ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. Справа№ 910/257/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

без повідомлення сторін

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця"

на рішення господарського суду міста Києва

від 18.04.2019

у справі №910/257/19 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про відшкодування шкоди, ціна позову 61 251,46 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про відшкодування шкоди в ромірі 61 251,46 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.04.2019 позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця" задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд, код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця" (79005, м. Львів, вул. Саксаганського, 5, код 13809430) 60251,46 грн. шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.04.2019 у справі №910/257/19 в частині судових витрат та прийняти нове, яким задовольнити апеляційну скаргу позивача. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця" пропорційно до вимог суму сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що господарський суд міста Києва посилається у своєму рішення на те, що позивач до часу звернення в суд не звернувся із вимогою до відповідача з усіма необхідними документами на виплату страхового відшкодування відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ранспортних засобів». Тому суд вважав за необхідне покласти судові витрати на позивача відповідно до ст 129 ГПК України, з вини якого виник спір у справі.

Скаржник повідомляє, що позивачем було надано підтвердження у відповіді на відзив того, що 01.08.2018 ПрАТ «АСК «Скарбниця» зверталась до ПрАТ «СК Еталон» із вимогою про виплату страхового відшкодування із наданням усіх необхідних копій документів, на що відповідачем не було здійснено жодних дій на врегулювання цього спору, а тому із сплину 90 днів від дати направлення вимоги, ПрАТ «АСК Скарбниця» була змушена звернутись до суду для захисту своїх інтересів.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" згідно з поданим до суду апеляційної інстанції відзивом заперечує проти доводів апеляційної скарги та вказує, що представник позивача надає претензію в якій вказана юридична адреса СК «Еталон»: « 03057, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 33-Б, 2 під`їзд», однак, як вбачається із наданого фіскального чеку, який неможливо відслідкувати у зв`язку з відсутністю інформації в системі на сайті ДП «Укрпошта», представник позивача направляє її за незрозумілою адресою, відповідно до Фіскального чеку: «Куди: 01032 Київ», однак, окрім фіскального чеку з невірним індексом відправлення (та, відповідно, адресою) не надає рекомендованого повідомлення з відміткою про отримання листа відповідальною особою СК «Еталон» або зазначенням причин повернення останнього.

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця" подало відповідь на відзив, в якому зазначає, що дані до фіксального чеку вносить працівник Укрпошти, тому ймовірно це описка працівника Укрпошти та зазначає, що окрім цього направляв претензію на електронну адресу відповідача та надав відповідні докази до суду апеляційної інстанції.

Згідно зі ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте скаржником при поданні додаткових доказів до суду апеляційної інстанції не зазначено виключних обставин, що об`єктивно не залежали від нього та не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів не враховує вказані докази при розгляді у суду апеляційної інстанції та переглядає справу за наявними у ній доказами під час розгляду у суді першої інстанції, оскільки поважних причин неподання нових доказів судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно останього витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства акціонерна страхова компанія "Скарбниця" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., судді Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства акціонерна страхова компанія "Скарбниця" на рішення господарського суду міста Києва від 18.04.2019 у справі №910/257/19 у складі колегії суддів: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Шаптали Є.Ю., Тарасенко К.В. Апеляційний перегляд оскаржуваного судового рішення підлягає здійсненню без участі учасників справи в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

16 березня 2018 по вул. Левандівській, 6 у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Ауді", д.н. НОМЕР_1 , під керуванням його власника ОСОБА_1 та "ВАЗ 21043", д.н. НОМЕР_2 , з причепом "ТАРЗ", д.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2

Унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль "Ауді", д.н. НОМЕР_1 , та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 61 251,46 грн.

Позивач, як страховик, виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Ауді" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземного транспорту № 1/1420/АТ/17 від 27 грудня 2017 страхове відшкодування в розмірі 61 251,46 грн.

З підстав ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 61251,46 грн. шкоди, а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивач пропустив річний строк на звернення із заявою про страхове відшкодування, що згідно п.п. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі-Закону) є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 16.03.2018 по вул. Левандівській, 6 у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Ауді", д.н. НОМЕР_1 , під керуванням його власника ОСОБА_1 та "ВАЗ 21043", д.н. НОМЕР_2 , з причепом "ТАРЗ", д.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.04.2018 у справі № 450/1054/18.

Унаслідок зіткнення автомобілів було пошкоджено автомобіль "Ауді", д.н. НОМЕР_1 , та його власнику заподіяно матеріальну шкоду 61 251,46 грн, розмір якої визначено на підставі рахунку № 00187 д 19 березня 2018 р., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Ніко-Захід" та рахунку № 00442 від 19.04.2018, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Ніко Захід Преміум".

Позивач як страховик згідно платіжних доручень №№ 979 та 980 від 11.05.2018 виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Ауді" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземного транспорту № 1/1420/АТ/17 від 27.12.2017 страхове відшкодування в розмірі 61 251,46 грн, що обчислене виходячи з характеру пошкоджень та стану транспортного засобу.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.04.2018 у справі № 450/1054/18 винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як володільця автомобіля "ВАЗ 21043", д.н. НОМЕР_2 , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2458883 на підставі Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідачем.

Таким чином, особами, відповідальними за завдані гр. ОСОБА_1 збитки, в даному випадку є відповідач, відповідно до положень Закону, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, та гр. ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 1188 ЦК у тій частині, що не підлягає відшкодуванню відповідачем як страховиком.

З огляду на викладене до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 1/1420/АТ/17 від 27.12.2017 перейшло право вимоги, яке гр. ОСОБА_1 мав до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 60 251,46 грн шкоди, відмовивши в стягненні 1000 грн франшизи.

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вже зазначено в постанові, приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення в частині в частині задоволених позовних вимог та закриття провадження по справі.

Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця" оскаржено рішення лише в частині покладення судового збору на нього на підставі 129 ГПК України.

На стадії розгляду справи в суді першої інстанції представником ПрАТ «СК`Скарбниця» було надано підтвердження у відповіді на відзив того, що 01.08.2018 останній звертнувся до ПрАТ "Страхова компанія "Еталон" із вимогою про виплату страхового відшкодування із наданням всіх необхідних копій документів.

Проте, претензію в якій вказана юридична адреса СК «Еталон»: « 03057, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 33-Б, 2 під`їзд», однак, як вбачається із наданого фіскального чеку, представник позивача направляє її за незрозумілою адресою, відповідно до Фіскального чеку: «Куди: 01032 Київ».

Індекс 01032 не є індексом ні юридичної (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд), ні фактичної (03067, м. Київ, а/с 12) адреси відповідача. При цьому з фіскального чеку неможливо ідентифікувати, яку вулицю та будинок було зазначено представником позивача при відправці.

Окрім того, як вбачається із чеку та відповіді на відзив, дану претензію позивач направляв ще 01.08.2018 року рекомендованим листом (дана обставина підтверджується зазначенням в фіскальному чеці «лист реком.»), однак, окрім фіскального чеку з невірним індексом відправлення (та, відповідно, адресою) не надає рекомендованого повідомлення з відміткою про отримання листа відповідальною особою СК «Еталон» або зазначенням причин повернення останнього.

До того ж, з матеріалів справи до часу звернення в суд з указаним позовом позивач всупереч вимог ст. 35 Закону не звернувся з вимогою до відповідача з усіма необхідними для виплати страхового відшкодування документами, тому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що посилання відповідача на пропуск позивачем встановленого п. 37.1.4. ст. 37 Закону строку подання заяви про страхове відшкодування є безпідставними, оскільки на час звернення в суд з указаним позовом цей строк не минув.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України покласти на позивача, з вини якого виник спір у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця" є обґрунтованими та такими, які вірно задоволенні судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 18.04.2019 у справі № 910/257/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції та до уваги судом не приймається з підстав їх недоведеності та невідповідності фактичним обставинам справи і вимогам закону

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця" на рішення господарського суду міста Києва від 18.04.2019 у справі № 910/257/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Скарбниця" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 18.04.2019 року у справі № 910/257/19 - без змін.

Матеріали справи № 910/257/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко