СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2019 р. Справа № 922/1265/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області (вх.№3098 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.09.2019 у справі № 922/1265/19 (прийняту у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Усатим В.О., повний текст ухвали складено та підписано 27.09.2019)

за заявою Головного управління ДФС у Харківській області, м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Ідалія, м.Харків,

про банкрутство,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.09.2019 відмовлено ГУ ДФС у Харківській області в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Відмовлено ГУ ДФС у Харківській області у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ фірма Ідалія.

Головне управління ДФС у Харківській області з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.09.2019 у справі № 922/1265/19 та повернути справу №922/1265/19 до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду заяви Головного управління ДФС у Харківській області про порушення справи про банкрутство ТОВ фірма Ідалія.

Скарга обґрунтована тим, що станом на дату звернення до суду платник податків мав податковий борг в загальній сумі 2668051,70 грн, в тому числі основний платіж 2207302,70 грн, штрафні санкції 460749,00 грн. Відповідно до ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання самостійно визначене платником податків, тобто таке зобов`язання є узгодженим з моменту самостійного подання платником своєї податкової декларації. Податкові повідомлення-рішення оскаржувались в адміністративному порядку, однак за результатами розгляду залишені без змін. До моменту подання заяви про порушення справи про банкрутство податкові повідомлення-рішення в судовому порядку не оскаржувались.

Крім того, як зазначає скаржник, суд неправомірно відмовляв у задоволенні клопотань ГУ ДФС у Харківській області про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що чинне законодавство не передбачає зупинення розгляду заяви до порушення провадження у справі.

07.11.2019 до суду від ТОВ фірма «Ідалія» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10499), в якому боржник проти апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що наразі триває апеляційне оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 у справі №820/4146/16, тобто фактично триває і спір про право ДФС на стягнення з товариства податкового боргу у розмірі 2668051,70 грн. Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06.06.2019 зупинив дію постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 у справі №820/4146/16. Враховуючи зазначене, у зв`язку з відкриттям Другим апеляційним адміністративним судом апеляційного провадження з оскарження постанови у справі №820/4146/16, постанова не є такою, що набрала законної сили, що зумовлює те, що вимоги ДФС, вказані у заяві, не є безспірними.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2019 у зв`язку з відрядженням судді Крестьянінова О.О., який входив до складу колегії суддів, для здійснення розгляду судової справи №922/1265/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник ТОВ фірма Ідалія у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, в квітні 2019 року Головне управління ДФС у Харківській області звернулось до Господарського суду Харківської області з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ фірма "Ідалія" в порядку ст. 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом.

Ухвалою суду від 02.05.2019 прийнято заяву Головного управління ДФС у Харківській області про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах доводів та вимог апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст.9 Закону про банкрутство справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.16 Закону про банкрутство перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Згідно з п.2 ст.10 Закону про банкрутство право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор.

Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Згідно з абз.3 ч. 7 ст.11 Закону про банкрутство до заяви кредитора - органу доходів і зборів чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Відповідно ч.7 ст.16 Закону про банкрутство суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо: заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство; відсутня хоча б одна з підстав, передбачених частиною третьою статті 10 цього Закону.

Нормами ч.3 ст.10 Закону про банкрутство передбачено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом. Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Пунктом 41.2 ст.41 Податкового кодексу України передбачено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Спеціальний порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абз.1 п.95.3 ст.95 Податкового Кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, який передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Відповідно до абз.2, 3 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Відтак, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Податкового кодексу України, примусове виконання рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків - юридичної особи за законом покладено виключно на контролюючі органи (органи доходів і зборів) за визначеною Податковим кодексом України процедурою, без залучення до неї органів державної виконавчої служби.

Виходячи із вимог ст.95 Податкового кодексу України, ч.3 ст.10, ч.7 ст.11 Закону про банкрутство, доказами в підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є:

- рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили;

- інкасові доручення для примусового стягнення коштів в дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу;

- докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України.

Крім того, перебіг трьохмісячного строку, передбаченого ч.3 ст.10 Закону про банкрутство, починається з моменту прийняття банком платника (боржника) інкасового доручення для примусового стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, оформленого стягувачем (контролюючим органом) на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Строк невиконання боржником податкового зобов`язання, для визначення неплатоспроможності боржника, починається з моменту прийняття банком платника (боржника) інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, оскільки списання коштів здійснюється відповідно до умов і порядку, визначених Податковим кодексом України, а не Законом України "Про виконавче провадження".

Як вже зазначалось, ГУ ДФС у Харківській області подало заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ Фірма "Ідалія" в порядку ст.ст.10, 11 Закону про банкрутство, посилаючись на те, що безспірні вимоги кредитора до боржника складають більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені протягом трьох місяців. На підтвердження своїх вимог надав постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 у справі № 820/4146/16, згідно якої стягнуто з ТОВ Фірми "Ідалія" заборгованість перед бюджетом у розмірі 2976491,43 грн та інкасові доручення, на звороті яких зазначено: «Повертаються без виконання на підставі п.12.11, п.12.6, п.12.7 глави 12 Інструкції НБУ «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», на рахунку платника відсутні кошти».

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 (з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 12.06.2019) відкрито апеляційне провадження на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 у справі № 820/4146/16 за позовом Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідалія" про стягнення заборгованості та зупинено дію постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2016.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 зупинено провадження у справі № 820/4146/16.

Враховуючи зазначене, у зв`язку з відкриттям Другим апеляційним адміністративним судом апеляційного провадження з оскарження постанови у справі №820/4146/19, колегія суддів зазначає, що на момент проведення підготовчого засідання у даній справі відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили щодо наявності у боржника заборгованості у розмірі 2976491,43 грн, в зв`язку з чим, як вірно зазначено судом першої інстанції, заявником не доведено безспірності його вимог до боржника.

Щодо посилання апелянта на те, що суд неправомірно відмовляв у задоволенні клопотань ГУ ДФС у Харківській області про зупинення провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону про банкрутство перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону про банкрутство підготовче засідання суду проводиться не пізніше чотирнадцятого дня з дня винесення ухвали про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше тридцятого дня.

Тобто, строки розгляду господарським судом заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є обмеженими.

Крім того, Закон про банкрутство виключає можливість зупинення провадження у справі про банкрутство з огляду на строковість процедур та можливе виникнення негативних наслідків для кредиторів та боржника, зокрема, в частині затягування розгляду справи та виникнення додаткових витрат.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №908/130/15-г.

В той же час Законом про банкрутство чітко передбачені підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на самостійність визначення боржником податкового боргу (узгоджене зобов`язання), з огляду на те, що нормами Закону про банкрутство передбачена обов`язкова наявність безспірних вимог кредитора (кредиторів) до боржника, розмір яких становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили. Як вже зазначалось, на момент проведення підготовчого засідання у даній справі відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили щодо наявності у боржника заборгованості.

Таким чином, станом на час постановлення оскаржуваної ухвали були відсутні докази на підтвердження безспірності вимог ініціюючого кредитора, та як наслідок відсутні і підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.09.2019 у справі № 922/1265/19 слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.09.2019 у справі № 922/1265/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.12.2019.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя О.В. Шевель