ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2313/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Пінчук Є.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК АЛЬЯНС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2019р. (суддя Петренко І.В., повне рішення складено 05.09.2019 року) у справі № 904/2313/19

за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК АЛЬЯНС"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ "АЛЬЯНСРЕМТРАКТОР"

про стягнення 121863,01грн., з яких 106560,00грн. основної заборгованості; 8383,91грн. пені; 6919,10грн. процентів (договір про надання гарантії №6894-18 від 05.11.2018р.)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "БАНК АЛЬЯНС" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ "АЛЬЯНСРЕМТРАКТОР" про стягнення 121 863,01грн., з яких 106 560,00 грн. основна заборгованість; 8 383,91грн. пеня; 6 919,10грн. проценти за договором про надання гарантії №6894-18 від 05.11.2018р.

Рішенням господарського суду Дніпрроопетровської області від 03.09.2019р. в задоволені позову відмовлено.

Вказане рішення мотивоване припиненням зобов`язання гаранта за банківською гарантією, оскільки строк дії договору №ПЗ/НРП-181688/НЮ від 16.11.2018р. закінчився з 31.12.2018р..

Не погодившись з рішенням, АТ «Банк Альянс» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- вимога бенефіціара від 17.01.2019 №РПЧ-8/235 за гарантією надійшла від гаранта 18.01.2019, тобто до закінчення строку дії гарантії;

- АТ «Банк Альянс» була оплачена вимога бенефіціара за гарантією, тому банк пред`явив вимогу до відповідача в порядку регресу;

- платіжне доручення №1 від 04.03.2019 було подано позивачем до суду разом з позовною заявою, що підтверджується описом вкладення в конверт та скаржнику не було відомо про втрату судом першої інстанції цього платіжного доручення, при цьому акт про нестачу вкладення у поштове відправлення останній не отримував;

- 11.09.2019 представник банку ознайомився з матеріалами справи та встановив відсутність акту від 03.09.2019 №384/19, натомість в матеріалах справи міститься акт від 03.06.2019 №384/19, крім того, вказаний акт не скріплений печаткою, як це передбачено інструкцією з діловодства в господарських судах України;

- суд першої інстанції не задовольнив клопотання скаржника про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю представника прибути в підготовче судове засідання 13.08.2019;

- вичерпний перелік підстав для припинення гарантії встановлений ч.1 ст. 568 Цивільного кодексу України і цьому переліку відсутня така підстава як «закінчення строку дії договору боржника з кредитором»;

- гарантія є самостійним видом забезпечення виконання зобов`язань та підпадає під самостійне (незалежне) правове регулювання, яка абсолютно не залежить від основного зобов`язання;

- скаржник вважає помилковим висновок господарського суду, що відповідач обов`язок, передбачений п.3.5 договору гарантії виконав та повідомив позивача про виявлені невідповідності у вимозі та доданих до неї документах.

Просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Від позивача разом з апеляційною скаргою надійшло клопотання про долучення доказів, зокрема, платіжного доручення №1 від 04.03.2019р. Як на підставу із зверненням з цим клопотанням позивач вказав, що не був обізнаним про відсутність цього платіжного доручення в матеріалах справи, оскільки платіжне доручення надсилалося разом з позовною заявою і в самій позовній заяві міститься посилання на це платіжне доручення. При розгляді справи питання щодо відсутності платіжного доручення не поставало і позивач вважав, що воно наявне в матеріалах справи.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення цього клопотання.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду залишити без змін.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 07.10.2019 року відкрите апеляційне провадження у справі № 904/2313/19, розгляд справи призначено у судовому засіданні.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, заслухавши представників сторін, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, вважає, що апеляційна скарги підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи між АТ "Банк Альянс" (гарантом) та ТОВ ВКК "Альянсремтрактор" (принципалом) укладено договір про надання гарантії №689-18 від 05.11.2018р., відповідно до п.1.1. якого, за заявою принципала банк надає на користь бенефіціара гарантію, за якою зобов`язується сплатити бенефіціару на його письмову вимогу грошову суму у разі гарантійного випадку та дотримання умов гарантії та цього договору.

Сума гарантії складає 106 560,00грн., код валюти (980) (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 3.1 договору, після належного виконання принципалом вимог п. 4.1 договору оригінал гарантії передається принципалу для подальшого надання її бенефіціару.

Факт отримання оригіналу гарантії підтверджується шляхом проставлення принципалом (його уповноваженим представником) відмітки про отримання із зазначенням дати отримання, посади та особистого підпису на копії гарантії, що залишається у банку.

Відповідно до п. 3.2 договору, письмова вимога бенефіціара за гарантією може бути пред`явлена лише до закінчення строку гарантії. Після закінчення цього строку гарантія безумовно втрачає силу і повинна бути повернута банку бенефіціару.

Відповідно до пункту 3.5 договору, у строк визначений у письмовій вимозі банка Принципал зобов`язаний:

- перерахувати банку грошові кошти в сумі, зазначеній гарантом та необхідній для виконання вимоги бенефіціара на оплату по гарантії, на рахунок зазначений банком;

- письмово повідомити банк про виявлені невідповідності у вимозі та у доданих до вимоги бенефіціара документах умовам гарантії.

Згідно з п. 3.6 договору, після розгляду вимоги бенефіціара банк:

- або переказує на рахунок бенефіціара суму, розмір якої не перевищує суму гарантії (пункт 1.2 договору та з урахуванням пункту 1.3 договору);

- або повідомляє бенефіціара про відмову у задоволенні його вимоги.

Пунктом .4.2 договору передбачено, що якщо на вимогу бенефіціара банк виплачує кошти за гарантією, принципал зобов`язаний протягом 1 робочого дня повністю відшкодувати банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати банку. До повного такого відшкодування принципал сплачує банку проценти від суми боргу в розмірі 30% річних у валюті гарантії, за період з дати здійснення платежу по гарантії до моменту погашення принципалом суми боргу на належні рахунки банку за цим договором.

Згідно з п. 5.1 договору, за порушення строків повернення банку коштів, сплачених банком за гарантією, сплати процентів, комісій та/або інших платежів за цим договором принципал сплачує банку пеню від суми заборгованності у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Відповідно до п.6.1 договору, цей договір є укладений з дня його підписання представниками сторін та діє до повного виконання зобов`язань сторонами цього договору.

05.11.2018р. позивачем видано Банківську гарантію №6894-18, за умовами якої гарант взяв на себе безумовні безвідкличні зобов`язання виплатити за першою письмовою вимогою повну суму забезпечення (гарантовану суму) у розмірі 106 560,00грн., яка буде містити твердження, що принципал частково або повністю не виконав своїх зобов`язань за договором, із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов`язань та суми, яку бенефіціар вимагатиме до сплати.

Бенефіціаром визначено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу моторвагонного депо Фастів-1 регіональної філії "Українська залізниця".

Банківська гарантія містить умови за яких зобов`язання гаранта припиняються, а саме:

1. сплата бенефіціару суми, на яку видано гарантію;

2. закінчення строку, на який видано гарантію;

3. відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією;

4. закінчення строку дії договору.

Гарантія є чинною з 05.11.2018.

Термін дії гарантії до 20.01.2019.

Гарантія була отримана принципалом 05.11.2018р. для передачі її бенефіціару, що підтверджується відміткою принципала на копії гарантії (примірнику) гарантії гаранта.

16.11.2018р. між ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу моторвагонного депо Фастів-1 регіональної філії "Українська залізниця"(замовником) та ТОВ «ВКК «Альянсремтрактор» укладено договір №ПЗ/НРП-181688/НЮ, відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати капітальний ремонт мостового крану в колісному цеху.

Відповідно до п.3.1 договору, виконавець зобов`язаний не пізніше 17.12.2018р. (включно) виконати послугу з капітального ремонту мостових кранів в колісному цеху.

Згідно з п.12.1 договору він вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2018р. (включно), а в частині розрахунків до повного виконання.

18.01.2019р. банком отримана від бенефіціара вимога №РПЧ-8/235 від 17.01.2019р. по гарантії про стягнення гарантійного платежу за гарантією на суму 106 560грн. у зв`язку з невиконанням принципалом зобов`язань за договором №ПЗ/НРП-181688/НЮ.

Листом №21/4-178 від 21.01.2019р. банк повідомив відповідача про отримання вимоги бенефіціара, в якому просив на виконання умов договору гарантії перерахувати кошти для покриття можливих витрат за гарантією.

Відповідач листом від 23.01.2019р. №88 повідомив банк про неприйнятість для ТОВ «Альянсремтрактор» висловленої у листі від 21.01.2019р. №21/4-178 пропозиції про перерахування коштів для покриття можливих витрат за гарантією, у зв`язку з невідповідністю вимоги та доданих до вимоги бенефіціара документів умовам гарантії.

Посилаючись на положення пунктів 3.5-3.7 договору відповідач вказав на наступні недоліки:

- відсутність повноважень у особи, яка підписала вимогу №РПЧ-8/235 від 17.01.2019р.;

- неправильність назви відповідача.

- припинення гарантії у зв?язку з закінчення строку договору.

Листом від 25.01.2019р. №05/04-235 банк повідомив бенефіціара про уточнення, які були визначені принципалом та за відсутності яких банк не може задовольнити вимоги бенефіціара.

31.01.2019р. листом №РПЧ-8/379 бенефіціар надав свої доповнення до вимоги та вказав, що у вимозі №РПЧ-8/235 від 17.01.2019р. допущена описка в назві принципала, але, разом з тим, до цієї вимоги додано як копію договору, так і копію банківської гарантії, з яких випливає, що принципалом є саме ТОВ ВКК «Альянсремтрактор», який не пізніше 17.12.2018р. зобов`язаний був виконати капітальний ремонт мостового крану в колісному цеху.

Матеріали справи свідчать також і про те, що 04.03.2019р. банк перерахував бенефіціару 106 560,00грн. за договором гарантії №6894-18 від 05.11.2018р., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 04.03.2019р. (а.с.210).

18.04.2019р. банк направив на адресу ТОВ ВКК «Альянсремтрактор» вимогу про сплату коштів (регресу) з розрахунком заборгованності.

Вказана заборгованість відповідачем сплачена на була, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення 106 560,00 грн. основної заборгованості; 8383,91грн. пені; 6919,10грн. процентів.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст.560 Цивільного кодексу України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 562 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

За умовами ст. 200 Господарського кодексу України, гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2, 3 статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії; вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі, до якої додаються документи, зазначені у гарантії, та вказується, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до ч. 1 ст. 565 Цивільного кодексу України, гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.

Ст. 567 Цивільного кодексу України встановлено, що гарант має право на оплату послуг, наданих ним боржникові.

Згідно з ст. 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі:

1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію;

2) закінчення строку дії гарантії;

3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

Гарант, якому стало відомо про припинення гарантії, повинен негайно повідомити про це боржника.

Частиною 1 статті 569 Цивільного кодексу України передбачено, що гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу III Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах (затв. постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 639), у разі настання гарантійного випадку і для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, бенефіціар може подати безпосередньо до банку-гаранта або до банку-резидента (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).

Відповідно до пункту 2 розділу І Положення безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Зі змісту умов гарантії та норм права слідує, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарський суд послався на припинення зобов`язань гаранта за банківською гарантією 31.12.2018р., у зв?язку з припиненням 31.12.2018р. строку дії договору №ПЗ/НРП-181688/НЮ від 16.11.2018р. Крім того, господарський суд вказав, що докази перерахування банківської гарантії у сумі 106560,00грн. матеріали справи не містять.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується.

Так, статтею 562 ЦК України прямо встановлено, що зобов?язання гаранта перед кредитором не залежать від основного зобов?язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов?язання.

Крім того, статтею 568 Цивільного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав припинення зобов`язання гаранта перед кредитором, а саме:

1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію;

2) закінчення строку дії гарантії;

3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

Відповідно до п.6.1. договору про надання гарантії №6894-18 від 05.11.2018р., договір діє до повного виконання зобов`язань сторонами по цьому договору.

Як вбачається з договору про надання гарантії термін дії цієї гарантії до 20.01.2019р. включно.

Отже, бенефіціар, звертаючись 17.01.2019р. до банку з вимогою про сплату повної суми забезпечення у розмірі 106560,00грн., яку банк отримав 18.01.2019р., не порушив строки звернення з вимогою, які встановленні п.1.4 договору про надання гарантії №2 від 05.11.2018р.

Умовами гарантії передбачено, що вимога беніфіціара повинна містити твердження, що принципал частково або повністю не виконав своїх зобов?зань за договором, із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов?язань та суми, яка вимагається до сплати та направлена на вказану адресу. Інші вимоги не ставилися.

Тому помилка допущена беніфіціаром щодо назви принципала «Альянстрактор» замість «Альянсремтрактор» при наданні до вимоги договору, укладеного з принципалом, листа на його ім?я про невиконання ним зобов?язань за договором, в якому правильно зазначене найменування, не є такою, що не відповідає умовам гарантії.

При цьому, відповідно до вимог ч.1 ст. 565 Цивільного кодексу України, відмовитись від виконання вимоги у разі її невідповідності є правом, а не обов`язком позивача.

Таким чином, висновок господарського суду стосовно того, що гарантія припинилася 31.12.2019р., тобто з моменту припинення дії договору №ПЗ/НРП-181688/НЮ від 16.11.2018р. колегією суддів визнаний помилковим тому, що суперечить приписам ст. 562 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Позивач платіжним дорученням №1 від 04.03.2019р. перерахував 106560,00грн. на рахунок ВПМД Фастів-1 ПАТ «УкрЗалізниця» за договором гарантії №6894-18 від 05.11.18 (а.с.210).

Відповідач порушив умови п.4.2 договору про надання гарантії. Протягом 1 робочого дня не відшкодував банку виплату в сумі 106560,00грн., які останній здійснив на користь бенефіціара.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 106 560,00грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання з сплати банківської гарантії позивач нарахував останньому пеню за період з 05.03.2019 по 21.05.2019 у розмірі в сумі 8121,91грн. та пеню за прострочення сплати процентів за той же період в сумі 262,00грн.

Колегією суддів вказане нарахування перевірено, визнано арифметично вірним, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 8383,91грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позивач нарахував відповідачу 30% річних згідно з п.4.2 договору за період з 29.03.2019р по 22.05.2019р. в сумі 6919,10грн.

Вказане нарахування здійснено позивачем правильно, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

У зв`язку з наведеним рішення господарського суду у даній справі слід скасувати, позов задовольнити в повному обсязі.

Витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Банк Альянс" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2019р. у справі № 904/2313/19 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов Акціонерного товариства "Банк Альянс" задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Альянсремтрактор" на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" 106560,00грн. основної заборгованості; 8383,91грн. пені; 6919,10грн. 30 процентів річних, 4802,50грн. витрат по сплаті судового збору, у т.ч. за розгляд справи апеляційною інстанцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12.12.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов