ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. Справа№ 911/442/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Реуцька Т.О.

представники сторін не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Грузовиктранс-Сервіс"

на рішення господарського суду Київської області від 23.04.2019 року у справі №911/442/19 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Грузовиктранс-Сервіс"

прo стягнення 43 404,00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Грузовиктранс-Сервіс" про стягнення 43 404,00 грн., з яких: 27 000,00 грн. передплачених коштів, 15 450,00 грн. штрафу, 954,00 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Київської області від 23.04.2019 року у справі №911/442/19 позов задоволено частково: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Грузовиктранс-Сервіс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" 27 000,00 грн. передплачених коштів та 1 194,98 грн. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог прo стягнення 16 404,00 грн. штрафних санкцій відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції зазначив на те, що оскільки відповідачем не надано доказів погодження в установленому порядку нових умов використання передплачених коштів (зарахування їх в рахунок послуг в майбутньому), наведене свідчить про наявність підстав для повернення відповідних коштів, так як підстави їх набуття відпали невиконанням конкретного перевезення за транспортним замовленням № 00567.10.18 від 26.10.2018 року, що сталося з вини самого позивача. Таким чином, відсутні підстави вважати відповідача таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо подачі автомобіля під завантаження та здійснення перевезення. Наведені обставини свідчать про відсутність вини відповідача в порушенні зобов`язання, що виключає наявність підстав для застосування до нього відповідальності у вигляді заявлених в позові штрафів.

Також суд першої інстанції зазначив, що сторонами не надано доказів досягнення домовленостей щодо подальшого використання передплачених коштів згідно рахунку № 135 від 26.10.2018 року, тому, враховуючи невиконання транспортного замовлення № 00567.10.18 від 26.10.2018 року, відпали підстави для утримання відповідачем коштів і вимога про стягнення 27 000,00 грн. передплачених коштів, які не є штрафними санкціями, підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Грузовиктранс-Сервіс" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Київської області від 23.04.2019 року у справі №911/442/19 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував на те, що стягуючи з відповідача 27 000,00 грн. передплачених коштів на виконання транспортного замовлення № 00567.10.18 від 26.10.2018 року, судом першої інстанції при винесенні рішення не враховано, що відповідач поніс витрати при подачі автомобіля під завантаження, яке не відбулося у визначений в замовленні період, при цьому кошти за простій не були компенсовані позивачем. Відтак, авансовий платіж здійснений позивачем на рахунок відповідача не підлягає поверненню, і має бути зарахований в оплату витрат понесених відповідачем, під час подачі транспорту під завантаження.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 р. залишено апеляційну скаргу без руху та надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів про сплату судового збору у розмірі 2 881,50 грн.

19.08.2019 р. від скаржника на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надано докази про сплати судового збору у розмірі 2881,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 911/442/19 та призначено її до розгляду на 08.10.2019 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 року відкладено розгляд справи на 12.11.2019 року.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 року, враховуючи перебування у відпустці судді Дідиченко М.А., яка не є головуючим суддею, справу №911/442/19 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 12.11.2019 року, справу №911/442/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 р., у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Кропивної Л.В., Пономаренка Є.Ю., прийнято апеляційну скаргу до свого провадження, розгляд справи призначено на 17.12.2019 р. о 11 год. 45 хв..

24.09.2019 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, посилаючись на зловживання відповідачем процесуальними правами та не надання доказів досягнення домовленості між сторонами про зарахування отриманих коштів в розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) 00 коп. в рахунок наступних замовлень, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області у справі №911/442/19 від 23 квітня 2019 року - без змін.

У судове засідання 17.12.2019 року представники сторін не з`явились про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 121-126).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.12.2018 року товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Логістик Сістем» (експедитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Грузовиктранс-Сервіс» (перевізник) було укладено договір-угоду № 0058/18 на перевезення вантажів автомобільним транспортом по Україні (далі - Договір).(а.с.16)

Згідно з п. 1.1. зазначеного договору експедитор діє від імені і за рахунок коштів третьої сторони - замовника, залучає перевізника для доставки вантажів автомобілями в міських, міжміських сполученнях.

За змістом пункту 1.2. договору сторони передбачили, що перевізник доставляє заявлені експедитором вантажі.

Пунктом 1.4. Договору передбачили, що всі істотні умови перевезення обговорюються в замовленні і є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.1. договору експедитор надає перевізникові факсом, електронною поштою або іншими видами зв`язку транспортне замовлення на перевезення вантажу (надалі за тестом - замовлення), завірене підписами уповноважених осіб і печаткою експедитора.

Пунктом 2.4. договору встановлено обов`язок експедитора давати вказівку про завантаження/розвантаження вантажу з автомобілів перевізника протягом 12 годин з моменту прибуття в пункт завантаження/розвантаження.

Згідно з п. 3.1. вищевказаного договору, перевізник зобов`язаний після ухвалення замовлення до виконання, підписати його, завірити печаткою (за наявності такої) і доставити вантаж за адресою, вказаною в замовленні і товарно-транспортній накладній (надалі за текстом - ТТН), здати вантаж вантажоодержувачу, отримати на товаросупровідних документах відповідні відмітки, підтвердити отримання вантажу вантажоодержувачем, зазначеним у Замовленні.

Разом з тим, за умовами пункту 3.7 договору перевізник зобов`язаний негайно повідомляти експедитора про початок простою під завантаженням.

Відповідно до п. 3.14. договору перевізник зобов`язаний протягом 7 (семи) календарних днів після розвантаження автомобіля надати експедиторові пакет документів, необхідних для здійснення взаєморозрахунків: копію товарно-транспортної накладної, оригінал акту виконаних робіт (наданих послуг), оригінал рахунку-фактури і оригінали інших документів, підтверджуючих перевезення.

У відповідності до п. 6.1. договору експедитор здійснює оплату послуг перевізника протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати отримання від перевізника всіх необхідних документів, зазначених в п. 3.14. цього договору, якщо інші умови оплати не обумовлені в замовленні.

У випадку, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не виразить свого наміру про його розірвання, договір автоматично пролонгується на наступний календарний рік. (пункт п. 9.2. договору)

На виконання умов договору № 0058/18 (УП) про перевезення вантажів автомобільним транспортом по Україні, 26.10.2018 року експедитор надав перевізникові транспортне замовлення № 00567.10.18 (а.с. 19) на перевезення вантажів автомобільним транспортом, яке було прийнято перевізником до виконання.

За змістом підписаного сторонами замовлення загальна вартість перевезення становить 53 000,00 грн. (з ПДВ) за безготівковим розрахунком; умови оплати: 50% відсотків передоплати до моменту виїзду, інші 50 % - до моменту вивантаження автомобіля.

На виконання умов договору та замовлення 26.10.2018 року позивачем здійснено передоплату за вантажні перевезення за спірним договором-угодою № 0058/18 від 26.10.2018 року в розмірі 27 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 848 від 26.10.2018 року (а.с. 20)

Згідно з замовленням перевізник зобов`язувався надати 27.10.2018 року автомобіль марки ДАФ, державний номер НОМЕР_1 , державний номер причепа/полупричепа НОМЕР_2 , для завантаження в м. Бровари вантажу - Екскаватора VOLVO EC290CNL, заводський номер НОМЕР_3 , та доставити вантаж 28.10.2018 року в м. Маріуполь для розвантаження на комбінаті Ілліча.

Замовленням встановлені строки виконання зобов`язання перевізником - подача автомобіля під завантаження в м. Бровари - 27.10.2018 року, доставка та розвантаження в м. Маріуполі - 28.10.2018 року.

Також, відповідно до замовлення перевізник був зобов`язаний надати 27.10.2018 року автомобіль марки ДАФ, державний номер НОМЕР_1 , державний номер причепа/полупричепа НОМЕР_2 , для завантаження в м. Бровари вантажу.

Відповідач факт укладення договору та отримання від позивача передоплати в сумі 27 000,00 грн. визнав, проте не погодився з пред`явленням до нього вимог про стягнення штрафних санкцій, зазначивши, що ним було виконано свої зобов`язання передбачені договором, а саме: 27.10.2018 року представником відповідача було повідомлено, що автомобіль прибув у м. Бровари та очікує вказівок на завантаження. Однак, оскільки позивачем не надавалось вказівки на завантаження автомобіля, в порядку встановленому пунктом 2.4. договору, протягом 5 днів завантаження не відбулось, весь цей час автомобіль перебував у м. Бровари в очікуванні завантаження. 01.11.2018 року в зв`язку з отриманням іншого транспортного замовлення автомобіль був відкликаний відповідачем з м. Бровари та скерований на виконання замовлення.

Зазначив, також, що вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи товарно-транспортними документами, які свідчать про подачу 27.10.2018 року замовленого автомобіля для завантаження, зокрема, докази відрядження водія відповідача на три дні за маршрутом перевезення в період з 26.10.2018 року по 27.10.2018 року, а саме: наказ від 27.10.2018 року № 9-відр (а.с. 61), згідно з яким відряджено водія ОСОБА_1 у відрядження по Україні для надання послуг з перевезення вантажу - Екскаватора VOLVO EC290CNL, за маршрутом м. Бровари - м. Маріуполь згідно транспортної заявки № 00567.10.18 від 26.10.2018 року на 3 доби з 27.10.2018 року по 29.10.2018 року; докази перебування водія у трудових відносинах з відповідачем з 10.08.2018 року (а.с. 60) та докази наявності в користуванні відповідача автомобіля марки ДАФ, державний номер НОМЕР_1 .(а.с. 62)

Предметом спору у даній справі є право позивача на отримання сплаченої за здійснення вантажного перевезення суми передоплати в розмірі 27 000,00 грн., штрафу в розмірі 15 450,00 грн. за період з наступного дня прострочення, коли відповідне зобов`язання відповідача повинно було бути виконано - з 28.10.2018 року по день звернення до суду 07.02.2019 року, всього за 103 дні прострочення, а також штрафу в розмірі 954,00 грн. за порушені відповідачем зобов`язання за Договором.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 27 000,00 грн. передплачених коштів, суд першої інстанції дійшов висновку, що оплата позивачем рахунку № 135 від 26.10.2018 року свідчить про здійснення оплати саме спірного транспортного замовлення № 00567.10.18 від 26.10.2018 року, яке не було виконано, отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Оскільки відповідачем не надано доказів погодження в установленому порядку нових умов використання передплачених коштів (зарахування їх в рахунок послуг в майбутньому) та зважаючи на невиконання з вини позивача конкретного перевезення за транспортним замовленням № 00567.10.18 від 26.10.2018 року, суд дійшов висновку про обгрунтованність вимог позивача в частині стягнення 27 000,00 грн. передплачених коштів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 929 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення глави 64 Цивільного кодексу України (про перевезення) поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 917 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором.

Відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

Як передбачено ч. 2 ст. 917 Цивільного кодексу України відправник повинен пред`явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог.

Перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Статтею 921 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник за ненадання транспортного засобу для перевезення вантажу, а відправник за ненадання вантажу або невикористання наданого транспортного засобу з інших причин несуть відповідальність, встановлену договором, якщо інше не встановлено транспортними кодексами (статутами).

Перевізник і відправник вантажу звільняються від відповідальності, якщо ненадання транспортного засобу або невикористання наданого транспортного засобу сталося не з їхньої вини, зокрема у разі припинення (обмеження) перевезення вантажу у певних напрямках, встановленого у випадках і порядку, передбачених транспортними кодексами (статутами).

Статтею 935 Цивільного кодексу України передбачено, що клієнт або експедитор має право відмовитися від договору транспортного експедирування, попередивши про це другу сторону в розумний строк. Сторона, яка заявила про таку відмову, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки, завдані їй у зв`язку із розірванням договору.

Статтею 914 Цивільного кодексу України врегульовано укладення довгострокового договору, зокрема, визначено, що перевізник і власник (володілець) вантажу в разі необхідності здійснення систематичних перевезень можуть укласти довгостроковий договір.

За довгостроковим договором перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а власник (володілець) вантажу - передавати для перевезення вантаж у встановленому обсязі. У довгостроковому договорі перевезення вантажу встановлюються обсяг, строки та інші умови надання транспортних засобів і передання вантажу для перевезення, порядок розрахунків, а також інші умови перевезення.

Як вбачається з обставин спору, між сторонами було укладено довгостроковий договір перевезення, згідно з яким на кожне конкретне перевезення оформляється замовлення, в якому визначаються умови перевезення (пункти 1.2, 1.4., 9.2. Договору).

Перевезення вантажу було оформлено шляхом складення та взаємного погодження умов транспортного замовлення № 00567.10.18 від 26.10.2018 року, яким передбачалось здійснення замовником передплати в розмірі 50% вартості перевезення на підставі виставленого виконавцем рахунку.

Оплата позивачем рахунку № 135 від 26.10.2018 року підтверджується платіжним дорученням № 848 від 26.10.2018 року, зміст вказаних документів (призначення платежу) свідчить про здійснення оплати саме спірного транспортного замовлення № 00567.10.18 від 26.10.2018 року, яке не було виконано сторонами.

Нормами статті 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Аналізуючи зазначені норми права та враховуючи обставини справи колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки сторонами не надано доказів досягнення домовленостей щодо подальшого використання передплачених коштів у випадку подальшого співробітництва та з огляду на невиконання транспортного замовлення № 00567.10.18 від 26.10.2018 року, у відповідача відсутні підстави для утримання передплачених позивачем на виконання зазначеного транспортного замовлення коштів в розмірі 27 000,00 грн. і обґрунтованою є позовна вимога про їх стягнення на користь позивача.

Стосовно тверджень скаржника про незастосування судом першої інстанції 224 Господарського кодексу України при прийнятті рішення внаслідок неналежного здійснення позивачем зобов`язань за договором, що призвело до спричинення відповідачу збитків, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Приписами процесуального закону чітко передбачено, що суд розглядає справу на підставі поданої позовної заяви, при цьому саме учасник спору розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, підтверджує свої вимоги відповідними доказами, а також розпоряджається самостійно своїми правами щодо предмету спору. Крім того, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом спору в даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача передоплачених грошових коштів за договором та штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Отже, даний спір ініційовано за зверненням позивача, яке виражене ним шляхом подання до господарського суду відповідної позовної заяви, що цілком відповідає приписам ст. 4, 14, 171 Господарського процесуального кодексу України, і розглядається в межах заявлених позовних вимог.

Необхідно роз`яснити, що оскільки відповідачем не було подано зустрічного позову, останній не позбавлений права на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів в загальному порядку, якщо він вважає, що внаслідок неналежного здійснення позивачем зобов`язань за договором-угодою № 0058/18 на перевезення вантажів автомобільним транспортом по Україні від 26.12.2018р. зазнав збитків.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, апелянт частково погоджується з рішенням першої інстанції та оскаржує його лише в частині стягнення з нього 27 000,00 грн. передплачених коштів та 1 194,98 грн. витрат по сплаті судового збору, колегія суддів не перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в іншій частині, якою в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Логістик Сістем» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грузовиктранс-Сервіс» прo стягнення 16 404,00 грн. штрафних санкцій було відмовлено.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість апеляційної скарги, належних та допустимих доказів на підтвердження вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду господарського суду Київської області від 23.04.2019 року у справі №911/442/19, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Грузовиктранс-Сервіс" на рішення господарського суду Київської області від 23.04.2019 року у справі № 911/442/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 23.04.2019 року у справі № 911/442/19 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Матеріали справи № 911/442/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.12.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна