ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.12.2019 Справа № 905/1658/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Биковій Я.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа, м.Маріуполь, Донецька область

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу ЖСК Перемога, м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення суми заборгованості у розмірі 1155667,48 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь, Донецька обл. звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Обслуговуючого кооперативу «ЖСК Перемога», м.Маріуполь, Донецька обл. про стягнення суми заборгованості у розмірі 1155667,48 грн.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №43 від 06.06.2011 на відпуск теплової енергії в частині оплати отриманих послуг.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст. ст. 525, 526, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин, позивач разом із позовною заявою надав наступні документи: розрахунок суми заборгованості; договір №43 від 06.06.2011 на відпуск теплової енергії з додатками та додатковими угодами; статутні документи; лист від 16.02.2016; договір №32 від 17.02.2016 про реструктуризацію заборгованості за послуги з теплопостачання; акти на включення центрального опалення; акт №4 від 01.11.2017 про обстеження; акт від 19.04.2019 контрольної перевірки; рахунки-фактури; акт зведення взаєморозрахунків з 01.01.2015 по 03.06.2019; лист про зарахування коштів б/н б/д; платіжне доручення №80 від 11.07.2019; претензію №1163-173/04.

Ухвалою суду від 16.09.2019 відкрито провадження у справі 905/1658/19, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позов, визначено позивачу строк для подання суду відповіді на відзив до 5 днів з дня отримання відзиву, визначено відповідачу строк для подання суду заперечень до 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

21.11.2019 від позивача надійшло клопотання №61.3.2.3-71052-64.3.1 від 18.11.2019 про долучення документів до матеріалів справи, а саме доказів часткової оплати заборгованості.

27.11.2019 від позивача на електрону адресу суду (02.12.2019 на поштову адресу) надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме банківських виписок в підтвердження часткової оплати теплової енергії.

Ухвалою суду від 27.11.2019 закрито підготовче провадження у справі №905/1658/19, призначено розгляд справи по суті на 12.12.2019.

Представник позивача в судове засідання 12.12.2019 не з`явився, 11.12.2019 надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 12.12.2019 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Обізнаність відповідача про розгляд справи підтверджується відповідним рекомендованим повідомлення про вручення 05.12.2019 поштового відправлення з ухвалою суду від 27.11.2019 представнику відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно приписів Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст.178 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.06.2011 між Комунальним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (позивач, енергопостачальна організація) та Обслуговуючим кооперативом ЖСК Перемога, м.Маріуполь, Донецька область (відповідач, обслуговуюча організація) підписаний договір №43 про відпуск теплової енергії та надання послуг з централізованого постачання гарячої води (договір), згідно з п.1.1 якого енергопостачальна організація забезпечує житловий фонд, який знаходиться на утриманні обслуговуючої організації, тепловою енергією на потреби опалення та гарячого водопостачання для населення з максимальним тепловим навантаженням, зазначеним в таблиці №1.

Згідно п. 1.2 договору обслуговуюча організація здійснює утримання та технічне обслуговування внутрішньожитлових систем теплопостачання та гарячого водопостачання та забезпечує розподіл та регулювання теплової енергії по стоякам центрального опалення та гарячого водопостачання, яка подається енергопостачальною організацією до житлового будинку.

Енергопостачальна організація забезпечує безперебійне постачання теплової енергії на всі об`єкти обслуговуючої організації, у відповідності з дислокацією, яка є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору за отриману теплову енергію обслуговуюча організація здійснює збір засобів з фізичних осіб з метою їх подальшого перерахування енергопостачальній організації. Оплата здійснюється згідно виставлених рахунків в строк, що не перевищує 5 банківських днів з моменту отримання рахунку. Рахунок вручається енергопостачальною організацією під підпис уповноваженій особі або робітникам обслуговуючої організації. У випадку неотримання рахунку до 10-го числа місяця наступного за розрахунковим, обслуговуюча організація зобов`язана самостійно отримати рахунок у енергопостачальній організації.

Згідно п. 4.2 договору у випадку зміни тарифів, нові тарифи є обов`язковими для сторін з моменту введення в дію. Сума оплати змінюється в залежності від зміни тарифів.

За умовами п. 4.6 договору за збір абонентної плати з жителів енергопостачальна організація перераховує обслуговуючій організації відшкодування у розмірі 4% від перерахованої суми, без урахування ПДВ.

Даний договір укладається строком на 2 роки та набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами. Строк дії договору з 06.06.2011 по 06.06.2013. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку жодної з сторін не буду у письмовому вигляді заявлено про розірвання або необхідність перегляду умов договору (п. 7.1, 7.2 договору).

01.09.2014 сторони підписали додаткову угоду №1, в якій погодили викласти п. 1.1 в наступній редакції: «Постачальник подає теплову енергію для об`єктів споживача та надає послуги з централізованого постачання гарячої води у необхідній йому кількості, а споживач, згідно умовам, встановленим даним договором, зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію та послуги з централізованого постачання гарячої води по затвердженим тарифам (цінам) в строки, передбачені даним договором».

31.08.2016 між сторонами було підписано додаткову угоду №2, якою викладено п. 4.1 в наступній редакції «За одержану теплову енергію споживач здійснює збір засобів з фізичних осіб з метою їх подальшого перерахування постачальнику відповідно до встановлених тарифів. Оплата проводиться згідно з виставленими рахунками у строк, що не перевищує 5 банківських днів з моменту отримання рахунку. Рахунок вручається постачальником під розпис уповноваженій особі або робітникам організації (установи, підприємства та ін.) споживача або надсилається поштою. У разі неотримання рахунку до 10-го числа місяця наступного за розрахунковим, споживач зобов`язаний самостійно отримати рахунок постачальника…».

Згідно дислокації до договору, підприємство надає теплову енергію до житлових приміщень за адресою: б. Шевченка, 234, загальною опалювальною площею 5132,20кв.м.

На виконання умов договору споживачу поставлено теплову енергію, за наслідками чого постачальником виставлені рахунки-фактури №№ 10-1163/01 від 25.10.2016, 11-1163/01 від 30.11.2016, 12-1163/01 від 30.12.2016, 01-1163/01 від 30.01.2017, 02-1163/01 від 27.02.2017, 03-1163/01 від 31.03.2017, 10-1163/01 від 31.10.2017, 11-1163/01 від 29.11.2017, 12-1163/01 від 29.12.2017, 01-1163/01 від 31.01.2018, 02-1163/01 від 27.02.2018, 03-1163/01 від 30.03.2018, 04-1163/01 від 30.04.2018, 05-1163/01 від 30.05.2018, 10-1163/01 від 30.10.2018, 11-1163/01 від 30.11.2018, 12-1163/01 від 31.12.2018, 01-1163/01 від 31.01.2019, 02-1163/01 від 28.02.2019, 03-1163/01 від 29.03.2019, 04-1163/01 від 30.04.2019.

Вказані рахунки були отримані відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача.

Факт підключення приміщення відповідача до системи централізованого опалення, розташованого за адресою: м. Маріуполь, б. Шевченка, 234/147 підтверджується відповідним актами, копії який наявні в матеріалах справи.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків з оплати теплової енергії за договором №43 від 06.06.2011, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань за договором №43 про відпуск теплової енергії від 06.06.2011.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору №43 про відпуск теплової енергії від 06.06.2011.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 692 цього Кодексу визначено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

Як було встановлено судом, п.4.1 договору сторони визначили умови оплати за поставлену теплову енергію, а саме: оплата здійснюється згідно виставлених рахунків в строк, що не перевищує 5 банківських днів з моменту отримання рахунку.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

На виконання умов договору №43 про відпуск теплової енергії від 06.06.2011 позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію у період з жовтня 2016 по квітень 2019 на суму 1426497,92грн., за наслідками чого постачальником виставлені рахунки-фактури №№ 10-1163/01 від 25.10.2016, 11-1163/01 від 30.11.2016, 12-1163/01 від 30.12.2016, 01-1163/01 від 30.01.2017, 02-1163/01 від 27.02.2017, 03-1163/01 від 31.03.2017, 10-1163/01 від 31.10.2017, 11-1163/01 від 29.11.2017, 12-1163/01 від 29.12.2017, 01-1163/01 від 31.01.2018, 02-1163/01 від 27.02.2018, 03-1163/01 від 30.03.2018, 04-1163/01 від 30.04.2018, 05-1163/01 від 30.05.2018, 10-1163/01 від 30.10.2018, 11-1163/01 від 30.11.2018, 12-1163/01 від 31.12.2018, 01-1163/01 від 31.01.2019, 02-1163/01 від 28.02.2019, 03-1163/01 від 29.03.2019, 04-1163/01 від 30.04.2019.

Вказані рахунки були отримані відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача.

Доказом надання послуг з централізованого водопостачання позивачем до об`єкту відповідача у період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року, також є акти на підключення опалення, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

У період з 28.10.2016 по 29.05.2018 відповідач сплатив грошові кошти у загальному розмірі 361200,00грн., що підтверджується банківськими виписками. Згідно листа б/н б/д відповідача, оплата в розмірі 356609,77грн. була зарахована в рахунок сплати заборгованості за надані послуги, яка виникла у попередньому періоді станом на 30.09.2016, решта сплаченої суми в розмірі 4590,23грн. була зарахована як оплата по рахунку за жовтень 2016 року.

Відповідачем з 23.06.2018 по 29.05.2019 здійснювалась часткова оплата спожитої теплової енергії за спірний період в загальному розмірі 245600,00грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

Позивач на підставі п.4.6 договору здійснював взаєморозрахунки за відшкодування 4% від перерахованої суми, а саме на загальну суму 14840,21грн. за період з жовтня 2016 року по травень 2019 року.

Між позивачем та відповідачем підписаний акт зведення взаєморозрахунків за період з 01.01.2015 по 03.06.2019, відповідно до якого, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №43 від 06.06.2011 станом на 03.06.02019 складала 1161467,48грн.

Після звіряння розрахунків від відповідача надійшла оплата у розмірі 5800,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №80 від 11.07.2019.

Решта заборгованості у розмірі 1155667,48грн. залишилась несплаченою.

Відповідачем дане у порядку встановленому господарським процесуальним законодавством не спростовано.

Таке неналежне виконання грошових зобов`язань кваліфікується судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ч.1 ст. 612 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання має на вимогу кредитора сплатити заборгованість.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 1155667,48грн.

Судовий збір у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 74, 77, 86, 123, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа, м.Маріуполь, Донецька область до Обслуговуючого кооперативу ЖСК Перемога, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення суми заборгованості у розмірі 1155667,48 грн. задовольнити.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу ЖСК Перемога (87528, Донецька область, м. Маріуполь, б. Щевченка, буд. 234/147, гуртожиток, кв. 99; ) на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа (87534, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гризодубової, буд.1; ) заборгованість в розмірі 1155667,48 грн., витрати з оплати судового збору в сумі 17335,01грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 12.12.2019.

Суддя Я.О. Левшина