ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. Справа№ 910/6443/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

без повідомлення сторін

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

на рішення господарського суду міста Києва

від 08.08.2019 (повний текст рішення складено 08.08.2019)

у справі №910/6443/19 (суддя Бондаренко Г.П.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Толочкевича Михайла Івановича

до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

про стягнення заборгованості у розмірі 61 804,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Толочкевич Михайло Іванович звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення Дочірнього підприємства " Клінічний Санаторій " Жовтень " Приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України " Укрпрофоздоровниця " 61 804, 92 грн боргу за договором підряду № 87 від 05.11.2018.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.08.2019 позов Фізичної особи-підприємця Толочкевича Михайла Івановича до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" про стягнення заборгованості у розмірі 61804,92 грн задовольнити повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на користь Фізичної особи-підприємця Толочкевича Михайла Івановича суму боргу в розмірі 61804 (шістдесят одна тисяча вісімсот чотири) грн 92 коп та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (надалі - санаторій) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2019 у справі №910/6443/19.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до результатів перевірки стану фінансово-господарської діяльності Санаторія за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 виявлено масу порушень та невідповідностей у веденні господарської діяльності підприємства, що послугувало підставою для розірвання контракту з керівником та звільнення керівника з посади з 06.03.2019; відповідач був вимушений зробити перевірку документів щодо проведених робіт та фактичного їх виконання шляхом проведення експертизи; згідно з висновком приватного підприємства «Профоцінка» про вартість (витяг із звіту від 10.06.2019 №14 про оцінку) вартість ремонтних робіт приміщення корпусу № 2 кімнати 623 складає 33 900,00 грн; після зміни керівника Санаторію зі сторони позивача ніяких листів та заяв до відповідача не надходило.

Скаржник повідомляє, що у зв`язку з великою завантаженістю експерта повний звіт про оцінку буде надано до апеляційного суду до початку розгляду справи по суті.

Скаржник вказує, що враховуючи обставини даної справи та керуючись положеннями ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд першої інстанції помилково не дійшов висновку про призначення експертизи.

Таким чином, на думку скаржника, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не була врахована зазначена норма закону, що потягло за собою винесення незаконного рішення та свідчить про поверхневий розгляд справи судом першої інстанції та не встановлення фактичних та важливих обставин справи.

Фізична особа-підприємець Толочкевич Михайло Іванович згідно з поданим до суду апеляційної інстанції відзивом зазначає, що відповідачем не було у встановленому порядку доведено належними, достатніми і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень проти вимог позивача та просить суд апеляційної інстанції залишити рішення рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2019 у справі №910/6443/19 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно останього витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2019 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., судді Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2019 у справі №910/6443/19 у складі колегії суддів: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Шаптали Є.Ю., Тарасенко К.В. Апеляційний перегляд оскаржуваного судового рішення підлягає здійсненню без участі учасників справи в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

05.11.2018 між позивачем, як підрядником, та відповідачем, як замовником, укладено договір підряду № 87 (надалі - договір), за яким замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати ремонтні роботи у відповідності з умовами даного договору (п. 1.1 договору). Замовник зобов`язується прийняти цю роботу і оплатити її (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 1.2 договору, предмет договору: ремонт корпус №2 кімната 623.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість робіт відповідно затвердженій договірній ціні і локальному кошторису становить 61 804, 92 грн.

Підрядник зобов`язується розпочати виконання робіт протягом 5 днів з моменту підписання даного договору (п. 5.1 договору). Підрядник зобов`язується виконати роботу протягом 1 місяця з моменту підписання договору (п. 5.2 договору).

Замовник розраховується наступним чином: після підписання даного договору замовник перераховує аванс в розмірі 50% від суми договору (п. 4.1 договору). Оплата робіт виконується за фактично виконані обсяги згідно акту приймання виконаних робіт (п. 4.2 договору). Замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи протягом 15 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт (п. 4.3 договору)

Пунктом 8.1 договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного його виконання.

Відповідно до п. 7.1 договору всі суперечки та розбіжності, які виникли при виконанні договору та за яких не досягнуто згоди, вирішуються у відповідності з діючим законодавством України у Господарському суді.

З метою виконання договору сторонами було підписано дефектний акт на ремонтні роботи корпусу № 2 кімнати 623 із зазначенням найменування робіт по проведенню ремонту даної кімнати.

За умовами укладеного договору підряду № 87 від 05.11.2018 позивачем та відповідачем погоджено договірну ціну проведення ремонтних робіт кімнати 623, корпус №2 за адресою: Конча-Заспа, 27 км Столичного Шосе м. Київ на рівні 61 804, 92 грн.

Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-3 на ремонтні роботи корпусу № 2, кімнати 623, кошторисна вартість будівельних робіт складає 56 625, 08 грн, кошторисна заробітна плата - 19 492, 66 грн.

Відповідно акту приймання виконаних будівельних робіт за березень 2019, підписаного Замовником ті Підрядником, вартість виконаних робіт складає 61 804, 92 грн. Наведений розмір вартості виконаних робіт також підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіть за березень 2019 форми КБ-3.

Відповідно до акту прийняття об`єкта в експлуатацію (капітальні вкладення) № 87 за березень 2019 підрядником та замовником за договором підряду № 87 від 05.11.2018 визначено, що монтажні роботи на об`єкті (кімната 623, спальний корпус №2, за адресою: Столичне шосе 27 км, м. Київ, ДП "Клінічний санаторій "Жовтень" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця") виконані підрядними організаціями у повному обсязі, згідно існуючих Державних будівельних норм і правил та інших нормативних документів діючого законодавства України. Сторонами також погоджено, що об`єкт готовий до експлуатації, загальна вартість виконаних робіт складає 61 804,92 грн.

Вказаний акт прийняття об`єкту в експлуатацію складено на підписано Замовником в особі головного лікаря Владимирова О.А., заступника головного лікаря з технічної частини Стовпника Р.В. та підрядника фізичної особи-підприємця Толочкевича М.І.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем щодо проведення ремонтних робіт, а відповідач не здійснив оплату та відповідно не виконав свої господарські зобов`язання у зв`язку з чим заборгованість відповідача складає 61 804,92 грн.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. ( ч.1 ст. 837 ЦК України )

Статтею 854 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ( ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що акт приймання-передачі виконаних будівельних робіт за березень 2019 було підписано сторонами 01.03.2019, то останнім днем оплати виконаних позивачем робіт є 25.03.2019 (15 банківський день з дати підписання акта виконаних робіт), так як 02.03.19 - 03.03.19, 08.03.19 - 10.03.19, 16.03.19 - 17.03.19, 23.03.19 - 24.03.19 вихідні дні.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 61 804, 92 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати виконаних робіт, у відповідності до п. 4.3. договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 61 804, 92 грн є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Таким чином, при укладенні договору підряду № 87 від 05.11.2018 сторони були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір, в тому числі і щодо вартості проведення будівельних робіт.

Судом встановлено, що відповідач кількість та якість робіт перевірив, підписавши відповідний акт приймання виконаних будівельних робіт, акт прийняття об`єкта в експлуатацію (капітальні вкладення) без зауважень та заперечень, що не спростовувалося стороною відповідача у поданому до суду відзиві на позовну заяву.

В свою чергу, матеріали справи не містять мотивованої відмови відповідача від приймання виконаних позивачем будівельних (ремонтних) робіт з підстав неналежної якості, обсяг виконаних робіт погоджений сторонами, при цьому замовник не заперечував проти прийняття виконаних робіт у березні 2019 року.

Відповідно до частин 1, 3 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Вартість робіт була встановлена за взаємною згодою сторін, відображена в договорі, і договір був виконаний сторонами, в частині виконання робіт та їх прийняття, про що свідчать акт виконаних робіт. При цьому, при прийнятті робіт виконаних за договором відповідачем не було заявлено ні про порушення обсягу виконаних робіт, ні про недоліки виконаних робіт.

Враховуючи викладене, доводи скаржника про наявність порушень у діяльності керівництва відповідача на час укладення та виконання умов договору від 05.11.2018 № 87, а також твердження про те, що розмір вартості проведених робіт не відповідає дійсності, колегією суддів відхиляється, оскільки умовами договору від 05.11.2018 № 87 сторонами погоджена вартість робіт; до того ж факт виконання робіт на суму 61 804, 92 грн підтверджується актом приймання виконаних робіт, довідкою про вартість виконаних робіт та актом прийняття об`єкту в експлуатацію, що підписані сторонами, а наявність факту звільнення керівника відповідача не слугує підставою для звільнення від виконання умов договору з боку відповідача.

Щодо доводів скаржника про помилковість не призначення ескспертизи на підставі ч. 1 ст. 99 ГПК України суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідне клопотання під час розгляду справи судом першої інстанції не заявлялось.

Поняття судової експертизи визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» як дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. З наведеного вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Виходячи з наведених норм, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

При цьому господарський суд сам визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає, і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані посиланням на обставини, які підтверджені поданими до матеріалів справи доказами, що підлягають оцінці судом в порядку, передбаченому нормами процесуального кодексу.

Таким чином, виходячи з предмету та підстав заявленого позову, для вирішення спору по суті відсутня потреба у спеціальних знаннях.

До того ж суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що скаржником під час апеляційного розгляду не було долучено до матеріалів справи повний звіт експерта про оцінку.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Толочкевича Михайла Івановича є обґрунтованими та такими, які вірно задоволенні судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2019 у справі № 910/6443/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції та до уваги судом не приймається з підстав їх недоведеності та невідповідності фактичним обставинам справи і вимогам закону

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2019 у справі № 910/6443/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на Дочірне підприємство "Клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2019 року у справі № 910/6443/19 - без змін.

Матеріали справи № 910/6443/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко