РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2019Справа № 910/12984/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Відшкодування" (79008, м. Львів, пл. Соборна, 12-А/27)

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32, літ. В)

про стягнення 17 829,12 грн

Представники: без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Відшкодування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" про стягнення 17 829,12 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що в результаті виникнення 14.12.2018 дорожньо-транспортної пригоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останній визнав свою вину в ДТП, ОСОБА_1 подав заяву про виплату страхового відшкодування до ТзДВ "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" (надалі - відповідач). Проте, відповідач виплатив суму страхового відшкодування лише у розмірі 15223,28 грн., яка є меншою від оціненої вартості ремонту пошкодженого автомобіля. В подальшому, 10.05.2019 між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка мале місце 14.12.2018, до відповідача, що стало наслідком звернення ТОВ "Юридична компанія "Відшкодування" з позовом до суду про стягнення страхового відшкодування та пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Відшкодування" без руху в порядку ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу час для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду, а саме надати докази перерахування грошових коштів у розмірі 15 223,28 грн, опис вкладення у цінний лист як доказ направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

07.10.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивачем надано копію опису вкладення в цінний лист про направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача та зазначив, що докази часткової сплати знаходяться у відповідача та завірені належним чином додатки до позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/12984/19 та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.10.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що у зв`язку із залученням аварійного комісара була встановлена обопільна вина водіїв у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 14.12.2018, а відтак, відповідачем було сплачено ОСОБА_1 50% від розміру страхового відшкодування.

Цією ж датою відповідачем було подано клопотання про продовження строку для подання додатків до звіту №211/19 від 29.01.2019.

30.10.2019 канцелярії суду надійшло клопотання відповідача про долучення додаткових доказів по справі.

Оскільки вищевказане клопотання відповідача було подано до суду в межах строку встановленого ухвалою суду від 11.10.2019, суд долучає останнє до матеріалів справи.

Позивач своїм правом передбаченим ст. 166 ГПК України не скористався, відповіді на відзив не подав.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

14 грудня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Volkswagen", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу "Renault", державний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_1 .

За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди її учасниками було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).

З наявного у матеріалах справі Європротоколу вбачається, що ДТП сталась внаслідок порушення водієм автомобіля "Volkswagen", державний номер НОМЕР_1 , правил дорожнього руху, вина останнього визнана.

17 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту №211/19 про оцінку автомобіля від 29.03.2019, зробленого на замовлення Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус", вартість відновлювального ремонту автомобіля "Renault", державний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 30 446,57 грн.

Згідно страхового акту №ЦВ-ЦВ-7923 від 06.03.2019 позивачем було виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 15 223,28 грн, що є 50% від оціненої вартості ремонту транспортного засобу. В обґрунтування даної виплати відповідач повідомив, що в настанні ДТП були винні обоє водіїв, а відтак, сума страхового відшкодування підлягає зменшенню.

10 травня 2019 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги №1/19, відповідно до якого позивач набув право вимоги страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка мала місце 14.12.2018.

Повідомленням про відступлення права вимоги №8175 від 10.06.2019 позивач довів до відома відповідача про укладення договору №1/19 від 10.05.2019 та просив сплатити страхове відшкодування у розмірі 15 223,28 грн.

Листом вих.. №ЦВ-ЦВ-7923/7 від 26.06.2019 відповідач повідомив, що 07.03.2019 виплата страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу "Renault", державний номер НОМЕР_2 , була здійснена на користь ОСОБА_1 .

Оскільки, відмова відповідача у виплаті іншої частини страхового відшкодування, на думку позивача, є незаконної та необґрунтованою, останній просить суд стягнути з відповідача 15 223,28 грн страхового відшкодування та 2 605,84 грн пені.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

З набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", дозволено учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("Європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Так, згідно з п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яціння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Умови заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке надається Страховику чи Моторному (транспортному) страховому бюро України водієм транспортного засобу на виконання підпункту 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також застосування Типових схем дорожньо-транспортних пригод та розподілу відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду при оформленні документів по дорожньо-транспортним пригодам без участі уповноважених на те працівників міліції визначено Інструкцією щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція), затверджена протоколом Президії МТСБУ від 11.08.11 №274/2011.

Відповідно до п. 1 вказаної вище Інструкції, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) це письмове повідомлення встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із п. 2 Інструкції, Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.

Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є, відповідно, підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

При цьому, при оформленні дорожньо-транспортної пригоди у такий спосіб (складення її учасниками європротоколу без виклику відповідного підрозділу МВС України) не складається постанова про адміністративне правопорушення та не направляються матеріали дорожньо-транспортної пригоди до суду для притягнення відповідальної за вчинення такої пригоди особи до відповідальності.

Тобто, унеможливлюється існування відповідних судових рішень (про притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності), які б встановлювали вину учасника дорожньо-транспортної пригоди.

Наведені обставини не можуть бути підставою для відмови в задоволенні відповідного позову, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку/злочину.

Таким чином, при вирішенні спорів, які виникають з правовідносин по виплаті страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у випадку оформлення учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду без інформування відповідного підрозділу Національної поліції України про її настання суд повинен самостійно, на підставі визначених в такому повідомленні даних, визначити особу, відповідальну за заподіяння шкоди.

Як вбачається із повідомлення про ДТП від 14.12.2018, останнє заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми та у п. 14 вказаного повідомлення ОСОБА_2 визнана вина у вчинені даної ДТП.

У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, визнається судом як належний доказ вини ОСОБА_2 , що скоїв ДТП.

Таким чином, вищенаведене спростовує твердження відповідача щодо обопільної вини обох водіїв у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 14.12.2018.

Крім того, суд зауважує, що наданий відповідачем рапорт від 04.03.2019, у якому аварійним комісаром ОСОБА_3 була встановлена вина обох водіїв, не приймається судом до уваги, оскільки аварійний комісар у відповідності до п. 2 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 8 від 05.01.1998 року з`ясовує лише причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків, а не встановлює винуватців ДТП.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено судом, станом на момент вчинення ДТП автомобіль "Volkswagen", державний номер НОМЕР_1 , був застрахований згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АМ/6245862) у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" з лімітом відповідальності за заподіяну шкоду майну у розмірі 100 000,00 грн. та з франшизою у розмірі 0,00 грн.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Renault", державний номер НОМЕР_2 , відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Звіту №211/19 про оцінку автомобіля від 29.03.2019, яким була встановлена вартість відновлювального ремонту автомобіля "Renault", державний номер НОМЕР_2 у розмірі 30 446,57 грн, та складеного відповідачем страхового акту №ЦВ-ЦВ-7923 від 06.03.2019, ОСОБА_1 було виплачено лише 50% від оціненої вартості пошкодженого автомобіля у розмірі 15 223,28 грн.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Судом встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги №1/19 (цесії) від 10.05.2019 ОСОБА_1 було відступлено, а позивачем прийнято право вимоги страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 14.12.2018.

У пункті 1.2. вищевказаного договору передбачено, що право вимоги відступається на всю суму основного боргу та право вимоги сплати пені, інфляційних втрат, за прострочення виконання грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що повідомленням №8175 від 10.06.2019 позивач звертався до відповідача з вимогою сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 15 223,28 грн, проте, остання була залишена без задоволення.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 15 223,28 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується вимог позивача про стягнення пені у розмірі 2 605,84 грн, нарахованої за період прострочення з 18.03.2019 по 12.09.2019, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 992 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом).

Відповідно до п. 36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з п. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, враховуючи встановлений п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк та те, що претензія про виплату (страхового) відшкодування була отримана Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" 17.12.2018, відповідач мав сплатити страхове відшкодування до 17.03.2019. Таким чином, прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування на суму 15 223,28 грн відбулось з 18.03.2019, як правильно визначено позивачем у наданому до суду розрахунку.

Перевіривши заявлену до стягнення суму пені, суд встановив, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки за перерахунком суду, за загальний період прострочення з 18.03.2019 по 12.09.2019, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 2 602,97 грн, згідно наведеного розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
15223.2818.03.2019 - 25.04.20193918.0000 %0.099 %*585.57
15223.2826.04.2019 - 06.06.20194217.5000 %0.096 %*613.10
15223.2807.06.2019 - 18.07.20194217.5000 %0.096 %*613.10
15223.2819.07.2019 - 05.09.20194917.0000 %0.093 %*694.85
15223.2806.09.2019 - 12.09.2019716.5000 %0.090 %*96.34

Отже, з огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Відшкодування" на загальну суму 17 826,25 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32, літ. В, ідентифікаційний код 20448234) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Відшкодування" (79008, м. Львів, пл. Соборна, 12-А/27, ідентифікаційний код 38142410) страхове відшкодування у розмірі 15 223 (п`ятнадцять тисяч двісті двадцять три) грн 28 коп., пеню у розмірі 2 602 (дві тисячі шістсот дві) грн. 97 коп. та судовий збір у розмірі 1 920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн 69 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.12.2019

Суддя Л. Г. Пукшин