ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Справа № 903/796/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Панасюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" на рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2019 р.

за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут"

про стягнення 245 596,16 грн.

за участю представників:

позивача - адвокат Оніщук В.М.,

відповідача - адвокат Якимчук О.М.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду Волинської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" про стягнення 245 596,16 грн., з них: 146 031,60 грн. пені, 31 563,24 грн. процентів річних, 68 001,32 грн. збитків завданих інфляцією.

Позов мотивований тим, що відповідач порушивши умови договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.2015р. №/Н004 та вимоги чинного законодавства, оплатив послуги надані у 2015-2017 роках відповідно до актів наданих послуг, з порушенням належного строку для їх оплати, чим здійснив прострочення таких зобов`язань та порушив права позивача як кредитора у спірних правовідносинах.

Рішенням господарського суду Волинської області від 27.02.2019 р. у справі №903/796/18 позов акціонерного товариства "Укртрансгаз" до товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" про стягнення 245 596, 16 грн. задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" на користь акціонерного товариства "Укртрансгаз" 245 596,16 грн. з них: 146 031,60 грн. пені, 31 563,24 грн. процентів річних, 68 001,32 грн. збитків, завданих інфляцією, 3 683 грн. 94 коп. витрат пов`язаних з оплатою судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, що відповідач є гарантованим постачальником природного газу, тому розрахунки по договору зобов`язаний здійснювати на підставі положень пункту 5.6. договору.

Пунктом 5.6. договору передбачено, що оплата за послуги транспортування газу здійснюється шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, який затверджується НКРЕКП.

Підписавши договір, в тому числі п.5.6., який передбачає рахунок з спеціальним режимом використання, позивач тим самим дав згоду на розподіл коштів при розрахунках за протранспортований газ згідно Алгоритму. Тобто, позивач погодився з порядком списання коштів уповноваженим банком, а відтак і з періодами, коли ці кошти будуть перераховані йому. Тому, всі прострочення, які відображені позивачем у розрахунку є не простроченням, а є оплатою в порядку Алгоритму.

Апелянт стверджує, що виходячи з умов норм чинного законодавства, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, а тому умови укладеного між сторонами договору, усувають відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягають у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

ТОВ "Волиньгаз Збут" було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за послуги з транспортування природного газу, що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача у прострочені платежів.

Скаржник вважає, що в діях ТОВ "Волиньгаз Збут", відсутня вина в не проведенні несвоєчасних розрахунків. Вина є невід`ємним елементом будь-якого складу правопорушення. Відсутність вини є підставою, що виключає притягнення особи до відповідальності у вигляді стягнення заборгованості в судовому порядку.

Скаржник стверджує, що господарським судом Волинської області не було досліджено обставин щодо відсутності вини ТОВ "Волиньгаз Збут" в простроченні платежів по договору.

Також зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги судову практику в т.ч. і постанови Верховного Суду по аналогічним справам (а саме: постанови Верховного Суду від 18.09.2018р. у справі №906/1075/17, від 27.11.2018р. у справі №902/471/16, від 04.12.2018р. у справі №927/276/18, від 20.03.2018р. у справі №915/789/16, від 11.12.2018р. у справі №906/550/16, рішення господарського суду Чернігівської області від 31.01.2019р. у справі №927/871/18, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018р. у справі №918/910/15, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.04.2017р. у справі №915/789/16, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2015р. у справі №826/14424/15, рішення господарського суду Миколаївської області від 29.11.2016р. у справі №915/789/16, рішення господарського суду Сумської області від 07.12.2016р. у справі №920/594/16) в яких господарські суди зайняли позицію що викладена вище.

На підставі викладеного скаржник просить суд скасувати рішення господарського суду Волинської області у справі №903/796/18 від 27.02.2019р. про стягнення з ПАТ "Волиньгаз Збут" 245596,16 грн., та постановити нове рішення, яким в позові АТ "Укртрансгаз" відмовити повністю.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" задоволено, рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2019р. у справі №903/796/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено. Стягнуто з акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" 5349,71 грн. судового збору.

За результатами розгляду касаційної скарги акціонерного товариства "Укртрансгаз" постановою Верховного Суду від 21.10.2019р. постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019р. у справі №903/796/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вказана постанова мотивована тим, що спростовуючи висновки суду першої інстанції про порушення замовником строків оплати, суд апеляційної інстанції не обґрунтував належним чином свій протилежний висновок в цій частині, зокрема, не послався на докази, якими підтверджується такий висновок. Тому за таких обставин, висновки апеляційного господарського суду про те, що розрахунки між сторонами за договором здійснювались коштами, які перераховувались відповідачем на користь позивача з рахунку із спеціальним режимом використання, здійснені у строки, передбачені пунктом 5.6. договору (тобто до 20-го числа місяця, наступного за звітним) є передчасним.

20.11.2019 р. справа №903/796/18 надійшла на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2019 р. для розгляду справи №903/796/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Мельник О.В., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В..

Ухвалою від 25.11.2019р. колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду було прийнято рішення прийняти апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" на рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2019 р. у справі №903/796/18 до провадження та призначити її до розгляду.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

01.07.2015р. між публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" та товариством з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н004 для потреб населення, відповідно до пункту 1.1. якого, позивач зобов`язувався надати відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а відповідач зобов`язувався внести плату за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору (т. 1, а.с. 10-16).

Відповідно до пункт 11.1. договору, він діє в частині надання послуг по транспортуванню газу до 31.12.2015р., а в частині розрахунків за надані позивачем послуги по цьому договору - до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань в порядку, встановленому чинним законодавством України. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу у 2015-2017 роках послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу, що підтверджується: актами наданих послуг: від 31.07.2015р. на суму 238 935,55 грн.; від 31.08.2015р. на суму 199 133,08 грн.; від 31.10.2015р. на суму 315 071,62 грн.; від 31.10.2015р. на суму 81 393,95 грн.; від 30.11.2015р. на суму 140 997,67 грн; від 31.12.2015р. на суму 205 482,16 грн.; від 31.01.2016р. на суму 35 023,66 грн.; від 29.02.2016р. на суму 23 623,97 грн.; від 31.03.2016р. на суму 18912,90 грн.; від 30.04.2016р. на суму 3455,50 грн.; від 31.05.2016р. на суму 2 620,79 грн.; від 30.06.2016р. на суму 2 071,99 грн.; від 31.07.2016р. на суму 2 356,81 грн.; від 31.08.2016р. на суму 2 298,56 грн.; від 30.09.2016р. на суму 2 768,95 грн.; від 31.10.2016р. на суму 1 056 903,74 грн.; від 30.11.2016р. на суму 2 532 632,16 грн.; від 31.12.2016р. на суму 3 251 748,13 грн.; від 31.01.2017р. на суму 1 267 272,50 грн.; від 28.02.2017р. на суму 998 081,98 грн.; від 31.03.2017р. на суму 699 139,73 грн.; від 30.04.2017р. на суму 481 125,06 грн; від 31.05.2017р. на суму 210 105,07 грн; від 30.06.2017р. на суму 125 144,82 грн; від 31.07.2017р. на суму 136 214,16 грн.; від 31.08.2017р. на суму 72 536,76 грн.; від 30.09.2017р. на суму 126 732,10 грн.; від 31.10.2017р. на суму 453 074,54 грн.; від 30.11.2017р. на суму 771 251,98 грн.; від 31.12.2017р. на суму 937 528,61 грн. (т. 1, а. с. 17-46).

Вартість послуг з транспортування газу та порядок розрахунків визначено розділом 5 договору.

Так, відповідно до пункту 5.1. договору, розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 09год. 00хв. першого дня місяця до 09год. 00хв. першого дня наступного місяця включно (пункт 5.3. договору).

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (пункт 5.4 договору).

Згідно з пунктом 5.5. договору, оплата вартості послуг з транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Пунктом 5.6. договору передбачено, що у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу у місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Як передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2012р. № 705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" гарантованими постачальниками природного газу є суб`єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії).

Постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015р. №758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" та від 22.03.2017р. №187 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" на відповідача в період з 2015-2017 років було покладено обов`язок постачання природного газу побутовим споживачам.

Отже, відповідач є гарантованим постачальником природного газу, а відтак здійснює розрахунки з оплати послуг з транспортування газу в порядку, передбаченому пунктом 5.6 договору.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до розрахунку заборгованості позивача, всього відповідачу за період липень 2015 року - грудень 2017 року було нараховано 16 698 093,24 грн. боргу.

Шляхом укладення спільних протокольних рішень відповідачем було сплачено 10251982,94 грн., шляхом перерахування коштів з рахунку із спеціальним режимом використання - 6446110,30 грн., а всього відповідачем сплачено 16698093,24 грн., наведене підтверджується матеріалами справи (т.1, а.с. 47-55, 86-180) та не заперечується сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат (нарахованих позивачем на заборгованість з оплати послуг з транспортування газу в сумі 6446110,30 грн., яка була сплачена відповідачем шляхом перерахування коштів з рахунку із спеціальним режимом використання), місцевий господарський суд виходив з того, що за отримані послуги відповідач розрахувався у повному обсязі, однак з порушенням строків визначених пунктом 5.6 договору, а доказів перенесення строку оплати послуг матеріали справи не містять.

Проте, апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції безпідставним та помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6. ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" (в ред. чинній в період виникнення спірних правовідносин), для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року № 792 "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ" відповідно до Закону "Про ринок природного газу" затверджено "Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ" та "Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ".

Відповідно до пункту 1 Порядку відкриття (закриття) поточних рахунків, Постачальники природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу (далі - газопостачальні підприємства), та їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам для виконання їх спеціальних обов`язків (далі - оптові продавці), відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від споживачів, в порядку, визначеному Національним банком.

Згідно пункту 1 Порядку проведення розрахунків Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами.

ТОВ "Волиньгаз Збут", як гарантованим постачальником, і в той же час постачальником зі спеціальними обов`язками, було відкрито рахунок зі спеціальним режимом використання, на який зараховувалася у період дії договору оплата за спожитий газ від побутових споживачів.

Пунктами 4-6 Порядку проведення розрахунків (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлений порядок перерахування коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання всім подальшим отримувачам коштів.

Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка здійснюють перерахування у повному обсязі коштів за спожитий природний газ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих структурними підрозділами газопостачальних підприємств, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий газопостачальними підприємствами, двічі на день, а саме: до 10 години - перераховується залишок коштів на початок операційного дня; до 17 години - перераховуються усі кошти, що надійшли протягом операційного дня на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті структурними підрозділами газопостачальних підприємств.

Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим НКРЕКП, виключно на:

1) поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців;

2) поточний рахунок оператора газотранспортної системи;

3) поточний рахунок оператора газорозподільної системи;

4) поточні рахунки газопостачальних підприємств.

Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка до 12 години операційного дня здійснюють:

розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів газопостачальних підприємств, споживачів, відповідно до затверджених НКРЕКП нормативів;

перерахування коштів, розподілених згідно з нормативами їх перерахування, на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, поточний рахунок оператора газотранспортної системи, поточний рахунок оператора газорозподільної системи, поточні рахунки газопостачальних підприємств.

Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2516 (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Алгоритм).

Пунктом 1 Розділу І Алгоритму визначено, що цей Алгоритм установлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ Алгоритму, нормативи перерахування коштів встановлюються НКРЕКП на підставі діючих у розрахунковому періоді тарифів на розподіл, транспортування або постачання природного газу, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності (до 01 січня 2016 року), податку на додану вартість, планових обсягів.

Затверджені нормативи перерахування коштів доводяться НКРЕКП до відома уповноваженого банку не пізніше, ніж за п`ять робочих днів до початку розрахункового періоду.

Відповідно до ст. 7 Господарського кодексу України, відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно зі ст. 12 Господарського кодексу України, держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Таким чином, державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що, по суті усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами, що не було враховано судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення.

Відтак, несвоєчасна та неповна оплата послуг за договором, укладеним між сторонами, безпосередньо залежить від рівня оплати природного газу споживачами, а ТОВ "Волиньгаз Збут" з об`єктивних причин позбавлено можливості впливати на своєчасність розрахунків за договором, що виключає застосування до нього відповідальності, передбаченої п. 7.3. договору, у вигляді стягнення пені за допущене прострочення оплати послуг та виникнення зобов`язання, передбаченого ч. 2 ст. 625 ЦК України, з оплати боргу з урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі №906/550/16, постанові Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі №904/4912/18 (п.6.8. постанови).

Колегія суддів, також враховує, що відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, необхідною передумовою для застосування штрафних санкцій та виникнення зобов`язання з оплати річних та інфляційних за прострочку виконання грошового зобов`язання є факт невиконання або прострочення виконання зобов`язання, а також наявність вини особи.

Матеріалами справи підтверджується та не оспорюється сторонами, що всього за спірний період з 2015 року по 2017 рік позивачем було надано відповідачу послуг з транспортування природного газу на суму 16698093,24 грн., а розрахунки за договором на транспортування природного газу № /Н004 укладеного між ТОВ "Волиньгаз Збут" та ПАТ "Укртрансгаз" 01.07.2015 року відбувались частково шляхом перерахування коштів з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 6446110,30грн., а тому своєчасне здійснення розрахунків за договором безпосередньо не залежало від волевиявлення відповідача, та як наслідок позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на заборгованість з оплати послуг з транспортування газу, яка виникла не з вини відповідача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом особливостей проведення розрахунків за спірним договором не враховано, що призвело до прийняття помилкового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ "Волиньгаз Збут" задоволити, рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2019р. у справі № 903/796/18 скасувати, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті позивачем судового збору за подання позову та по сплаті відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 5349 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" -задоволити.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2019р. у справі №903/796/18 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення у справі, яким у позові акціонерного товариства "Укртрансгаз" - відмовити.

4. Стягнути з акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут" (43000, м. Луцьк, вул. Франка, 12, ) 5349 (п`ять тисяч триста сорок дев`ять) грн. 71 коп. судового збору.

5. Господарському суду Волинської області видати судовий наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" грудня 2019 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.