ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.19 Справа № 917/990/19

Суддя господарського суду Полтавської області Іванко Л.А. при секретарі судового засідання Ісенко М.В., розглянувши матеріали справи
за позовною заявою Заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону (09117, м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, 21-А) в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах
Адміністрації Державної прикордонної служби України, 01601, м.Київ, вул.Володимирська, 26, ідент. код НОМЕР_1
Військової частини НОМЕР_2 , 09610, Київська обл., Рокитнянський р-н, с.Савинці, іден. код НОМЕР_3
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коляда-2016", 36000, м.Полтава, вул.Соборності, 40А, кв.5, ідент. код 40429546
про стягнення 93091,92 грн.

Представники сторін - згідно протоколу

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна заява Заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Адміністрації Державної прикордонної служби України, Військової частини НОМЕР_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коляда-2016" про стягнення 1231,92 грн. пені згідно договору №81-18 від 13.03.2018 р. та звернення в дохід бюджету 91860, 00 грн., перерахованих відповідачем в забезпечення виконання договорів №57-18 від 02.03.2018р. та №81-18 від 13.03.2018р.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем були порушені строки поставки товару.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.08.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 24.09.2019 року. Сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення судового засідання надсилалася учасникам справи рекомендованими листами, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці відповідної ухвали.
Ухвала по справі вручена позивачу, що підтверджується поштовим повідомленням (арк. спр. 130, 131).
Відповідачу дана ухвала у справі надіслана на юридичну адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (м.Полтава, вул. Соборності, 40А, квартира 5).
Рекомендоване відправлення, направлене відповідачу за адресою його місцезнаходження повернулося без вручення адресату із довідкою відділення поштового зв`язку, про те, що ТОВ "Коляда-2016" "за даною адресою не існує".
Згідно ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.
У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Отже, суд вчинив всі можливі дії для належного та своєчасного повідомлення сторін про розгляд даної справи.
Представник відповідача в судове засідання не з"явився, відзив на позов не надав.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами, оскільки містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.
Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши наявні докази, суд встановив наступне.
За результатами аналізу додержання вимог бюджетного законодавства у військовій сфері військовою частиною 1471 військовою прокуратурою Білоцерківського гарнізону виявлені порушення вимог законодавства при здійсненні публічних закупівель.
Так, встановлено, що відповідно до інформації оприлюдненої на сайті публічних закупівель https://prozorro.gov.ua військовою частиною НОМЕР_2 проводилась процедура відкритих торгів UA-2018-02-06-000956-с з предметом закупівлі: Яловичина заморожена та UA-2018-02-08-000303-с з предметом закупівлі: Свинина заморожена.
За результатами проведення процедури відкритих торгів 02.03.2018 та 13.03.2018 з ТОВ «Коляда-2016» (далі - Відповідач) укладено договори №57-18 та №81-18 (далі - Договір) про постачання яловичини замороженої та свинини замороженої відповідно (код 15110000-2-м`ясо) (далі - товар) з доставкою до військових частин Державної прикордонної служби України, а саме:
за договором №57-18 - до військових частин 2144, 2522, 2195 за місцем їх дислокації, згідно зі специфікацією договору на загальну суму 772200 грн. (сімсот сімдесят дві тисячі двісті грн. 00 коп.), у тому числі ПДВ 20 % - 128700,00 грн.;
за договором №81-18 - до військових частин 2382, 9938 за місцем їх дислокації, згідно зі специфікацією договору на загальну суму 1065000,00 грн. (один мільйон шістдесят п`ять тисяч грн. 00 коп.), у тому числі ПДВ 20 % - 177500,00 грн.
Відповідно до п. 6.2 Договору замовник має право контролювати поставку товару у строки, установлені цим Договором, а згідно п. 6.3 Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором.
Згідно пункту 5.1 Договору відвантаження та доставка товару до Товароодержувача проводиться на підставі документів оформлених Замовником з подальшим його перевезенням в місця визначені специфікацією, за рахунок коштів (або транспортом) Постачальника в строки передбачені п. 5.2 цього Договору.
Пунктом 5.2 Договору визначено, що поставка товару за цим Договором складає двадцять календарних днів в строк вказаний в Заявці Замовника. Заявка замовника подається шляхом надсилання її на електронну пошту Постачальника, зазначену в Договорі. Доказом отримання Постачальником Заявки Замовника вважати лист-підтвердження про отримання Заявки Замовника від Постачальника протягом однієї робочої доби. У разі відсутності такого листа, доказом отримання Постачальником Заявки Замовника вважати лист - підтвердження про направлення Заявки від Адміністратора поштового домену central .
04.09.2018 року за №722-250 Замовником на адресу ТОВ «Коляда-2016» направлена Заявка на постачання продовольства до військової частини НОМЕР_4 (м. Старобільськ) в кількості 1100 кг та до військової частини НОМЕР_5 (м. Краматорськ) в кількості 2000 кг відповідно до договору №81-18 від 13.03.2019.
За умовами Договору Постачальнику необхідно було здійснити поставку продукції до в/ч 2382 не пізніше 17.10.2018, але фактична поставка відбулась 19.10.2018, що призвело до порушення строку поставки товару з боку Постачальника на 1 день; до в/ч 9938 - до 24.09.2018, але фактична поставка відбулась 08.10.2018, що призвело до порушення строку поставки 14 днів.
Відповідно до вимог п.7.3 Договору, за порушення строку поставки товару зазначеного у пункті 5.2 цього Договору, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки, що становить 1231,92 грн.
26.11.2019 за №722/1512 військовою частиною НОМЕР_2 на адресу ТОВ «Коляда-2016» було направлено лист з пропозицією сплатити вказану пеню.
На даний час пеня в розмірі 1231,92 грн. ТОВ «Коляда-2016» військовій частині НОМЕР_2 не сплачена.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Частиною 1 статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
За приписами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.2 ст. 640 ЦК України).
Статтею 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.
Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Враховуючи викладене та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару, шляхом укладення договору у спрощений спосіб.
Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.
Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як встановлено судом, відповідач порушив строки поставки товарів, за що позивачем в відповідності до п.7.3 Договору нараховано пеню в сумі 1231, 92 грн.
Водночас, відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.
Розмір забезпечення виконання договору про закупівлю не може перевищувати 5 відсотків вартості договору.
Кошти, що надійшли як забезпечення виконання договору (у разі якщо вони не повертаються), підлягають перерахуванню до відповідного бюджету, а у разі здійснення закупівлі юридичними особами (їхніми об`єднаннями) не за бюджетні кошти - перераховуються на рахунок таких юридичних осіб (їхніх об`єднань).
З огляду на норму ч. 1 ст. 26 Закону України «Про публічні закупівлі» сторонам надано можливість визначати в договорі про закупівлю умови повернення суми забезпечення.
Згідно з п.7.7 Договору сторонами погоджено, що у разі невиконання умов цього договору стосовно якості, передбачених Розділом 2 Договору, та порушення строків постачання, передбачених Розділом 5 Договору, більш ніж на 10 днів, Замовник не повертає забезпечення виконання умов Договору, внесеного Постачальником.
28.02.2018 ТОВ «Коляда-2016» здійснило оплату на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_2 на суму 302 235,55 грн. із призначенням платежу: Забезпечення виконання договору, предмет закупівлі «За кодом CPV за ДК 021:2015 - 15110000 - 2 М`ясо (Яловичина заморожена)», в тому числі і 38610,00 грн. в якості забезпечення виконання договору №57-18 від 02.03.2018.
13.03.2018 ТОВ «Коляда-2016» здійснило оплату на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_2 на суму 53250,00 грн. із призначенням платежу: Забезпечення виконання договору, предмет закупівлі «За кодом CPV за ДК 021:2015 - 15110000 - 2 М`ясо (Свинина заморожена)», в якості забезпечення виконання договору №81-18 від 13.03.2018.
Оскільки, ТОВ «Коляда-2016» порушило умови п. 2.1 Договору №81-18 від 13.03.2018, що підтверджується Актом перевірки та повернення продовольства від 22.06.2018 №35, а також п. 5.2. Договорів №81-18 від 13.03.2018 та №57-18 від 02.03.2018, що підтверджується актами приймання-передавання товару для перевезення від 11.06.2018 №601 та від 18.09.2018 №1058, то на виконання вимог п.7.7 вказаного договору забезпечення виконання зобов`язань по вказаному договору у розмірі 91860,00 грн. підлягає стягненню в дохід державного бюджету.
Суд зазначає, що відповідач вказані обставини та заявлені до нього вимоги не спростував.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо оплати пені в повному обсязі та не спростовано заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коляда-2016" (36000, м.Полтава, вул.Соборності, 40А, кв.5, ідент. код 40429546) на користь Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України (09610, Київська обл., Рокитнянський р-н, с.Савинці, іден. код НОМЕР_6 ) 1231, 92 грн. пені.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коляда-2016" (36000, м.Полтава, вул.Соборності, 40А, кв.5, ідент. код 40429546) на користь військової прокуратури Центрального регіону України (, р/р 2966, МФО 820172 в ДКСУ) витрат по сплаті судового збору 3842,00 грн.
Видати накази з набранням цим рішенням законної сили.
4. Зарахувати в дохід Державного бюджету (МФО: 899998 Казначейство України (ЕАП), р/р: UA0010522 (Рокит УК/смт Рокитне/240620000), ) 91860, 00 грн. перерахованих Товариством з обмеженою відповідальністю "Коляда -2016" (36000, м.Полтава, вул.Соборності, 40А, кв.5, ідент. код 40429546) в якості забезпечення виконання Договорів №57-18 від 02.03.2018р.; №81-18 від 13.03.2018р. та перебувають на рахунку Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України (код НОМЕР_3 р/р НОМЕР_7 МФО: 820172 ДКСУ у м.Києві).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 16.12.2019 року.

Суддя Іванко Л.А.