - 04.12.2018);

- порушення позивачем вимог п.п.3.1.6 договору транспортного експедирування №КЛ-198/04-17 від 10.04.2017 щодо негайного інформування Відповідача про затримку вагонів на шляху прямування.

Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується наявність вини відповідача у затримці вказаних вагонів, у суду відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності за затримку, передбаченої п. 3.2.15 договору.

Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, позивачем всупереч вищенаведених норм права, не було подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в апеляційній скарзі, а наведені доводи не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою останньому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Керрілайн залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 22.07.2019 у справі №917/182/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.12.2019

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя Д.О. Попков