ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2019 Справа № 914/2146/19

За позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія», с.Зубра, Пустомитівського району Львівської області

про стягнення 26'000,40 грн. заборгованості,

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Муравець О.М.

Представники сторін:

від позивача: Коцелко Ю.В.,

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу - програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія» про стягнення 26'000,40 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у порушення умов договору №3/08-03 оренди нерухомого майна, що належить комунальній власності від 01.08.2003 року, за умовами якого відповідач отримав в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, проте договірні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість станом на 01.05.2019 року в розмірі 26'000,40 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.10.2019 р. справу № 914/2146/19 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.10.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, явку сторін визнано обов`язковою.

Ухвалою від 21.11.2019 р. Господарський суд Львівської області ухвалив відкласти судове засідання на 12.12.2019 р.

Представник позивача у судове засідання 12.12.2019 р. з`явився, позовні вимоги підтримав повністю.

У судові засідання, що відбулися 21.11.2019 р. та 12.12.2019 р. представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, вимог суду не виконав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження та усі судові засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідачем, у свою чергу, не повідомлено про причини неявки в судові засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні 12.12.2019 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

04.07.2014 р. між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергія» (орендар) укладено договір № 3/08-03 оренди нерухомого майна, що належить комунальній власності, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: приміщення ГРУ-6,3 кВ на 2 комірки, приміщення ГЩУ, приміщення РУСН 0,5 кВ, приміщення 3 комірок трансформаторів власних потреб, розміщене за адресою: м.Львів, вул.Козельницька, 5, що знаходяться на балансі ТЕЦ ЛМКП «Львівтеплоенерго», вартість якого визначена, згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою 39'514,00 грн. (п.1.1. договору).

Площа майна, що є предметом оренди, становить 161,6 кв.м. (додаток №1 до договору).

Згідно п.3.1 договору орендна плата визначається на підставі «Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м.Львова», затвердженої Ухвалою Львівської міської ради № 98 від 31.10..2002 р. відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оренду державного та комунального майна» і становить без ПДВ за перший місяць оренди 194.41 грн. Нарахування ГІДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата перераховується орендарем орендодавцю щокварталу не пізніше 12-го числа місяця, що настає за звітним кварталом (п.3.2 договору).

Відповідно до п. 10.1. договору цей договір укладено строком на сім років, що діє з 01.08.2003 р. до 01.08.2010 р. включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.10.6. договору).

01.10.2003 р. сторонами договору підписано акт приймання-передачі в оренду майна ЛМКП «Львівтеплоенерго».

01.02.2010 р. сторони внесли зміни до договору, уклавши додаткову угоду № 3 про внесення змін і доповнень до договору, відповідно до якої було змінено розмір орендної плати.

Як стверджує позивач, з жовтня 2018 року по квітень 2018 року відповідач повинен був оплатити 26'000,40 грн. орендної плати, що підтверджується підписаними сторонами розрахунком оренди (додаток №1 до договору) та актами надання послуг: № 1725 від 31.10.2018 р. на суму 3'606,13 грн., № 1916 від 30.11.2018 р. на суму 3'656,61 грн., № 2067 від 31.12.2018 р. на суму 3'685,86 грн., № 110 від 31.01.2019 р. на суму 3'722,72 грн., № 299 від 28.02.2019 р. на суму 3'741,33 грн., № 438 від 31.03.2019 р. на суму 3'775,00 грн., № 562 від 30.04.2019 р. на суму 3'812,75 грн. Однак орендар не здійснив оплати за користування майном.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору № 3/08-03 оренди нерухомого майна, що належить комунальній власності.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендною є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до пункту 5.2 договору відповідач зобов`язувався своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

У п.3.2 договору сторони погодили, що орендна плата перераховується орендарем орендодавцю не пізніше 12-го числа місяця, що настає за кварталом.

З матеріалів справи випливає, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо оплати за користування майном за період з жовтня 2018р. по квітень 2019р. на суму 26'000,40 грн., тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням № 15643 від 28.08.2019 р. на суму 1' 921,00 грн.

Оскільки суд приймає рішення про задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240, 241, 247-248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія» (81135, Львівська область, Пустомитівський район, с.Зубра, вул.Б.Хмельницького, 27; ) на користь Львівського міського комунального підприємства (79040, м.Львів, вул.Д.Апостола,1; ) 26'000,40 грн. заборгованості з орендної плати та 1'921,00 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.12.2019 р.

Суддя Яворський Б.І.