УХВАЛА

м. Київ

16.12.2019Справа № 910/16346/19

За позовом Фізичної особи-підприємця Квятківської Ірини Анатоліївни
доКомунального підприємства «Київтранспарксервіс»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Київська міська рада
провизнання договору продовженим

Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Квятківська Ірина Анатоліївна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», в якому просить визнати Договір від 31.05.2016 №ДНП-2016-05/01 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування продовженим на той самий строк на підставі пункту 6.3 Договору, а саме: з 31.12.2018 по 31.07.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за 30 днів до закінчення дії вищевказаного договору жодна зі сторін не попередила про свій намір припинити цей договір, а тому у відповідності до п. 6.3 його дію було автоматично продовжено до 31.07.2021. Однак, як вказує позивач, в порушення п. 2.1.5 договору відповідачем оголошено про проведення продажу майна, визначеного договором, через систему «Prozorro».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Фізичної особи-підприємця Квятківської Ірини Анатоліївни було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

12.12.2019 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить до набрання рішенням суду у даній справі законної сили заборонити Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» організовувати відкриті торги (аукціон) до закінчення розгляду спору по суті, через будь-яких торговельних посередників для проведення електронних торгів по лоту UA-PS-2019-12-03-000005-1 право на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, просп. Соборності, 21, в межах ІІІ територіальної зони паркування м.Києва, що включає 42 місця для платного паркування транспортних засобів, а також 5 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 відкрито провадження у справі №910/16346/19, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Київську міську раду третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та призначено підготовче засідання у справі на 16.01.2020.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Квятківської Ірини Анатоліївни про забезпечення позову, суд відзначає таке.

Заява мотивована тим, що з офіційної електронної платформи «Прозорро» позивачу стало відомо про те, що Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» оголосило про проведення аукціону з реалізації лоту - право на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, просп. Соборності, 21, а межах ІІІ територіальної зони паркування м.Києва, що включає 42 місця для платного паркування транспортних засобів, а також 5 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю.

Як стверджує позивач, якщо до закінчення розгляду даної справи право на експлуатацію спірного майданчика для паркування транспортних засобів буде передано третім особам, Фізична особа-підприємець Квятківська Ірина Анатоліївна не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за її позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів останньої, за захистом яких вона звернулася до суду у даній справі.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд відзначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому, господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам, а також оцінивши додані до неї докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення.

Так, на переконання суду, заборона Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» організовувати відкриті торги (аукціон) по лоту право на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, просп. Соборності, 21, в межах ІІІ територіальної зони паркування м.Києва, що включає 42 місця для платного паркування транспортних засобів, а також 5 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, є фактично прийняттям судового рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Запропоновані позивачем заходи забезпечення позову за своїм змістом фактично направлені на негайне досягнення інтересу позивача, тоді як спір не вирішується по суті і судом не надається оцінка підстав та доказам у справі в їх сукупності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 136 - 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Квятківської Ірини Анатоліївни про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повної ухвали. При цьому, згідно з п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.М. Смирнова