ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2019 р. Справа№ 910/10397/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 (повне рішення складено 26.09.2019)

у справі №910/10397/19 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 51 263, 58 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажів

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

У серпні 2019 Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про стягнення заборгованості на суму в розмірі 51 263, 58 грн, а саме штраф за несвоєчасну доставку вантажів.

Позовні вимоги про стягнення штрафу обґрунтовані тим, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, зокрема, відповідачем було допущено прострочення термінів доставки вантажу.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» грошові кошти, а саме штраф в розмірі 35 985, 76 грн та судовий збір в розмірі 1 348, 49 грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення обґрунтовано несвоєчасною доставкою вантажу (вагонів) на адресу позивача, що слугувало підставою для нарахування позивачем штрафу в сумі 51 263, 58 грн. При цьому, належних та допустимих доказів, які б спростовували таке прострочення, відповідачем надано не було. А тому суд першої інстанції дійшов висновку про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача штрафу у сумі 35 985, 76 грн, відповідно до самостійно здійсненого судом розрахунку.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 в частині відмови у стягненні 15 277, 82 грн та ухвалити нове, яким позов ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» до АТ «Українська залізниця» про стягнення 51 263, 58 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу - задовольнити повністю. Також скаржник просив покласти на відповідача витрати з оплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019, встановлено сторонам час для подачі відзиву, заперечення, клопотань та заяв. Призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Ухвала від 11.11.2019 отримана сторонами, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, наявними в матеріалах справи.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову відмову в задоволені позовних вимог з огляду на таке.

Скаржник вважає, що в оскаржуваному рішенні не наведено розрахунку сум штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, що здійснений судом самостійно. А тому, на переконання сторони, не зрозуміло, за якими накладними задоволені вимоги щодо стягнення штрафу, а за якими - позовні вимоги визнанні такими, що не підлягають задоволенню; у який спосіб обраховано строк доставки вантажів, внаслідок чого зменшена сума штрафу.

Крім того, скаржник зазначає, що підставою виникнення між сторонами правовідносин є договір, на підставі якого, у тому числі, і було нараховано штраф. Так, скаржником наголошує, що сторонами у договорі була досягнута домовленість з приводу того, що до складу провізної плати включаються також інші платежі. На підтвердження своїх доводів скаржник посилається на позицію Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18. Також на підтвердження своїх доводів скаржником було додано до апеляційної скарги завірену копію договору № 00068/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018. При цьому клопотання про поновлення строку для подачі такого доказу, як і обґрунтування неможливості надати такий доказ в строк, встановлений законом, скаржником не надано.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суд від відповідача не надійшло. Клопотання про продовження строку для його подачі не заявлялося. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує те, що ухвалу про відкриття провадження від 11.11.2019 (якою було встановлено строк для подачі відзиву) АТ «Українська залізниця» отримало 15.11.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Тобто ухвалу відповідачем отримано завчасно, а тому сторона мала можливість надати свій відзив навіть з урахуванням поштового перебігу.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції, у липні - серпні 2018 року та листопаді - грудні 2018 року відповідачем, АТ «Українська залізниця», до станцій призначення Ароматна та Богуславський Придніпровської залізниці було здійснено перевезення вагонів залізничних - порожніх власних вагонів (перевозяться на своїх осях, не пойменовані в алфавіті) та завантажених, одержувачем яких є позивач, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» за наступними залізничними накладними: №№46589651, 46589685, 46573515, 46573499, 46589735, 46573481, 46573168, 46573085, 46573077, 46573507, 46573036, 53127486, 53127478, 52843471, 34298943, 34312983, 43303106, 46425260, 46500435, 46496774, 46496634, 46498010, 46496790, 46496782, 46496766, 46496758, 46496659, 46498184, 53018099, 53057659, 53063053, 53118345, 47123534, 47123898, 47123997, 47124003, 47130638, 47130612, 47130562, 47128301, 47128368, 47128392, 47130646, 47124847, 47124029, 47124037, 47128343, 47128327, 47128319, 47128293, 47196332, 47228945, 50968569, 50966092, 50968460, 50967504, 46080768, 46080800, 46080784, 46080743, 50956291, 50960236, 51025039, 51024784, 51024982, 51241909, 51241966, 51241867, 51233633, 51241883, 51334563, 50831221, 50865096, 50917608, 50917590, 50950104, 50950112, 50959675, 50957372, 50974823, 50968643, 45793734, 45837929, 45837911, 45837937, 45837945, 51162485, 51162477, 51183150, 45970068, 45970092, 45970076, 45970084, 45970050, 51207611, 51241396, 51225258, 51259844, 51278661, 51278679, 51303345.

Пунктом 1 Правил перевезення вантажів у супроводі провідників відправників (одержувачів) (ст. 40 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000, передбачено, що у супроводі провідників відправника або одержувача перевозяться такі вантажі вагонними відправками, зокрема, як: рухомий склад, що відправляється як вантаж на своїх осях; тепловози, електровози, паровози, моторвагонні секції і крани на залізничному ходу, що пересилаються у недіючому стані, а також локомотиви вузькоколійних залізниць, які перевозяться на платформах, пасажирські вагони й інший спеціальний рухомий склад, судна, катери. Зі змісту наведеного пункту Правил перевезення вантажів у супроводі провідників відправників (одержувачів) (ст. 40 Статуту) вбачається, що рухомий склад, що відправляється як вантаж на своїх осях, має статус вантажу, у зв`язку з чим на нього розповсюджується встановлений ст. 22 Статуту залізниць України обов`язок залізниці доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу.

Суд першої інстанції встановив, що під час здійснення вказаних перевезень відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, визначених статтями 41, 116 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), що підтверджується календарними штемпелями та електронними цифровими підписами одержувача в графі 53 наступних залізничних накладних: №№46589651, 46589685, 46573515, 46573499, 46589735, 46573481, 46573168, 46573085, 46573077, 46573507, 46573036, 53127486, 53127478, 52843471, 34298943, 34312983, 43303106, 46425260, 46500435, 46496774, 46496634, 46498010, 46496790, 46496782, 46496766, 46496758, 46496659, 46498184, 53018099, 53057659, 53063053, 53118345, 47123534, 47123898, 47123997, 47124003, 47130638, 47130612, 47130562, 47128301, 47128368, 47128392, 47130646, 47124847, 47124029, 47124037, 47128343, 47128327, 47128319, 47128293, 47196332, 47228945, 50968569, 50966092, 50968460, 50967504, 46080768, 46080800, 46080784, 46080743, 50956291, 50960236, 51025039, 51024784, 51024982, 51241909, 51241966, 51241867, 51233633, 51241883, 51334563, 50831221, 50865096, 50917608, 50917590, 50950104, 50950112, 50959675, 50957372, 50974823, 50968643, 45793734, 45837929, 45837911, 45837937, 45837945, 51162485, 51162477, 51183150, 45970068, 45970092, 45970076, 45970084, 45970050, 51207611, 51241396, 51225258, 51259844, 51278661, 51278679, 51303345, а також відомостями у графах 51 «прибуття вантажу» і 52 «видача вантажу» зазначених накладних.

Так, вантаж у таких напіввагонах: №№ 56511348, 53560272, 56954787, 56545163, 53511713, 53125530, 62606108, 62009923, 56424120, 61898516 надійшов у адресу вантажоодержувача із запізненням на 2 доби, що підтверджується залізничними накладними №№ 50968569, 50966092, 50968460, 50967504, 46080768, 46080800, 46080784, 46080743.

Вантаж у наступних напіввагонах: №№53498044,56557838, 62044573, 62966163, 56212483, 53606919, 59955492, 53527388, 56857451, 62054929, 60519246, 53744884, 56389042, 56046816, 62257019, 58939331, 56864028 №№ 56961279, 54750872, 56557861, 53590634, 54752787, 53519435, 53508875, 56293228, 53599528, 61605820, 53598330, 53484994, 56350028, 56389943, надійшов у адресу вантажоодержувача із запізненням на 3 доби, що підтверджується залізничними накладними №№ 46589651, 46589685, 46573515, 46573499, 46589735, 46573481, 46573168, 46573085, 46573077, 46573507, 46573036, 53127486, 53127478, 50956291, 50960236, 51025039, 51024784, 51024982, 51241909, 51241966, 51241867, 51233633, 51241883, 51334563.

Вантаж у таких напіввагонах: №№68702448, 63000780, 67909507, 66377664, 60519667, 53597902, 61605689, 53451035, 52267051, 57577926, 56021835, 54780580, 52810421, 53577904, 52832854, 53512810, 61013900, 61908257, 63163539, 56371487, 50060995, 54037932, 53577524, 56872153, 65782724, 62079116, 52595345, 53485603, 56738057, 56265374, 55120224, 60575768, 62784731, 52369501, 56872161, 53577813, 53454526, 62052162, 61075388, 56558802, 62966965, 56040439, 55329312, 67893552, 59955021, 52181492, 53516530, 60728573, 52585429, 56201361, 56071640, 53590410, 53509667, 53567228, 56618721, 63162325, 61654380, 56226202, 53573861, 53411674, 56090160, 53545729, 56957814, 61076907, 63523534, 63523757, 55025720, 52170867, 53504726, 52797826, 56176514, 53606711, 59086751, 56090251 надійшов у адресу вантажоодержувача із запізненням на 4 і більше діб, що підтверджується залізничними накладними №№ 52843471, 34298943, 34312983, 43303106, 46425260, 46500435, 46496774, 46496634, 46498010, 46496790, 46496782, 46496766, 46496758, 46496659, 46498184, 53018099, 53057659, 53063053, 53118345, 47123534, 47123898, 47123997, 47124003, 47130638, 47130612, 47130562, 47128301, 47128368, 47128392, 47130646, 47124847, 47124029, 47124037, 47128343, 47128327, 47128319, 47128293, 47196332, 47228945, 50831221, 50865096, 50917608, 50917590, 50950104, 50950112, 50959675, 50957372, 50974823, 50968643, 45793734, 45837929, 45837911, 45837937, 45837945, 51162485, 51162477, 51183150, 45970068, 45970092, 45970076, 45970084, 45970050, 51207611, 51241396, 51225258, 51259844, 51278661, 51278679, 51303345.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами склалися правовідносини з надання послуг з перевезення вантажів. Спір між сторонами у справі виник з приводу наявності підстав для стягнення штрафу, у зв`язку з тим, що відповідач, як перевізник, здійснив доставку вантажу поза межами погоджених строків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.041998 № 457 затверджено Статут залізниць України, згідно з п. 2 якого Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст. 3 Статуту дія останнього поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії). Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями, що будуються, до здавання їх у постійну експлуатацію здійснюється згідно з порядком, який визначають власник або орган управління будівництва та відповідна залізниця за погодженням з Держнаглядохоронпраці.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом, не надав договору, на підставі якого між сторонами виникли правовідносини. Так, матеріали справи не містять такого правочину або належним чином його завіреної копії. При цьому такий договір було долучено до апеляційної скарги, без відповідного клопотаня.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 73 ГПК України).

Обов`язок доказування норма ст. 74 ГПК України покладає на сторону, посилається на відповідні обставини як на підставу своїх вимог або заперечень.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. При цьому ст. 80 ГПК України встановлює для учасників справи строки для подачі доказів, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Позивач, як було зазначено вище, договір на надання послуг з перевезення до суду першої інстанції не надавав. Повідомлень про об`єктивну неможливість подати відповідний доказ стороною на заявлялося.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції, скаржником до апеляційної інстанції було долучено копію договору № 00068/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Однак, клопотання про поновлення строку для подачі такого доказу, як і обґрунтування неможливості подання такого доказу у строк, встановлений законом (ч. 2 ст. 80 ГПК України), скаржником не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За таких обставин, враховуючи принципи рівності, змагальності та диспозитивності (ст. 2, 7, 13, 14 ГПК України), у зв`язку з поданням скаржником доказу з пропуском строку, встановленого законом, не заявення клопотання про поновлення строку для його подачі, відсутністю обґрунтування неможливості вчасного подання такого доказу, суд апеляційної інстанції не приймає такий доказ на підставі ст. 80, ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України та здійснює розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з п. 130, 131 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці призначення позовів у разі прострочення доставки вантажу має одержувач за умови пред`явлення накладної.

Відповідно до п. 1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 залізниці зобов`язані доставити вантаж маршрутною відправкою вантажною швидкістю з розрахунку 320 км на кожну повну та неповну добу (+ додатково одна доба на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу).

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Частинною 3 вказаної статті передбачено, що розмір штрафів, які стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Нормою ст. 908 Цивільного кодексу України передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 5 Статуту залізниць України на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи, які є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту передбачено, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За приписами ст. 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до ст. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, та ст. 23 Статуту на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник падає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 передбачено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до пп. 1.1.1 вказаного пункту у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Відповідно до п. 1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (п. 2.1 Правил).

При цьому на підставі п. 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом І, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п. 2.9, 2.10 Правил у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Виходячи з зазначених вище норм законодавства, термін доставки вантажів визначається добами (24 години).

Строки доставки вантажу, встановлені п. 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, є граничними, за порушення яких законодавством України передбачені штрафи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 названого Кодексу, не допускається.

Частиною 1 ст. 610 Кодексу передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: несвоєчасної доставки вантажу на адресу позивача протягом липні - серпні 2018, що слугувало підставою для нарахування позивачем штрафу та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які б спростовували таке прострочення, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

При цьому суд апеляційної інстанції частково приймає доводи скаржника про те, що в оскаржуваному судовому рішенні судом першої інстанції не зазначено (конкретизовано) та не наведено власного розрахунку, з якого виходив суд.

Водночас, враховуючи наведені норми, якими урегульовано порядок здійснення перевезень, розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу встановлюється у відсотковому розмірі саме до провізної плати (ст. 116 Статут залізниць України).

Відповідно до Пояснень щодо заповнення накладної (додаток № 3 до Правил оформлення перевізних документів) в графі 31 накладної зазначається сума провізної плати, 32 - плата за проїзд провідника, 33 - плата за охорону вантажу залізницею, 34 - усього сума платежів цифрами та прописом, сплачена відправником.

При цьому, для нарахування штрафу за порушення строків доставки вантажу згідно наступних залізничних накладних: № 34298943 від 15.11.2018, № 52843471 від 14.11.2018, № 43303106 від 22.12.2018, № 34312983 від 16.11.2018 скаржник використав показник загальної суми платежів, зазначений в графі 34 залізничної накладної, замість показника провізної плати, зазначеного в графі 31. А тому розрахунок штрафу не може бути визнаний обґрунтованим у частині заявленої до стягнення суми в розмірі 14 367, 32 грн (2 882, 49 грн за накладною № 34298943 від 15.11.2018, 2 369, 92 грн за накладною № 52843471 від 14.11.2018, 3 304, 75 грн за накладною № 43303106 від 22.12.2018 (з урахуванням прострочення на дві доби у відповідності з актом від 28.12.2018 № 1918 про затримку та акту від 28.12.2018 № 255 про збільшення термінів доставки на дві доби) і 5 810, 16 грн за накладною № 34312983 від 16.11.2018 (з урахуванням прострочення на дві доби у відповідності з актом від 20.11.2018 № 255 про збільшення терміну доставки на дві доби в межа ДН)).

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18 не може братися до уваги з огляду на відмінність обставин вказаної справи з обставинами даної справи. Обставини справи № 910/9765/18 свідчать, що сторонами було узгоджено порядок визначення «проїзної плати» умовами укладеного між сторонами договору. Однак, скаржником не було надано доказів аналогічного узгодження правовідносин сторін у даній справі в порядку та в строк, встановлений законом. А тому відповідні посилання визнаються необґрунтованими.

Крім того, відповідно до пам`ятки № 2040 про подавання вагонів (форма ГУ-45) час передачі, зокрема, вагонів № 62054929 (накладна № 46573507 від 27.11.2018, №56857451 (накладна № 46573077 від 27.11.2018), № 53527388 (накладна №46573085 від 27.11.2018), № 59955492 (накладна № 46573168 від 27.11.2018), № 53606919 (накладна № 46573481 від 27.11.2018), № 56212483 (накладна № 46589735 від 27.11.2018), № 62966163 (накладна № 46573499 від 27.11.2018), № 62044573 (накладна № 46573515 від 27.11.2018), № 56557838 (накладна № 46589685 від 27.11.2018), № 53498044 (накладна № 46589651 від 27.11.2018) (усього десять вагонів) - 03.12.2018 23:40. Відповідно, прострочення доставки складає дві доби та штраф у розмірі 10% від провізної плати, а не три доби та 20 % штрафу, як нараховано скаржником. Так, по кожній із наведених вище накладних скаржником неправомірно нараховано по 95, 35 грн штрафу, відповідно, загальна сума складає 953, 50 грн неправомірно заявленої до стягнення суми штрафу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що позовні вимоги обґрунтовано заявлені в розмірі 35 942, 76 грн (51 263, 58 грн - 15 320, 82 грн). У решті, заявлені позовні вимоги про стягнення штрафу не підлягають задоволенню, оскільки їх розрахунок здійснено з порушенням наведених норм та з помилковим визначенням строку прострочення. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги в розмірі 35 985, 76 грн, не навів детального розрахунку, з якого виходив, частково відмовляючи в позові. А тому суд апеляційної інстанції частково враховує доводи апеляційної скарги та встановлені вище обставини і вважає за необхідне змінити оскаржуване судове рішення в частині розміру задоволених вимог та задовольнити позовні вимоги в розмірі 35 942, 76 грн. Відповідно, і розмір понесених судових витрат має вираховуватися пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо строків звернення з відповідною вимогою до суду, суд апеляційної інстанції виходить з такого. Статтею 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог п. 134 цього Статуту, де передбачені такі терміни: а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу; б) через 30 діб з дня закінчення терміну доставки - для претензій про відшкодування за втрату вантажу; в) через 2 місяці з дня прийому вантажу до перевезення - для претензій про відшкодування за втрату вантажу, що виникли з приводу перевезень у прямому змішаному сполученні; г) через 10 діб після закінчення терміну доставки багажу чи вантажобагажу - для претензій про відшкодування за втрату багажу чи вантажобагажу; д) від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу; е) після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для оплати штрафу, - для претензій про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень; є) підпункт "є" абзацу другого пункту 134 виключено; ж) з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - в усіх інших випадках.

Наведені положення Статуту залізниць України є спеціальними нормами законодавства, якими встановлений шестимісячний строк позовної давності для заявлення до залізниці позову про стягнення штрафу за порушення строків доставки вантажу.

Чинне законодавство встановлює для вантажоодержувача можливість захисту його майнових прав у правовідносинах із залізницею шляхом пред`явлення претензій. Так, у ч. 1 - 4 ст. 315 Господарського кодексу України закріплено, що до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії. Претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п`яти днів. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до відповідача з претензією для отримання відшкодування за порушення строків доставки вантажів.

При визначенні перебігу позовної давності за позовами до перевізників, що випливають з договорів перевезення вантажів, слід враховувати, що у разі, якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред`явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (ч. 4 ст. 315 Господарського кодексу України). Оскільки дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми Господарського кодексу України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (ч. 2, 3 ст. 315 Господарського кодексу України), незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

Враховуючи вкладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що строк для звернення до суду з позовною заявою, має обчислюватись з моменту, коли скаржник отримав відповідь на претензію від перевізника.

Відповідь залізниці від 12.02.2019 за №МКРП 12/19-028, отримана позивачем 14.02.2019, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо інформації за трек-номером 093, тому строк шестимісячної позовної давності сплинув 14.08.2019. Відповідь залізниці від 26.02.2019 за №МКРП 12/19-029 отримана 05.03.2019, що підтверджується копією роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо інформації за трек-номером 032, тому строк позовної давності сплинув 05.09.2019.

Скаржник звернувся до суду 31.07.2019, тобто в межах позовної давності (не залежно від того, від якої з відповідей (від 12.02.2019 за №МКРП 12/19-028 від 26.02.2019 за №МКРП 12/19-029) відраховувати початок перебігу строку).

Враховуючи те, що суд першої інстанції не застосував положень Статуту залізниць України (ст. 116), суд апеляційної інстанції у відповідності до ч. 4 ст. 269 ГПК України дійшов висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення щодо стягуваної суми штрафу.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, змінити рішення.

Підставами для зміни судового рішення, зокрема, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (п. 4 ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України).

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду міста Києва про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідач штрафу за несвоєчасну доставку вантажу. Водночас, враховуючи встановлені обставини справи та відсутність здійсненого судом першої інстанції мотивованого розрахунку задоволеної суми (деталізованого), з урахуванням ст. 116 Статуту залізниць України, , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зміни судового рішення в частині розміру стягненого штрафу та розміру судових витрат.

Отже, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 4 ч. 1, 2 ст. 277, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої змінити, стягнувши з відповідача грошові кошти, а саме штраф в розмірі 35 942, 76 грн та судовий збір в розмірі 1 346, 88 грн.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 у справі № 910/10397/19 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 у справі №910/10397/19 - змінити.

Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 у справі № 910/10397/19 викласти у такій редакції:

« 1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5 (вул. Єжі Гедройця, 5), ) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (юридична адреса: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76; поштова адреса: 51405, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 213, ) грошові кошти, а саме штраф в розмірі 35 942, 76 грн (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок дві грн 76 коп.) та судовий збір в розмірі 1 346, 88 грн (тисяча триста сорок шість грн 88 коп.).

3. У решті позовних вимог - відмовити.»

Видачу відповідного наказу доручити суду першої інстанції.

3. Судові витрати (судовий збір), понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім