ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Справа№ 920/169/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Бовсуновській Ю.В.,

за участю представників:

від позивача - Рибницька І.О., адвокат, довіреність № б/н від 08.01.19, Шимко А.П., адвокат, довіреність № 26 від 16.08.19;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шкриль Лариси Григорівни на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.11.2019 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №920/169/18 (головуючий суддя - Заєць С.В., судді - Соп`яненко О.Ю., Жерьобкіна Є.А., повний текст складено - 08.11.2019) за позовом товариства реалізації інженерних задач "Тріз" ЛТД/товариство з обмеженою відповідальністю до Фізичної особи - підприємця Шкриль Лариси Григорівни про стягнення 300 000,00 грн.

встановив наступне.

Позивач у березні 2018 року звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача 300000,00 грн. безпідставно отриманих коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач помилково перерахував відповідачу за платіжним дорученням грошові кошти із зазначенням в графі призначення платежу - оплата за надання юридичних послуг згідно договору без номеру від 14.01.2014. При цьому, між позивачем та відповідачем такий договір не укладався, будь-які зобов`язання між сторонами взагалі відсутні. Незважаючи на вимогу позивача про повернення грошових коштів, відповідач відмовляється їх повернути. Тому позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 16.05.2018 у позові відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 у справі рішення Господарського суду Сумської області від 16.05.18 у даній справі скасовано, позовні вимоги задоволені.

Постановою Верховного суду від 20.12.2018 касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Шкриль Лариси Григорівни задоволено частково. Рішення господарського суду Сумської області від 16.05.2018 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 у справі № 920/169/18 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Сумської області.

Відповідачем подано до суду заяву про призначення експертизи, відповідно до якої останній просив поставити на вирішення експерта наступне питання: чи підтверджується документально заборгованість ТОВ "Тріз" ЛТД (ТОВ) перед ФОП Шкриль Л.Г. за Договорами від 31.12.2013, від 14.01.2014, за період з 31.12.2013 на день винесення ухвали суду про призначення експертизи, оскільки розрахунки були проведені в вказаний період?

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.11.2019 заяву відповідача про призначення у справі судово-економічної експертизи - задоволено частково; призначено у справі № 920/169/18 судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Сумському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса; поставлено перед експертом наступне питання: чи підтверджується документально заборгованість ТОВ "Тріз" ЛТД (ТОВ) перед ФОП Шкриль Л.Г. за Договором про надання юридичних послуг від 14.01.2014 на день винесення ухвали суду про призначення експертизи? В іншій частині заяви про призначення експертизи - відмовлено.

Дана ухвала в частині призначення експертизи мотивована тим, що без її проведення, на думку суду першої інстанції, неможливо ухвалити у даній справі об`єктивне, законне та справедливе рішення, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

В частині поставлення на вирішення експертизи питання щодо підтвердження документально заборгованості ТОВ "ТРІЗ ЛТД (ТОВ) перед ФОП Шкриль Л.Г. за договором від 31.12.2013 судом було відмовлено, оскільки, Верховний Суд у постанові від 20.12.2018 у даній справі пунктом 52 зазначив, що під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене у Постанові та на підставі належних доказів з`ясувати обставини щодо наявності чи відсутності у відповідача правових підстав для набуття спірних грошових коштів, зокрема, сплати їх позивачем у межах або поза межами платежів, передбачених Договором від 14.01.2014.

Не погодившись із вказаною ухвалою, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на недоцільність призначення у даній справі судової експертизи для встановлення заборгованості "ТРІЗ ЛТД (ТОВ) перед ФОП Шкриль Л.Г. за договором від 14.01.2014, оскільки, за доводами скаржника, сума переплати була зарахована відповідачем в рахунок погашення зобов`язань по договору від 31.12.2013.

Також, апелянт зазначає, що вирішення питання, поставленого місцевим господарським судом, не потребує спеціальних знань.

Від позивача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив проти доводів, наведених апелянтом, та просив застосувати до скаржника заходи процесуального примусу, передбачені ст. 135 Господарського процесуального кодексу України, у вигляді штрафу.

Так, на думку позивача, суперечлива поведінка відповідача у питанні призначення судової експертизи по даній справі та в подальшому подання апеляційної скарги і стверджування про відсутність підстав для її проведення є зловживанням процесуальними правами та має наслідком застосування заходів, визначених ст. 135 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши вказане клопотання, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (частина друга статті 43 Господарського процесуального кодексу України).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Згідно зі статтею 131 Господарського процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

З огляду на те, що ухвала суду першої інстанцій про призначення експертизи та зупинення провадження у справі підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до приписів пунктів 11 та 12 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України, а апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу від 07.11.2019 було подано відповідачем вперше, колегія суддів не вбачає у діях ФОП Шкриль Л.Г. зловживання процесуальними правами та доходить висновку про відсутність підстав застосування до неї заходів процесуального примусу.

Представники позивача в судовому засіданні надали пояснення, якими просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Відповідач (апелянт) правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить витяг з офіційного сайту акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення який містить інформацію про отримання адресатом ухвали апеляційного суду про призначення справи до розгляду на 18.12.2019.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, з огляду на наявність викладеної позиції скаржника, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню, з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 300000,00 грн. безпідставно отриманих коштів

Як вже вказувалося, місцевий господарський суд на вирішення експерта поставив питання стосовно того, чи підтверджується документально заборгованість ТОВ "Тріз" ЛТД (ТОВ) перед ФОП Шкриль Л.Г. за Договором про надання юридичних послуг від 14.01.2014.

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до пункту 1.2.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (далі - Інструкція), додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.

Крім того, слід зазначити, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Зазначена позиція викладена в п. 19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення експертизи".

На думку суду першої інстанції для встановлення обставин наявності чи відсутності заборгованості ТОВ "Тріз" ЛТД (ТОВ) перед ФОП Шкриль Л.Г. за Договором про надання юридичних послуг від 14.01.2014 необхідні спеціальні знання.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком, оскільки питання щодо документального підтвердження заборгованості ТОВ "Тріз" ЛТД (ТОВ) перед ФОП Шкриль Л.Г. за Договором про надання юридичних послуг від 14.01.2014 є правовим та не потребує для вирішення спеціальних знань.

При цьому, судом першої інстанції не було обґрунтовано неможливості самостійно встановити вказані обставини справи за результатами дослідження та оцінки наявних у справі доказів.

Поставлення такого питання на вирішення експерта є перекладанням функцій судового органу на експертну установу, що в своє чергу є неприпустимим.

У будь-якому випадку, висновок експерта з правового питання, вирішення якого віднесено до компетенції саме суду (якщо експертиза з такого питання буде проведена), не може бути покладено в основу судового рішення.

Отже, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, спеціальні знання у сфері іншій, ніж право не є необхідними.

Таким чином, підстави для призначення судової експертизи у даному випадку були відсутні.

Стаття 228 Господарського процесуального кодексу України передбачає такий вид зупинення провадження у справі як факультативний, тобто необов`язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках призначення судової експертизи.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Необґрунтоване призначення судової експертизи призвело до прийняття судом неправильного рішення (ухвали) про зупинення провадження у справі.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Так, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Враховуючи наведене вище, ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Отже, справа підлягає передачі на розгляд до суду першої інстанції.

Підпунктом в) п. 4 ч.1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, зокрема, про зупинення провадження з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо розподілу судового збору, сплаченого скаржником за подання апеляційної скарги, з урахуванням вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шкриль Лариси Григорівни на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.11.2019 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №920/169/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.11.2019 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №920/169/18 скасувати.

3. Справу №920/169/18 передати на розгляд до Господарського суду Сумської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено: 21.12.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко