ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3382/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання: Тіщенко Д.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Петров В.-П.С. (довіреність № 799 від 26.12.2018р.)

від відповідача - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/3382/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН" (54002, м.Миколаїв, вул.Каботажний спуск, буд.1, поштова адреса: 54030, м.Миколаїв, вул.Фалєєвська, буд.9-Б, )

до відповідача акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська,5, ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, )

про стягнення 184 963,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

12.11.2019 року товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця", в якій просить суд стягнути з останнього 184 963,06 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час здійснення відповідачем перевезення вантажів товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН", відповідно до наданих залізничних накладних, АТ "Українська залізниця" було допущено прострочення доставки вантажу, що є порушенням Статуту залізниць України. Так, з посиланням на пункт 116 Статуту залізниць України, товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН" було нараховано відповідачу штраф у заявленій до стягнення сумі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2019р. відкрито провадження у справі № 916/3382/19, справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на "12" грудня 2019 р. о 11:30.

29.11.2019р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив (вх.№ 24742/19), відповідно до якого останній визнаючи суму позову у сумі 124 749,90 грн. просить суд відмовити в задоволені штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в сумі 60 213,16 грн. При цьому, в обґрунтування заперечень, відповідач вказує, що позивачем необґрунтовано завищено відсотки суми штрафу за прострочення термінів доставки вантажу, у зв`язку з тим, що позивач повинен був врахувати тільки відсотки від провізної плати, яка зазначена в п. 31 залізничних накладних або у відомості вагонів, без врахування додаткових зборів, що значно завищують суму штрафів. Крім того, відповідач вважає, що позивач необґрунтовано і незаконно здійснив нарахування ПДВ на штрафні санкції, зазначаючи при цьому, що штрафні санкції, які підлягають сплаті, не повинні вважатися компенсацією вартості товарів (послуг), оскільки за своєю природою є різновидом відповідальності і захисту цивільних прав від порушень, тобто, вони є не зобов`язанням компенсувати вартість товарів (послуг), а одним з видів забезпечення такого зобов`язання, штраф не збільшує вартість товару (послуг), а стимулює боржника належним чином виконувати свої зобов`язання.

Також, 29.11.2019р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшла заява (вх.№24740/19), згідно якої останній просить суд зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій на 50% до розміру 62 374,95 грн., яке обґрунтовано тим, що матеріали справи №916/3382/19 не містять доказів понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки вантажу.

12.12.2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№25673/19), відповідно до якої ТОВ СП «Нібулон» зазначає, що відповідно до ст.116 Статуту залізниць України, штраф повинен вираховуватись саме з провізної плати у кожному конкретному випадку та зазначив, що розмір провізної плати сторонами визначено у п.3.2. Розділу 3 договору про надання послуг №09829/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018р., укладеного між відповідачем та ТОВ СП "Нібулон", яка складається із: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, плати за використання вагону. На думку позивача, словосполучення "провізна плата" для цілей визначення бази нарахування штрафу за прострочення терміну доставки вантажу повинно включати в себе не лише безпосередню плату за перевезення (яка як вище зазначено є лише однією зі складових провізної плати), а усі складові провізної із плати, які справляються залізницею з відправника за фактично перевезення вантажу з пункту відправлення до пункту призначення. Також, позивач зазначає, що у відзиві відповідач помилково вважає, що ТОВ СП "Нібулон" нібито "нарахувало" ПДВ на штрафні санкції, при цьому, таке твердження не відповідає дійсності. В обґрунтування нарахування ПДВ, позивач вказує, що, як позивач, так і відповідач є платниками ПДВ. Так, ст.194.1.1. Податкового кодексу України визначено, що даний податок на додану вартість додається до ціни товарів/послуг, тобто, ПДВ за своєю суттю - це одна із складових ринкової вартості у даному випадку - послуг з перевезення вантажу, а відтак - штраф у відповідності до п.116 Статуту залізниць України повинен вираховуватись з повної вартості послуги перевезення вантажу. Позивач зауважує, що сам відповідач на свої послуги нараховує ПДВ, що підтверджується відповідними переліками по кожній накладній. Таким чином, ТОВ СП "Нібулон" вираховувало суму штрафу від провізної плати з ПДВ, що відповідає вимогам законодавства, оскільки ПДВ включається до вартості відповідних послуг.

Також, 12.12.2019р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшли заперечення проти клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (вх.№ 25672/19), відповідно до яких останній зазначає, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про поганий майновий чи фінансовий стан відповідача. Наразі, позивач зазначає, що відповідачем не наведено жодних обставин про відсутність його вини у несвоєчасній доставці вантажу за спірними накладними або про наявність хоч якихось об`єктивних на те причин, крім того, на думку позивача, заявлена у даній справі сума штрафних санкцій є цілком співрозмірною з сумою грошових коштів, які відповідач отримує в якості сплати за перевезення вантажу від позивача за відповідними накладними.

Представник позивача в судовому засіданні 12.12.2019р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, при цьому, надав до суду відзив на позов, про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про отримання останнім ухвал суду.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача.

В судовому засіданні від 12.12.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

14.02.2018р. між ПАТ "Українська залізниця" (перевізник) та ТОВ СП "Нібулон" (замовник) було укладено договір про надання послуг №09829/ЦТЛ-2018, відповідно до п.1.1 якого предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Згідно п. 1.2 договору, наведені нижче поняття вживаються у такому значенні: вагон перевізника - це вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі; вагон залізниці іншої держави - вагон який належить залізниці іншої держави та наданий перевізником у відповідності до окремих договорів та угод; вагон замовника - вантажний вагон, яким замовник володіє на праві власності або іншій правовій підставі; перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за №340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002р. №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009р. за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно; послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів - послуги, що надаються перевізником замовнику, у тому числі на підставі окремої заявки з переліку, погодженого сторонами у додатку № 1 до договору; інструкція на повернення вагонів - порядок заповнення окремих граф перевізного документу при поверненні порожнього вагону перевізника на території України, розміщений на сайті: uz-cargo.com.

Відповідно до п.1.3 договору, надання послуг за цим договором може підтверджуватися залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів (п. 3.1 договору).

Згідно п. 3.2 договору, розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору; плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Відповідно до п. 3.2.1 договору, розмір плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах визначається в наступному порядку: при перевезенні по території України, як сума плати за використання вагону у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки за такими формулами: В = Вван + Впор ; Вван = Спл X (Тван + Тдод); Впор = Спл X (Тпор + Тдод), де: Вван - плата за використання вагону перевізника під час перевезення вантажу, грн./вагон.;Впор - плата за використання вагону перевізника під час перевезення порожнього вагону, грн./вагон.; Тван - нормативна кількість діб у вантажному рейсі; Тпор - нормативна кількість діб у порожньому рейсі; Тдод - кількість діб відповідно до статті 24 УМВС або пункту 2.4. Правил обчислення термінів доставки, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11,2000 за № 865/5086). Тдод може не застосовуватися згідно рішення Перевізника. Інформація про застосування Тдод зазначається у додатку 2 до договору. Спл - ставка плати за використання вагонів перевізника для відповідного типу, грн /вагон за добу, зазначена в додатку № 2 до цього Договору. Плата нараховується за ставками, що діють на дату приймання вантажу до перевезення. Нормативна кількість діб використання вагону Перевізника у вантажному або порожньому рейсах визначається за такими формулами: Тван = Lван/Vдост,; Тпор = Lван X Кпп/Vдост, де: Тван - тарифна відстань перевезення вантажу, км; Vдост - нормативна кількість кілометрів за одну добу, км відповідно до пункту 1 Правил обчислення термінів доставки та параграфом 1 ст. 24 УМВС, км/добу; Кпп - коефіцієнт порожнього пробігу до навантаженого, зазначено у додатку 3 до договору. У всіх випадках за кожне перевезення (за вантажний або порожній рейси) неповна доба використання округляється до повної. Розмір ставок плати за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах зазначено в додатку 2 до договору, а в подальшому зміни цих ставок визначаються перевізником в односторонньому порядку і доводяться замовнику шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному сайті перевізника (www.uz.gov.ua та www.uz-cargo.ua) та/або публікація оголошення в газеті "Урядовий кур`єр" із зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 (тридцять) календарних днів після оголошення.

Згідно п.3.2.2. договору сторони визначили, що при замовленні вагону перевізника для проїзду провідників відправника (одержувача) замовник сплачує: плату за проїзд провідника відправника (одержувача), встановлену Збірником тарифів на дату відправлення вантажу; плату за перевезення порожнього вагону перевізника з провідниками, яка розраховується за фактичну тарифну відстань за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів; плату за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки, відповідно до п. 3.2.1.; компенсацію витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів з урахуванням корегуючих коефіцієнтів до тарифи Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЄЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018р. до 31.12.2018р. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п.12.1 договору).

ТОВ СП "Нібулон", як вантажовідправником та вантажоодержувачем, за залізничними накладними №33911959 від 21.06.2019р. (досильна накладна №33937152 від 24.06.2019р.), № 33797754 від 13.06.2019р., № 43485333 від 06.08.2019р., № 43557115 від 13.08.2019р. (досильна накладна № 43357755 від 15.08.2019р.), №34509497 від 07.08.2019р., № 34638965 від 18.08.2019р. (досильна накладна № 34657445 від 19.08.2019р.), №32069882 від 21.09.2019р., №44105310 від 07.10.2019р., №44780203 від 30.09.2019р., №32076713 від 22.09.2019р. було відправлено залізницею вантаж - зерно кукурудзи, пшеницю, та насіння олійних культур.

При цьому, відповідачем при перевезенні вантажів ТОВ Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН" було допущено прострочення доставки вантажу, що є порушенням Статуту залізниць України, на підставі чого позивач і звернувся до Господарського суду Одеської області, в якій просить суд стягнути з АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" 184 963,06 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів,

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч.2 ст.307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут залізниць України), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

В силу вищевикладених вимог Закону, наявні у матеріалах справи залізничні накладні свідчать про укладення між позивачем (вантажовідправник) і відповідачем (перевізник) договору перевезення вантажу.

Згідно з ч.1 ст.919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Статтею 923 ЦК України встановлено, що у разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п.23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію.

Як встановлено судом, в червні - жовтні 209р., згідно з залізничними накладними №33911959 від 21.06.2019р. (досильна накладна №33937152 від 24.06.2019р.), № 33797754 від 13.06.2019р., № 43485333 від 06.08.2019р., № 43557115 від 13.08.2019р. (досильна накладна № 43357755 від 15.08.2019р.), №34509497 від 07.08.2019р., № 34638965 від 18.08.2019р. (досильна накладна № 34657445 від 19.08.2019р.), №32069882 від 21.09.2019р., №44105310 від 07.10.2019р., №44780203 від 30.09.2019р., №32076713 від 22.09.2019р. ТОВ СП "Нібулон", як вантажовідправником та вантажоодержувачем, зі станцій: «Мар`янівка», «Миронівка», «Денгофовка», «Скороходово», «Полтава-Южная», «Кам`янець-Подільськ», «Михайленки», «Казатин-1», «Хмельник», «Решитіловка», «Ромодан», було відправлено залізницею вантаж - зерно кукурудзи, пшеницю, та насіння олійних культур.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України та пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни; обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах календарним штемпелем станції відправлення.

Пунктами 1.1. та 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 865/5086, встановлено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Пунктом 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на число місяць".

Згідно п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Відповідно до п.п.2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки

Разом з тим, як встановлено судом в процесі розгляду справи, вантаж, що прямував за вказаними позивачем залізничними накладними, відповідачем було доставлено із порушенням встановлених термінів доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарні штемпелі прибуття вантажу (графа 51) та видачі вантажу (графа 52).

Положення ст.130 Статуту залізниць України передбачають, що пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають: у разі втрати вантажу: Відправник - за умови пред`явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу; одержувач - за умови пред`явлення вантажної квитанції з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу. У разі неможливості пред`явлення вантажної квитанції подається довідка станції відправлення про прийняття вантажу до перевезення з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу; у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову; у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної; у разі втрати багажу чи вантажобагажу - пред`явник багажної чи вантажобагажної квитанції, а у разі недостачі, псування, пошкодження або прострочення доставки багажу, вантажобагажу - пред`явник акта, виданого залізницею про недостачу, прострочення доставки, псування, пошкодження багажу чи вантажобагажу. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Враховуючи вимоги матеріального права, суд доходить висновку про наявність у позивача правових підстав для стягнення із відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажів залізничним транспортом.

Вирішуючи питання щодо розміру такого штрафу, суд вказує наступне.

Як вже було зазначено судом, накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту Залізниць та Правил.

Статтею 23 Статуту залізниць України визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У відповідності до п.7 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж разом з накладною видається на станції призначення одержувачу, зазначеному в накладній, після внесення ним усіх належних залізниці платежів. Видача імпортних вантажів провадиться після митного оформлення.

Після проведення розрахунків за перевезення вантажу, оформленого накладною у паперовому вигляді, накладна видається одержувачу під розписку в примірнику накладної, що залишається у залізниці. Оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084. При цьому, в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді.

Відповідно до вимог Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи накладних:

- №33911959 від 21.06.2019р. (основна накладна), згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 21.06.2019 р., доставлений 25.06.2019 р., отриманий 26.06.2019 р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу накладної. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 532км. При цьому, вагон №95347167 за досильною накладною № 33937152 від 24.06.2019р., згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 24.06.2019 р., доставлений 02.07.2019р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу досильної накладної. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 532км. Норма доставки: 4 діб, отже прострочення доставки склало 7 діб.. За перевезення вантажу загалом сплачено 1 168 049,40 грн., що підтверджується відміткою в графі 34., за перевезення вантажу у вагоні №95347167 сплачено 21 541,10 (про що зазначено у відомості вагону). Тому позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 30%;

-№ 33797754 від 13.06.2019р. згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 13.06.2019 р., доставлений 23.06.2019 р., отриманий 23.06.2019 р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу накладної. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 742 км. Норма доставки 5 діб, отже прострочення доставки склало 4 доби, за перевезення вантажу сплачено 86 895,30 грн. що підтверджується відміткою в графі 34. Тому позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 30%;

- № 43485333 від 06.08.2019р. згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 06.08.2019 р., доставлений 13.08.2019 р., отриманий 13.08.2019 р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу накладної. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 497 км., норма доставки: 4 доби, отже прострочення доставки склало 2 доби, за перевезення вантажу сплачено 176 628,80 грн. що підтверджується відміткою в графі 34. Тому позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 10%;

- №43557115 від 13.08.2019р. (основна накладна), згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 13.08.2019 р., доставлений 19.08.2019 р., товар отриманий 19.08.2019 р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу накладної. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 497км. При цьому, вагон №95933685 за досильною накладною № 43357755 від 15.08.2019р., згідно штемпеля станції відправлення відправлений 15.08.2019 р., доставлений 21.08.2019р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу досильної накладної. Норма доставки: 4 діб, отже прострочення доставки склало 3 діб. За перевезення вантажу загалом сплачено 310 360,40 грн. що підтверджується відміткою в графі 34., за перевезення вантажу у вагоні №95933685 сплачено - 22 045,10 грн., (про що зазначено у відомості вагону). Тому позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 20%;

- № 34509497 від 07.08.2019р. згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 07.08.2019 р., доставлений 20.08.2019 р., отриманий 20.08.2019 р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу накладної. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 964 км., норма доставки: 6 доби, отже прострочення доставки склало 6 діб, за перевезення вантажу сплачено 112 530,00 грн., що підтверджується відміткою в графі 34. Тому позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 30%;

- №34638965 від 18.08.2019р. (основна накладна), згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 18.08.2019 р., доставлений 22.08.2019 р., отриманий 22.08.2019 р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу накладної. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 686 км. При цьому, вагон №95410445 за досильною накладною № 34638965 від 18.08.2019р., згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 19.08.2019р., доставлений 26.08.2019р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу досильної накладної. Норма доставки: 5 діб, отже прострочення доставки склало 2 діб, за перевезення вантажу загалом сплачено 195 244,00 грн., що підтверджується відміткою в графі 34, за перевезення вантажу у вагоні №95410445 сплачено - 13 946,00 грн. (про що зазначено у відомості вагону). Тому позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 10%;

- № 32069882 від 21.09.2019р. згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 21.09.2019 р., доставлений 16.10.2019 р., отриманий 16.10.2019 р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу накладної. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 711 км., норма доставки: 5 діб, отже прострочення доставки склало 19 діб, за перевезення вантажу сплачено 103 222,00 грн., що підтверджується відміткою в графі 34. Тому позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 30%;

- № 44105310 від 07.10.2019р. згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 07.10.2019 р., доставлений 15.10.2019 р., отриманий 15.10.2019 р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу накладної. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 501 км., норма доставки: 4 доби, отже прострочення доставки склало 3 доби, за перевезення вантажу сплачено 22 176,00 грн., що підтверджується відміткою в графі 34. Тому позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 20%;

- № 44780203 від 30.09.2019р. згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 30.09.2019 р., доставлений 08.10.2019 р., отриманий 08.10.2019 р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу накладної. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 448 км., норма доставки: 4 доби, отже прострочення доставки склало 3 доби, за перевезення вантажу сплачено 100 650,00 грн., що підтверджується відміткою в графі 34. Тому позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 20%;

- № 32076713 від 22.09.2019р. згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 22.09.2019 р., доставлений 16.10.2019 р., товар отриманий 16.10.2019 р., що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажу накладної. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 711 км., норма доставки: 5 діб, отже прострочення доставки склало 18 діб, за перевезення вантажу загалом сплачено 29 492,00 грн. що підтверджується відміткою в графі 34. Тому позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 20%;

Враховуючи, що сторони у п.3.2. договору №09829/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018р. погодили складові розміру плати за перевезення, та з огляду на положення ст. 116 Статуту залізниць України, суд зазначає, що розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу має здійснюватися виходячи із розміру плати, визначеної в п. 34 спірних накладних, оскільки позивачем сплачено відповідачу вартість перевезення, визначену сторонами.

З урахуванням викладеного, та перевіривши розрахунок штрафу, здійснений позивачем, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасне перевезення вантажів в сумі 184 963,06 грн.

При цьому, господарський суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що штраф за прострочення термінів доставки вантажу відповідачем нарахований позивачем не лише на провізну плату, розмір якої визначається у п.31 залізничної накладної, а і на додаткові платежі і збори, оскільки як вбачається з постанови Верховного суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 27.02.2019р. у справі №910/9765/18, в якій доводи ПАТ „Українська залізниця" у касаційній скарзі про неправомірність здійсненого позивачем розрахунку штрафу, оскільки ч. 2 ст. 908 ЦК України, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 307, ст. 313 ГК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. ст. 6, 116 Статуту залізниць України, п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 розмежовують поняття "провізна плата", яка є державнорегульованим тарифом за послуги з перевезення вантажів та "інші платежі", які справляються за надання інших, пов`язаних з перевезенням послуг, не взято до уваги і встановлено, що розрахунок штрафу відповідає, зокрема, ст. 116 Статуту залізниць України, п. 3.2 договору № 00077/ЦТЛ-2018, що укладений між позивачем та відповідачем. Відповідна позиція, також викладена в постановах Верховного суду від 12.09.2019р. по справі №910/10427/18 та від 09.09.2019р. по справі №910/14170/18.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норма права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивачем неправильно нараховано штрафні санкції на вартість послуг із перевезення вантажу, із врахуванням ПДВ, оскільки податок на додану вартість - це одна із складових ринкової вартості у даному випадку - послуг з перевезення вантажу, а відтак - штраф у відповідності до п. 116 Статуту залізниць України повинен враховуватись з повної вартості послуги перевезення вантажу, тобто із урахуванням ПДВ. Тим більш, що сторони у справі є платниками ПДВ, та відповідачем за свої послуги нараховується та списується податок на додану вартість з позивача, про що свідчать надані позивачем переліки по кожній спірній залізничній накладній.

Як вище зазначено судом, 29.11.2019р. відповідачем було подано суду заяву про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій на 50% до розміру 62 374,95 грн. Вказану заяву позивач обґрунтовує відсутністю доказів понесення позивачем збитків, внаслідок затримки доставки вантажу.

Вирішуючи питання щодо зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд вказує наступне.

За умовами ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У пункті 42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 року №01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" вказано, що зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

У відповідності до п. 3.17.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв`язку з порушенням зобов`язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Згідно п. 6.4. Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 року №04-5/225 „Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року № 04-5/601 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Отже, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру штрафу. Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для задоволення заяви АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії „ Одеська залізниця" АТ „Українська залізниця" про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій на 50% до розміру 62 374,95 грн.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" про стягнення - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства „Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул. Тверська,5, ) в особі регіональної філії „ Одеська залізниця" Акціонерного товариства „Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН" (54002, м.Миколаїв, вул.Каботажний спуск, буд.1, поштова адреса: 54030, м.Миколаїв, вул.Фалєєвська, буд.9-Б, ) 184 963,06 (сто вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят три) грн. - штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та 2 774 (дві тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 45 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення Господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 16 грудня 2019 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко