ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. Справа№ 37/158

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

при секретарі Островерха В.Л.

за участю представників

від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» -Недашківська І.В., за довіреністю

від позивача: не з`явилися

від відповідача: не з`явилися

від третьої особи не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2019

у справі № 37/158 (суддя О.В. Котков)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство № 612 «ІККТ - Укрмонтаж»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Київська міська державна адміністрація

про стягнення 103 315 грн 58 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2013 у справі № 37/158 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство № 612 "ІККТ-Укрмонтаж" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 80 631 грн. 15 коп. основного боргу, 17 108 грн. 82 коп. інфляційних нарахувань, 2649 грн. 64 коп. трьох відсотків річних, 1033 грн. 16 коп. витрат на сплату державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Припинено провадження у справі в частині стягнення 2925,97 грн. основного боргу.

На виконання вищезазначеного рішення судом видано наказ від 20.12.2013, в якому зазначено, що він дійсний для пред`явлення до виконання до 20.12.2014.

28.08.2019 до Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшла заява про заміну сторони її правонаступником, в якій заявник просить здійснити на стадії виконання судового рішення у справі № 37/158 заміну сторони (стягувача) - Публічне акціонерне товариство "Київенерго" () його процесуальним правонаступником - Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" () відносно боржника - ТОВ ЖЕП-612 "ІККТ-Укрмонтаж" ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у задоволені заяви №30/1/1/3003 від 27.08.2019 «Про заміну сторони її правонаступником» Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у справі № 37/158 відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для здійснення процесуального правонаступництва. Суд виходив з того, що на момент укладення договорів про відступлення прав вимог строк пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.12.2013 року у справі №37/158 закінчився 20.12.2014.Доказів переривання строку давності пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 20.12.2013 року до виконання, а також доказів поновлення строку пред`явлення наказу суду до виконання заявником не надано.Подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом , виключає можливість задоволення такої заяви.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 про відмову у заміні сторони процесуальним правонаступником відступленого права у справі № 37/158. Ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву КП «Київтеплоенерго» про здійснення на стадії виконання судового рішення у справі № 37/158 заміни сторони (стягувача) Публічне акціонерне товариство «Київенерго», яке змінило назву на Акціонерне товариство «К.Енерго» його процесуальним правонаступником Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» відносно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство № 612 «ІККТ - Укрмонтаж».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 р. апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» у справі № 37/158 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач послався на те, що 20.12.2013 Господарським судом м. Києва на виконання рішення суду у справі № 37/158 було видано наказ, який неодноразово пред`являвся до органів Державної виконавчої служби. Строки для пред`явлення виконавчого документу неодноразово переривалися та поновлювалися відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження». 05.06.2016 ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (АТ «К.ЕНЕРГО») звернулося до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із заявою від 04.05.2016 № 94/21-2497 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 20.12.2013 № 37/158. 10.05.2016 державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП № 51022910. 19.01.2017 ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (АТ «К.ЕНЕРГО») отримано постанову Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 28.12.2016 №1092/23 у ВП № 51022910, про повернення виконавчого документу стягувачу. Відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-УІІІ із змінами, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404- VIII із змінами, який вступив в дію, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. У частині 4 зазначеної статті зазначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. Частина 5 зазначеної вище статті передбачає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Наказ Господарського суду м. Києва від 20.12.2013 № 37/158 було повернуто ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (АТ «К.ЕНЕРГО») 19.01.2017, тому строк, встановлений судом відповідно до вимог чинного законодавства у цьому документі, для пред`явлення відповідного документу до примусового виконання, було перервано пред`явленням наказу суду до виконання та поновлено з дня його повернення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 та призначено справу № 37/158 до розгляду на 17.12.2019.

Представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

17.12.2019 представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача та третьої особи.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 9487001 від 17.11.2003, рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2013 у справі № 37/158 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство № 612 "ІККТ-Укрмонтаж" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 80 631 грн. 15 коп. основного боргу, 17 108 грн. 82 коп. інфляційних нарахувань, 2649 грн. 64 коп. трьох відсотків річних, 1033 грн. 16 коп. витрат на сплату державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Припинено провадження у справі в частині стягнення 2925,97 грн. основного боргу.

На виконання вказаного рішення, судом було видано наказ від 20.12.2013, відповідно до якого стягувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство № 612 "ІККТ-Укрмонтаж", а боржником - Публічне акціонерне товариство «Київенерго» строк для пред`явлення наказу до виконання - до 20.12.2014.

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про заміну стягувача.

Заява мотивована тим, що за угодами про відступлення права вимоги до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" перейшли права вимоги як стягувача у справі № 37/158, а тому посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України та ст. 334 Господарського процесуального кодексу України, просить суд здійснити заміну сторони (стягувача) Публічне акціонерне товариство «Київенерго» на його правонаступника Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про заміну стягувача у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII (аналогічні положення були закріплені у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє добровільно або під примусом дії на виконання рішення суду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права, фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку, для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Відповідно до ч. 1 статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Приписами ч. 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України визначено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, для вирішення питання можливості правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Особа, звертаючись до суду із заявою про заміну позивача (стягувача) з примусового виконання наказу господарського суду у справі на його правонаступника у зв`язку з переходом до останнього права вимоги відповідно до договору про відступлення права вимоги повинна довести належними та допустимими доказами, за яким саме правочином до неї перейшли права вимоги відносно боржника і який обсяг цих прав.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 Цивільного кодексу України).

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (статті 516 Цивільного кодексу України).

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії судового процесу.

Судом встановлено, що 11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 (надалі - договір № 601-18), за яким, в порядку та на умовах визначених договором, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936,91 грн. станом на 01.08.2018 із урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів.

Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку № 1 до цього договору. Всі права переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку № 1 до цього договору (п. 1.2. договору № 601-18).

Відповідно до п. 1.3. договору № 601-18 з укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отримання боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору, у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 до цього договору.

Відступлення права вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойки (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню із споживача (споживачів), визначаються окремим договором.

Згідно з витягом з додатку № 1 до договору, первісний кредитор відступив новому кредитору, зокрема право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство № 612 "ІККТ - Укрмонтаж" в розмірі 80 631,15 грн.

11.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (кредитор) та Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 603-18 (надалі - договір № 603-18), відповідно до якого ПАТ "Київенерго" відступило, а КП "Київтеплоенерго" набуло право грошової вимоги споживачів (юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, перелік яких визначений у додатках до договорів про відступлення права вимоги від 11.10.2018 № 601-18, від 11.10.2018 № 602-18) теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплатити неустойку (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційні нарахування, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та /або можуть бути нараховані та /або виникнути після дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі що підлягають стягненню із споживачів.

Перелік споживачів та склад вимог (неустойка (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційні нарахування, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) у вже розпочатих спорах та/або рішеннях суду та/або виконавчих провадженнях зазначаються у додатках № 1, № 2, № 3, № 4 до цього договору (п. 1.2. договору № 603-18).

Відповідно до п. 1.3. договору № 603-18, з укладенням договору № 603-18 та договорів про відступлення права вимоги від 11.10.2018 № 601-18, № 602-18, новий кредитор набуває право отримання/вимоги від споживачів, які визначені в додатках № 1, № 2, № 3, № 4 до цього договору та вказаних договорів про відступлення права вимоги до споживачів додаткових сум стягнення у зв`язку з неналежним виконанням споживачами договорів/угод, укладених кредитором понад ті, що є предметом судового розгляду чи підтверджені судовими рішеннями, не допускаючи подвійного стягнення коштів з одного й того самого споживача за той самий борг та період його виникнення.

На підтвердження факту переходу від ПАТ "Київенерго" до КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" прав вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство № 612 "ІККТ - Укрмонтаж" за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 9487001 від 17.11.2003 року заявник надав додаток № 3 до договору № 603-18 про відступлення прав вимоги від 11.10.2018 року.

З пункту № 787 додатку № 3 до договору № 603-18 про відступлення прав вимоги від 11.10.2018 року вбачається, що ПАТ "Київенерго" відступило, а КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" набуло право вимоги до ТОВ ЖЕП-612 "ІККТ - Укрмонтаж" () згідно договору (особовий рахунок) - 9487001, дата рішення суду - 04.12.2013, № 37/158, дата наказу суду - 20.12.2013, сума основного боргу - 80 631,15 грн., інфляційна складова боргу - 17 108,82 грн., 3% річних - 2649,64 грн., судовий збір/державне мито - 118,00 грн., всього (без основного боргу) - 19 876,46 грн.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п. 2 ч. 4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року N 1404-VIII, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року N 606-XIV).

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість "штучно" збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Таким чином, заміна сторони (стягувача) виконавчого провадження неможлива, якщо заява була подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

Щодо наведеного застосування норм матеріального і процесуального права до спірних правовідносин касаційним господарським судом у складі Верховного Суду викладено висновки в постанові від 25.06.2019 року у справі № 910/10031/13.

Відповідно до ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що строк пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва № 37/158 від 20.12.2013, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2013, закінчився 20.12.2014 року.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

а) пред`явленням виконавчого документа до виконання;

б) частковим виконанням рішення боржником;

в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Аналогічні положення закріпленні і у статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (за виключенням п. б).

Відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України від 06.11.1991 № 1798-ХII, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Аналогічні положення закріпленні у статті 329 Господарського процесуального кодексу України (нова редакція від 15.12.2017 № 1798-ХII ).

Доказів переривання строку давності пред`явлення наказу Господарського суду міста № 37/158 від 20.12.2013 до виконання, як і доказів поновлення строку пред`явлення наказу суду до виконання не було надано Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» суду першої інстанції.

Подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для заміни стягувача у справі № 37/158.

Доказів неможливості подання до суду першої інстанції переривання строку давності пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва № 37/158 від 20.12.2013 до виконання, як і доказів поновлення строку пред`явлення наказу з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, останнім суду апеляційної інстанції не надано, тоді як відповідно до ч. 3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи викладене, враховуючи межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обмеження щодо прийняття доказів судом апеляційної інстанції, визначені ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, не надання позивачем доказів неможливості подання до суду першої інстанції переривання строку давності пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва № 37/158 від 20.12.2013 до виконання, як і доказів поновлення строку пред`явлення наказу з причин, що об`єктивно не залежали від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», господарський суд апеляційної інстанції не може прийняти та здійснити дослідження поданих Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» доказів.

Доводи Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в апеляційній скарзі про відсутність вимоги суду першої інстанції надати докази виконання/невиконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 37/158 від 04.12.2013у зв`язку з чим апелянт не знав та не міг знати про недостатність доказів для встановлення факту переривання/поновлення строку давності пред`явлення виконавчого документу у даній справі не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають приписам п.4 ч.2 ст.42, ст.ст.80,81 Господарського процесуального кодексу України, за якими обов`язок подання доказів суду покладений на учасників справи, у визначені нормами процесуального права строки та порядку, а також визначено порядок витребування доказів судом.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі № 37/158 прийнята з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі № 37/158 - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі № 37/158 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

3. Матеріали справи № 37/158 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.12.2019.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова