ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. Справа № 924/1111/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу

за позовом дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Хмельницький

до приватного підприємства "МВМ-13", с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області

про стягнення 2 146,00 грн. заборгованості за договором №68 від 05.09.2016 року, 376,77 грн. інфляційних збитків та 129,00 грн. 3% річних,

представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 2146,00 грн. заборгованості за договором №68 від 05.09.2016 року, 376,77 грн. інфляційних збитків та 129,00 грн. 3% річних. Вимоги мотивує неналежним виконанням ПП "МВМ-13" взятих на себе зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою суду від 24.10.2019 року відкрито провадження у справі за позовом дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Хмельницький до приватного підприємства "МВМ-13", с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 2146,00 грн. заборгованості за договором №68 від 05.09.2016 року, 376,77 грн. інфляційних збитків та 129,00 грн. 3% річних, для її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, надано відповідачу строк для подання відзиву до 13.11.2019 року.

Як вбачається із витягу з сайту "Укрпошта", відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження 28.10.2019 року, проте, відзиву на позов не надав, причин суду не повідомив; клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

З огляду на обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

05.09.2016 року між дочірнім підприємством "Хмельницького облавтодора" ПАТ ДАК "Автомобільні дороги України" (підрядник) та ПП "МВМ-13" (замовник) укладено договір про виконання робіт №68 (далі - договір), за умовами якого замовник доручив, а субпідрядник зобов`язався виконати роботи по перевезенню бітуму автомобілем ЗІЛ-130, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити такі роботи (п. 1.1. договору).

У п. 3.1. договору погоджено, що його ціна становить 2 146,00 грн., що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості робіт.

Розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок підрядника протягом 3 днів після одержання від підрядника акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) (п. 4.2. договору).

Згідно п. 5.1. договору роботи вважаються виконаними після підписання акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в).

Відповідно до п. 6.1. договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконані роботи згідно з актами приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2а).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2016 року, а в частині грошових зобов`язань - до повного їх виконання (п. 10.1. договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

На виконання умов договору позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги по перевезенню бітума автогудранатуром ЗІЛ-130 на загальну суму 2146,00 грн. (акт №130 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року).

20.10.2017 року позивачем надіслано відповідачу електронною поштою акт №130 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року.

ДП "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надіслав керівнику ПП "МВМ-13" вимогу №1534 від 03.10.2019 року про стягнення боргу, у якій просить перерахувати грошові кошти в сумі 2651,77 грн. заборгованості за договором про виконання робіт №68 від 05.09.2016 року.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

Як вбачається із платіжного доручення №791 від 29.10.2019 року, ПП "МВМ-13" сплачено позивачу 2146,00 грн. за виконані роботи.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як передбачено ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами справи стверджується, що 05.09.2016 року між сторонами у справі укладено договір про виконання робіт №68, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання з виконання робіт по перевезенню бітуму, а відповідач - з оплати виконаних позивачем робіт.

В силу положень ч. ч.1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За правилами ст. ст. 853, 854 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, та сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Із підписаного сторонами та скріпленого їхніми печатками акту №103 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року вбачається виконання позивачем робіт та прийняття їх відповідачем на суму 2146,00 грн.

Платіжним дорученням від 29.10.2019 року (після відкриття провадження у даній справі) ПП "МВМ-13" здійснило оплату виконаних позивачем робіт в повному обсязі, таким чином, провадження у справі №924/1111/19 в частині стягнення 2146,00 грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України по причині відсутності предмета спору.

Стосовно вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в розмірі 376,77 грн. та 129,00 грн. 3% річних судом враховується, що за положеннями ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 4.2. договору сторони погодили, що розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок підрядника протягом 3 днів після одержання від підрядника акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в).

В матеріалах справи наявні докази надіслання відповідачу акту приймання виконаних підрядних робіт №103 засобами електронного зв`язку 20.11.2017 року, тому першим днем прострочення з оплати є 24.11.2017 року.

Відтак, вірним буде нарахування 3% річних за період з 24.10.2017 року по 04.10.2019 року нас уму боргу 2146,00 грн. = 125,41 грн. та втрат від інфляції за період з листопада 2017 року по серпень 2019 року (визначений позивачем період) = 319,97 грн.

Таким чином, в стягненні 56,8 грн. втрат від інфляції та 3,59 грн. 3% річних суд відмовляє.

З вищевикладеного, позов дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Хмельницький до приватного підприємства "МВМ-13", с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 2146,00 грн. заборгованості за договором №68 від 05.09.2016 року, 376,77 грн. інфляційних збитків та 129,00 грн. 3% річних, підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 125,41 грн. 3% річних та 319,97 грн. втрат від інфляції. В стягненні 56,8 грн. втрат від інфляції та 3,59 грн. 3% річних суд відмовляє, провадження в частині стягнення основного боргу підлягає закриттю.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам. При цьому, сплачена сума судового збору за вимогу про стягнення основного боргу може бути повернута з Державного бюджету України за наявності відповідного клопотання позивача (1554,61 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 231, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Хмельницький до приватного підприємства "МВМ-13", с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 2146,00 грн. заборгованості за договором №68 від 05.09.2016 року, 376,77 грн. інфляційних збитків та 129,00 грн. 3% річних, задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "МВМ-13" (30430, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Судилків, вул. Білокриницька, буд. 4, код 14149378) на користь дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 77, код 31100492) 125, 41 грн. (сто двадцять п`ять грн. 41 коп.) 3% річних, 319,97 грн. (триста дев`ятнадцять грн. 97 коп.) втрат від інфляції, 322,64 грн. (триста двадцять дві грн. 64 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В стягненні 56,8 грн. втрат від інфляції та 3,59 грн. 3% річних відмовити.

Провадження в частині стягнення 2146,00 грн. основного боргу закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/.

Віддрук. у 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 77) - рек. з пов. про вручення; 3 - відповідачу (30430, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Судилків, вул. Білокриницька, буд. 4) - рек. з пов. про вручення