Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" грудня 2019 р. Справа № 906/1007/19.

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді: Сікорської Н.А., розглянувши заяву № 21/11-2019 від 21.11.2019 ТОВ "Домобудівельна компанія "Фундамент" про розстрочення виконання рішення у справі :

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю А.Дельвантеез

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент"

про стягнення 333645,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 08.11.2019 суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю А.Дельвантеез 186228,38грн основного боргу, 7456,00 грн 3% річних, 19907,38грн інфляційних втрат, 40690,05 грн пені, 3814,17 грн судового збору.

25.11.2019 на адресу суду від ТОВ "Домобудівельна компанія "Фундамент" надійшла заява № 21/11-2019 від 21.11.2019 про розстрочення виконання рішення господарського суду Житомирської області від 08.11.2019 у справі № 906/1007/19 на один рік щомісячними платежами, починаючи з 30.11.2019 по 31.10.2018.

Ухвалою господарського суду від 27.11.2019 суд прийняв вищевказану заяву до розгляду на 09.12.2019.

09.12.2019 на адресу господарського суду від стягувача - ТОВ А.Дельвантеез надійшли письмові заперечення щодо задоволення заяви про розстрочку судового рішення.

Стягувач вважає, що добросовісність поведінки відповідача не заслуговує на увагу, оскільки в період з січня 2019 по жовтень 2019 не було здійснено жодного платежу і погашення заборгованості було розпочате лише після звернення до суду з позовом.

Представник позивача вимоги заяви ТОВ "Домобудівельна компанія "Фундамент" про розстрочення виконання рішення у справі № 906/1007/19 підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у заяві.

Розглянувши заяву ТОВ "Домобудівельна компанія "Фундамент" про розстрочення виконання рішення у справі № 906/1007/19, господарський суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.

За змістом ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ч.1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.331 ГПК України).

Згідно ч.4 ст.331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заява про розстрочку повинна містити викладення обставин та обґрунтування причин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Подана заява боржником обґрунтована ти, що ТОВ " ДБК Фундамент" станом на 21.11.2019 року має дебіторську заборгованість у розмірі 32403000,00 грн., кредиторська заборгованість складає 43970000,00 грн. Внаслідок скрутного фінансового становища та відсутністю можливості негайного виконання рішення суду, що підтверджується звітом про фінансовий стан на 30.09.2019 у ТОВ "ДБК "Фундамент" відсутні кошти в необхідному розмірі для негайного виконання рішення суду від 08.11.2019.

Боржник звертає увагу суду на те, що незважаючи на скрутне становище товариство, продовжує здійснювати оплату заборгованості перед позивачем.

На підтвердження погашення заборгованості боржником до заяви додано платіжне доручення №4473 від 21.11.2019 на суму 20000,00 грн. ( а.с. 86).

Вказав, що негайне виконання рішення може призвести до затримки у сплаті податків та виплаті заробітної плати працівникам, завдасть значних збитків товариству, що може створити загрозу зупинки діяльності товариства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Савіцький проти України" від 26.07.2012 зазначено, що суд повторює, що право на суд, захищене п.1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012 суд повторює, що п.1 ст.6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п.1 ст.6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Отже, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання розстрочення виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора.

При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Таким чином, обов`язковою умовою надання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення або роблять його неможливим, які заявник повинен довести відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення суду, боржник посилається на скрутне фінансове становище та відсутність у нього коштів, на підтвердження чого заявник надав баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2019 ( а.с. 84).

Суд вважає, що наведені відповідачем обставини та надані на їх підтвердження докази, не свідчать про утруднення чи неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають поточну господарську (підприємницьку) діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення.

Крім того, обставини, на які посилається заявник у заяві, вказують лише на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість (припущення) настання негативних наслідків у зв`язку з цим.

Водночас, заявником не було надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б його складне матеріальне становище.

Судом враховується, що фінансовий стан боржника може бути відображено, зокрема, інформацією про залишки грошових коштів на банківських рахунках, у вигляді банківських довідок, яких заявником до заяви також надано не було.

До того ж, боржником не надано доказів наявності або відсутності у нього майна, за рахунок якого можливе погашення заборгованості.

Зазначені заявником обставини носять не особливий і надзвичайний характер, а свідчать про негативні явища в поточній діяльності відповідача, яка за приписами статті 42 Господарського кодексу України є самостійною, ініціативною, на власний ризик господарською діяльністю, відтак, не є підставою вважати збиткову фінансову діяльність відповідача винятковим випадком у розумінні суті статті 331 Господарського процесуального кодексу, що зумовлював би ускладнення чи відсутність можливості виконати судове рішення.

Господарським судом також враховується, що прострочення виконання відповідачем господарського зобов`язання за умовами договору поставки підряду №110 від 29.03.2018 виникло з 14.08.2018, рішення суду у даній справі проголошено 08.11.2019 тобто, відповідач не виконував належним чином зобов`язання впродовж тривалого часу.

В той же час, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Господарський суд відзначає, що звертаючись з заявою про розстрочення виконання рішення на один рік, заявник не обґрунтував та не надав доказів, які б свідчили про реальну можливість погашення заборгованості протягом одного року в разі надання йому розстрочки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено наявність конкретних обставин, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду, а підстави для розстрочки виконання рішення суду у даній справі, наведені заявником, не є тими виключними обставинами у розумінні ст.331 ГПК України, які свідчать про необхідність розстрочки виконання судового рішення, у зв`язку з цим заява №21/11-2019 ТОВ "Домобудівельна компанія "Фундамент" від 21.11.2019 про розстрочення виконання рішення у справі № 906/1007/19 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 233-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" щодо розстрочення виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 08.11.2019 у справі № 906/1007/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 255, 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено: 12 грудня 2019 року.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам ( рек з пов)