ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.09.2019 Справа №910/7155/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін матеріали справи

за позовом Управління поліції охорони в м.Києві, м.Київ

до Акціонерного товариства «Київенерго», м.Курахове Донецької області

про стягнення 1179,17грн переплати за теплову енергію, 88,76грн інфляційних, 259,65грн пені, 22,00грн 3% річних.

СУТЬ СПОРУ:

Управління поліції охорони в м.Києві звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 1179,17грн переплати за теплову енергію, 88,76грн інфляційних, 259,65грн пені, 22,00грн 3% річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі №910/7155/19 позовну заяву Управління поліції охорони в м.Києві передано за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області.

Позов обґрунтований наявністю правових підстав для повернення суми переплати за договором №910419/42/29/7-ГСП/2018 від 15.01.2018 про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді), який сторонами розірвано з 30.04.2018 додатковою угодою від 30.11.2018, а також простроченням відповідачем повернення суми переплати.

Після відкриття провадження у справі на вимогу ухвали суду від 31.07.2019 позивач надав лист від 21.08.2019 (вх.№17122/19 від 27.08.2019) з письмовими поясненнями та доказами здійснення оплат за договором №910419/42/29/7-ГСП/2018 від 15.01.2018 (а.с.75-80).

Відповідач без поважних причин не скористався передбаченим ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України правом надати відзив на позов та довести обставини, що мають значення для вирішення спору по суті, з огляду на що відповідно до приписів ч.ч.4, 9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.7, 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

15.01.2018 Управління поліції охорони в м.Києві (Замовник, позивач) та Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (Учасник, відповідач) уклали договір про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді) №910419/42/29/7-ГСП/2018 (далі Договір; а.с.8-11), згідно з п.п.1.1., 1.2. якого Учасник зобов`язався поставити Замовнику товар (09320000-8 «теплова енергія у гарячій воді»), а Замовник прийняти і оплатити товар в порядку і строки згідно з Договором.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Реєстр) протягом розгляду цієї справи відповідач змінив повне та скорочене найменування: станом на 30.09.2019 за ідентифікаційним кодом 00131305 в Реєстрі значиться Акціонерне товариство «К.ЕНЕРГО» (дані про реєстрацію змін до установчих документів відповідача внесені 09.08.2019 Витяг з Реєстру № від 30.09.2019). Отже, відбулась зміна найменування юридичної особи-відповідача, яка не є процесуальною дією, але враховується судом в подальшому.

Відповідно до п.4.2. Договору розрахунки проводяться щомісяця: шляхом оплати Замовником вартості спожитої теплової енергії протягом 3-х діб після пред`явлення Учасником рахунка на оплату товару або після підписання сторонами акта приймання-передавання товарної продукції за звітній період згідно з Додатком №4; шляхом попередньої оплати, яка здійснюється на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» у термін до 01 числа звітного періоду у розмірі згідно з Додатком №1 «Обсяги постачання теплової енергії Замовнику» до Договору.

Згідно з п.7.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та Договором. За умовою п.7.2. Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Учасник сплачує Замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а у разі здійснення попередньої оплати Учасник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2018 включно, а в частині проведення розрахунків до їх повного завершення (п.10.1. Договору).

Додатковою угодою від 11.10.2018 про розірвання Договору сторони домовились розірвати з 30.04.2018 Договір, у зв`язку з чим з вказаної дати припинити зобов`язання Учасника перед Замовником щодо постачання теплової енергії (п.1. Додаткової угоди, а.с.14). Відповідно до п.2. додаткова угода набирає чинності з дати ї підписання сторонами.

Договір та додаткова угода від 11.10.2018 до нього підписані представниками обох сторін та скріплені їхніми печатками.

Згідно зі ст.653 Цивільного кодексу (далі ЦК) України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч.2); у разі розірвання договору зобов`язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (ч.3).

Отже, умови додаткової угоди від 11.10.2018 про розірвання Договору не суперечать приписам ч.3 ст.653 ЦК України.

Відповідно до підписаного обома сторонами акту від 30.11.2018 звіряння розрахунків за теплову енергію за Договором станом на 01.12.2018 за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 1179,17грн (а.с.16).

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів. Так, відповідно до пояснень, викладених у листі від 21.08.2019 (вх.№17122/19 від 27.08.2019, а.с.75), листи «Про повернення коштів» №1901/43/29/7/01-2018 від 06.07.2018 (а.с.17), №2174/43/29/7/01-2018 від 13.08.2018 (а.с.18) та №2984/43/29/7/01-2018 від 13.11.2018 (а.с.19) були вкинуті до абонентської скриньки АТ «Київенерго» за адресою: м.Київ, вул.Мельникова, 31, а направлення відповідачу претензії №73/43/29/5/02-2019 від 11.01.2019 (а.с.20) підтверджується чеком ПАТ «Укрпошта» №509 від 15.01.2019 (а.с.60).

Доказів на спростування викладених обставин відповідач протягом розгляду справи не надав.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з приписом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом ч.2, п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 ЦК «Набуття та збереження майна без достатньої правової підстави» застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна або потерпілого.

Виходячи із системного аналізу норм глави 83 ЦК України, положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави поширюються і на безпідставно набуті грошові суми.

При цьому, зобов`язання повернути набуте та/або збережене без достатньої правової підстави майно має місце за наявності таких умов:

1) існує факт набуття або збереження майна;

2) набуття або збереження майна мало місце саме за рахунок іншої особи;

3) встановлена відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (зокрема, якщо мала місце помилка, обман, випадковість або якщо підстава для набуття майна згодом відпала).

Враховуючи те, що додатковою угодою від 11.10.2018 сторони розірвали Договір про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді) №910419/42/29/7-ГСП/2018 від 15.01.2018, суд визнає, що у відповідача відсутні будь-які передбачені законом, іншим правовим актом чи правочином правові підстави для утримання (збереження) грошових коштів позивача в сумі 1179,17грн.

Оскільки відповідач не довів наявність правової підстави для збереження грошових коштів позивача в сумі 1179,17грн або факту повернення цих коштів позивачу, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення суми переплати за теплову енергію.

Предметом розгляду у даній справі є також вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за період 11.10.2018 23.05.2019 (а.с.15).

Позивач здійснив розрахунок вказаних нарахувань, визначивши 11.10.2018 дату підписання додаткової угоди про розірвання Договору першим днем прострочення виконання зобов`язання, що є помилковим з огляду на таке.

Врахувавши правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 та від 29.05.2019 у справі №6/363, суд дійшов висновку про те, що 11.10.2018 з моменту розірвання сторонами Договору їх договірні правовідносини з огляду на положення ч.2 ст.653, ст.1212 ЦК України трансформувалися на обов`язок відповідача сплатити позивачу грошові кошти у сумі 1179,17грн, тобто на грошове зобов`язання. Але прострочення такого грошового зобов`язання не може відбутися безпосередньо в день його виникнення. Отже, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з повернення коштів, підстава для набуття яких відпала, з 12.10.2018.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц виклала висновок про те, що положеннями ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто положення цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже, у разі прострочення виконання зобов`язання щодо повернення безпідставно збережених грошей відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нараховуються 3% річних від простроченої суми та інфляційні.

Водночас здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань (а.с.15) частково суперечить суті та призначенню інституту індексації простроченої заборгованості з огляду на таке. Позивач здійснив нарахування інфляційних за період прострочення виконання, який не дорівнює повному календарному місяцю інфляційні за період жовтень 2018 року нараховані на суму грошового зобов`язання, простроченого лише з 12 жовтня 2018 року, в той час як індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. В розрахунок також мають включатися й періоди часу, в які мала місце дефляція. При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до нього відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України стягнення інфляційних втрат за такий місяць (див. постанову Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18.)

Право Замовника нарахувати пеню у разі неповернення Учасником попередньої оплати передбачене п.7.2. Договору.

Здійснивши перевірку розрахунків заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних, суд встановив, що стягненню на користь позивача підлягають:

- 259,61грн пені за період 12.10.2018 23.05.2019;

- 21,71грн 3% річних за період 12.10.2018 23.05.2019;

- 76,29грн інфляційних втрат за період листопад 2018 року травень 2019 року.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір в сумі 1905,06грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 13, 14, 74, 76-79, 86, 129, 165 (ч.ч.4, 9), 178 (ч.2), 210, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Управління поліції охорони в м.Києві до Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО» про стягнення 1179,17грн переплати за теплову енергію, 88,76грн інфляційних, 259,65грн пені, 22,00грн 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО» (85612, Донецька область, Мар`їнський район, м.Курахове, вул.Енергетиків, буд.34; ідентифікаційний код 00131305) на користь Управління поліції охорони в м.Києві (04050, м.Київ, вул.Студентська, буд.9; ідентифікаційний код 40109147) 1179,17грн переплати за теплову енергію, 76,29грн інфляційних, 259,61грн пені, 21,71грн 3% річних, 1905,06грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів підп.17.5 п.17 ч.1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний 07.10.2019.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 3 прим.:

1 до справи, 2 сторонам