СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2019 р. Справа № 922/1178/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.

та за участю:

від позивача - Кисла Г.О. (керівник Малого торгівельного підприємства "Стимул"), Тищенко Р.О. адвокат ордер № 000009 від 18.04.2019, свідоцтво № 3078 від 10.06.2016;

від відповідача - не прибув, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

від третіх осіб - не прибули, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Малого торгівельного підприємства "Стимул" (вх. №2535 Х/2) на рішення, ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Калантай М.В. 09.07.2019 (дата складання повного тексту судового рішення 19.07.2019, час оголошення вступної та резолютивної частин рішення 12 година 04 хвилини), у справі № 922/1178/19

за позовом Малого торгівельного підприємства "Стимул" () м. Мерефа, Харківський район, Харківська область

до ФОП Соловйової В.І. ( НОМЕР_1 ) м. Мерефа, Харківський район, Харківська область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

ОСОБА_1 , м. Харків

ОСОБА_2 , м. Харків

про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання звільнити приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Мале торгівельне підприємство "Стимул" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Соловйової Вікторії Іванівни (надалі - відповідач), в якому просить суд:

1) визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення площею 176кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 02.01.2017 між позивачем та відповідачем;

2) зобов`язати відповідача звільнити займані нею приміщення в нежитловій будівлі літ.А-1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що оспорюваний договір оренди не містить у собі усіх істотних умов, передбачених вимогами закону, майно по даному договору не було передано за актом прийому-передачі, а також договором не передбачено умови такої передачі.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.07.2019 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що пункти оспорюваного договору оренди не суперечать чинному законодавству.

Позивач не погодився з ухваленим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на неповне дослідження місцевим господарським судом обставин справи та порушення норм матеріального права та недотриманні норм процесуального права просить: скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вважає, що висновки місцевого господарського суду, покладені в основу оскаржуваного рішення, не відповідають обставинам справи. Вказує на те, що у договорі оренди не зазначена вартість орендованого майна, орендна плата в договорі встановлена без урахування індексації, наполягає на тому, що оспорюваний договір не містить істотних умов, а тому, суперечить положенням статті 203 ЦК України.

Автоматизованою системою розподілу справ муж суддями визначено колегію суддів для розгляду даної справи: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О. (витяг з протоколу розподілу 13.08.2019)

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у складі, визначеному автоматизованою системою, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні 11.09.2019, про що повідомлено сторін та третіх осіб шляхом надсилання на їх адресу копії ухвали суду.

Копія ухвали, направлена на адресу третьої особи ОСОБА_2 , повернулась на адресу суду з відміткою відділення "Укрпошта" : "Інші причини невручення" (а.с. 24-27 т. 2).

Сторони та третя особа ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлені про час та місце розгляду справи.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги безпідставними. Надає обґрунтування своєї позиції у справі. Крім того, повідомляє суду про те, що у зв`язку з відчуженням МТП "Стимул" на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нежитлової будівлі, в якій розташовані орендовані відповідачем приміщення, ФОП Соловйова вважає, що порушені її права на придбання орендованого нерухомого майна. Зазначене стало підставою для звернення ФОП Словйової В.І. до Харківського районного суду Харківської області з позовом про переведення на неї прав покупця за договорами купівлі-продажу, визнання права власності на нежитлові приміщення та визнання частково недійсним договору оренди від 27.12.2018, за яким нові власники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали в оренду колишньому власнику МПП "Стимул" нежитлові приміщення, які є предметом договору оренди про визнання недійсним ставиться вимога у даній справі.

На думку відповідача саме її звернення до Харківського районного суду Харківської області з вищезазначеним позовом мало наслідком звернення МПП "Стимул" з позовом про визнання недійсним договору оренди, укладеного з ФОП Соловйовою В.І.

Надає інші доводи в обґрунтування своєї позиції у справі.

Від відповідача надійшли доповнення (4696 від 11.10.2019) до відзиву на апеляційну скаргу, в яких вона додатково обґрунтовує свої твердження про те, що позивачем подано позов у даній справі з метою представити позицію у цивільній справі за позовом Соловйової до МТП "Стимул", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання переважного права Соловйової на придбання у власність орендованого майна на свою (МТП "Стимул") користь. На думку відповідача Соловйової, звертаючись з позовом у даній господарській справі про визнання недійсним договору оренди, МТП "Стимул" має на меті довести у цивільній справі те, що Соловйова не є орендарем приміщення, переважне право на придбання якого вона вважає порушеним. Також у доповненнях вказує на те, що після відчуження спірного приміщення третім особам до них перейшло і право орендодавця за оспорюваним договором оренди. Відповідач вказує на те, що твердження позивача щодо несплати нею орендної плати не відповідає дійсності. Крім того, відповідач вважає, що наслідком недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов є не недійсність договору, а те, що відповідний договір у такому разі вважається неукладеним (таким, що не відбувся), що передбачено частиною 8 статті 181 ГК України.

З огляду на зазначене, відповідач вважає, що оспорюваний позивачем договір оренди є укладеним на інших ніж належить умовах, але цей договір є чинний і до цього часу безпретензійно постійно виконується як орендарем, так і орендодавцем, який стабільно отримує орендну плату і не відмовляється від неї. Відповідач вважає, що оскільки оспорюваний договір виконується обома сторонами, то це виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини 8 статті 181 ГК України.

У зв`язку з відпусткою судді Мартюхіної Н.О. на підставі розпорядження керівника апарату суду автоматизованою системою розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В. (витяг з протоколу 15.10.2019).

В судових засіданнях оголошувалось про перерви.

До Східного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява (вх.11478 від 05.12.2019), в якій зазначає про те, що у зв`язку з юридичною необізнаністю відповідачка може надавати плутані пояснення, що може бути сприйнято та розцінено судом як позицію відповідача у справі та вплине на судове рішення. Просить розглянути справу за її відсутності. Крім того, відповідачка подала заяву (вх. 11479 від 05.12.2019), в якій викладає свою правову позицію у справі та просить суд її врахувати. Вважає, що договір укладений на інших, ніж належить умовах, але цей договір є чинний і до цього часу безпретензійно постійно виконується як орендарем, так і орендодавцем, який отримує від орендаря орендну плату та не відмовляється від неї". Погоджується з тим, що договір має певні недоліки, однак він укладений за аналогією з іншими договорами, які укладались між МТП "Стимул" протягом останніх 12 років, виходячи з того, що сторони договору мають право самостійно визначати спосіб власного господарювання за умови відсутності з їх боку дій в порушення діючих законів та інтересів інших осіб".

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду продовжено після перерви 09.12.2019 у складі суду, визначеному автоматизованою системою (витяг з протоколу 15.10.2019).

До судового засідання 09.12.2019 треті особи та відповідач уповноважених представників не направили, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Зважаючи на встановлений законом строк розгляду апеляційної скарги, належне та завчасне повідомлення сторін та третіх осіб про час та місце розгляду справи, те, що в судових засіданнях оголошувались перерви та відповідач брав участь у судових засіданнях та висловлював свою позицію у справі, явка представників сторін до судового засідання не визнавалась обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача та третіх осіб. Крім того, від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

В судовому засіданні представники позивача (заявника апеляційної скарги) наполягали на задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, з підстав зазначених у скарзі.

Заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 02 січня 2017 року між позивачем, як орендодавцем, в особі директора Щербакової В.М. та відповідачем, як орендарем, було підписано договір оренди від 02.01.2017 (надалі - Договір).

Пунктом 1 Договору передбачено, що орендодавець передає в оренду приміщення площею 176 кв.м. за адресою АДРЕСА_1

Відповідно до пункту 2 Договору орендар зобов`язується: використовувати приміщення для торгівлі; утримувати приміщення у стані, передбаченому санітарними та протипожежними правилами; вносити орендну плату один раз на місяць в сумі 2800,00грн. не пізніше 30 числа кожного місяця; за невиконання своїх зобов`язань за даним договором в результаті чого була спричинена шкода, сторони відшкодовують її в повному обсязі.

Пунктом 3 даного Договору передбачено, що він може бути змінений, розірваний або продовжений за згодою сторін.

Також сторонами було визначено строк дії Договору - до 25.11.2019.

На даний час відповідач користується приміщенням, що є предметом договору оренди, що не заперечується сторонами.

В матеріалах справи наявні докази сплати відповідачем орендних платежів за оренду приміщень відповідно умов пункту 2 Договору за січень 2017 року в розмірі 2800,00грн., за лютий 2017 року в розмірі 2800,00грн., за березень 2017 року в розмірі 2800,00грн., за грудень 2017 року в розмірі 2800,00грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача від 21.03.2019 №210319VU14124711.

Мале торгівельне підприємство "Стимул", що є правонаступником орендного підприємства комісійного магазину "Стимул", у власності якого знаходилась нежитлова будівля літ. А-1 розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, АДРЕСА_1, придбана за договором купівлі-продажу державного майна від 24.11.1995, укладеним з Фондом державного майна України.

Отже, станом на момент підписання оспорюваного договору оренди позивач був власником майна, що є предметом спірного договору.

В наступному, 13.03.2018 та 14.03.2018 на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Харківського МНО Малаховою Г.І., позивач продав по 1/2 частці нежитлової будівлі літ.А-1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Після цього, 27.12.2018 між новими власниками нежитлової будівлі та МТП "Стимул" був укладений договір оренди нежитлової будівлі літ.А-1, який був посвідчений нотаріально та зареєстрований в державному реєстрі речових прав.

Отже, після 27.12.2018 МТП "Стимул" користується приміщеннями Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, АДРЕСА_1 на підставі договору оренди.

Відповідно до положень цього договору зазначена будівля не є предметом договору найму з третіми особами.

Зазначені положення договору не узгоджуються з тією обставиною, що МТП "Стимул" було достеменно відомо про договір оренди частини приміщень будівлі з ФОП Соловйовою В.І.

Доводами апеляційної скарги є те, що договір оренди не містить :

- об`єкт оренди, а саме його склад і вартість відповідно до проведеної оцінки;

- не визначено умов та порядку індексації орендної плати.

Зазначені обставини, на думку апелянта, не враховані місцевим господарським судом, що призвело до помилкового висновку суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Апеляційний господарських суд, розглянувши та дослідивши доводи заявника апеляційної скарги зазначає про наступне.

За приписами ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але, за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Водночас, за приписами ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У частині 1 статті 203 ЦК України закріплено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам.

Крім того, за приписами ч.1 ст.207 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї зі сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю чи в частині.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Статтею 284 ГК України передбачено, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Оцінка об`єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об`єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди.

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судова колегія апеляційного господарського суду вважає обґрунтованим та правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що:

- договір оренди місить відомості про об`єкт оренди (зазначена його адреса та площа переданого в оренду приміщення);

- строк дії договору;

- розмір орендної плати та порядок її внесення;

- мету використання орендованого приміщення;

- обов`язки орендаря та орендодавця;

- порядок зміни, продовження та розірвання договору.

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Апеляційний господарський суд приймає до уваги те, що сторони визначили на власний розсуд умови договору.

Судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що визначені та погоджені сторонами умови оспорюваного договору не порушують положення Закону.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що оспорюваний договір укладений у січні 2017 року; виконувався обома сторонами. Строк дії договору спливає 25.11.2019.

Позивач звернувся з позовом у квітні 2019 року, отже договір діяв та виконувався сторонами більше ніж два роки без спорів та суперечок. Позивач отримував орендну плату та не звертався до орендаря з пропозиціями щодо зміни її розміру чи пропозицією здійснити оцінку приміщення та внести зміни до договору.

Позивач не надав доказів та не навів обставин, що при укладенні договору МТП "Стимул" висловлював незгоду з його умовами та надавав пропозиції щодо інших умов договору, а відповідач їх відхилив. Позивачем не надано доказів, що протягом дії договору, на протязі якого він був власником майна, частина якого є предметом договору, МТП "Стимул" не погоджувався з його умовами та на протязі цього строку висловлював незгоду з цим.

Натомість, матеріали справи свідчать про наявність між сторонами довготриваючих господарських відносин щодо оренди частини приміщення за адресою АДРЕСА_1. Так, в матеріалах справи наявні копії договорів оренди вказаного приміщення з ідентичними умовами датовані 2010; 2011; 2012; 2013; 2015; 2016 роки. Відмінності цих договорів лише в площі орендованого приміщення за вказаною адресою, розміром орендної плати та строком дії договору. Інші умови такі самі як і у оспорюваного договору.

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Апелянт стверджує, що відсутність у договорі умов щодо індексації орендної плати та оцінки об`єкта оренди порушує його право на отримання доходу, за захистом якого він звернувся до суду шляхом подання позову про розірвання договору. Тобто, апелянт вказує, що його порушене право полягає в тому, що у разі визначення в договорі умов щодо індексації орендної плати він міг би розраховувати на більший розмір доходу.

Апеляційний господарський суд зазначає, що позивачем не доведено, що він вчиняв дії, які передбачені договором, а саме : звертався до орендаря з пропозицією внести відповідні зміни до діючого більш ніж два роки договору. Натомість лише на при кінці дії договору позивач звернувся з позовом у даній справі.

Крім того, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що у березні 2018 року після укладення договору купівлі продажу нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 фізичним особам МТП "Стимул" перестав бути власником будівлі, частина якої є предметом оспорюваного договору оренди. Отже, права орендодавця за оспорюваним договором перейшли до нових власників будівлі.

Апеляційний господарський суд зазначає, що звернутись з позовом про визнання договору недійним може також інша особа, яка є заінтересованою щодо майна боржника.

За нормами цивільного законодавства суб`єктами оскарження правочину є сторони або інша заінтересована особа, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

МТП "Стимул" є орендарем нежитлової будівлі, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , за договором оренди, укладеним 27.12.2018 з новими власниками фізичними особами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На думку апеляційного господарського суду в цьому випадку наявні підстави для висновку, що МТП "Стимул" є заінтересованою особою щодо майна : нежитлового приміщення, розташованого м. Мерефа, АДРЕСА_2 , частина якого є предметом оспорюваного договору оренди з відповідачем.

Однак, поряд з цим, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що оскільки права орендодавця за оспорюваним договором оренди перейшли до нових власників приміщення - фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , то права МТП "Стимул" на отримання доходу від оренди майна, після укладення ним договору купівлі-продажу будівлі, не можуть зачіпатись відсутністю в спірному договорі умов про індексацію орендної плати. Оскільки після укладення договору купівлі продажу нежитлової будівлі, частина приміщень яких є предметом спірного договору оренди, саме до нових власників перейшли права орендодавця на ці приміщення.

Крім того, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим посилання місцевого господарського суду на те, що наслідком недосягнення сторонами договору згоди з усіх істотних умов є не недійсність договору, а те, що відповідний договір у такому разі вважається неукладеним (таким, що не відбувся), що передбачено частиною 8 статті 181 ГК України.

Позивач підписав оспорюваний договір, чим висловив згоду з його умовами. На протязі дії договору отримував орендну плату та не висловлював претензій та заперечень до орендаря.

Станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення договір виконувався.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що в даному випадку відсутня можливість застосування до спірних правовідносин частини 8 статті 181 ГК України, відповідно до приписів якої визначення договору як неукладеного (такого, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

До того ж, апеляційний господарський суд також приймає до уваги те, що дія договору закінчується 25.11.2019.

Отже, рішення місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог законне, обґрунтоване, прийняте при повному, належному та об`єктивному дослідженні обставин справи, вірному застосуванні норм матеріального і процесуального права та підлягає залишенню без змін, оскільки відсутні правові підстави для його скасування. Доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи та не доведені апелянтом, тому вона залишається без задоволення.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги витрати апелянта у вигляді сплаченого судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта відповідно до положень статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Малого торгівельного підприємства "Стимул" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2019 у справі № 922/1178/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.12.2019.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Т.Д. Геза

Суддя О.В. Плахов