ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 925/899/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Пільков К.М., Мачульський Г.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шпорта В.О.

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2019 (суддя - Чевгуз О.В.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 (головуючий суддя - Пашкіна С.А., судді: Сітайло Л.Г., Мартюк А.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - 1. Смілянська міська рада Черкаської області, 2. Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго",

про стягнення 1 644 206,03 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Незнамова Т.О. - адвокат,

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи-1: не з`явився,

від третьої особи-2: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест", в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 1 644 206,03 грн, з яких: пеня у сумі 257 306,80 грн, 3% річних у сумі 121 096,84 грн, інфляційні втрати у сумі 1 265 802,39 грн за неналежне виконання грошового зобов`язання.

1.2. Свої позовні вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу №2725/14-КП-36 від 31.01.2014 в частині здійснення своєчасного розрахунку за переданий природний газ.

1.3. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, у випадку задоволення позову просив суд зменшити розмір штрафних санкцій, заявлених до стягнення, а також застосувати до позовних вимог позовну давність.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.01.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019, позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 256 284,45 грн. пені, 120 804,93 грн. - 3 % річних, 1 260 396,38 грн. інфляційних втрат та 24 562,29 грн. на відшкодування сплаченого судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді

3.1. 21.10.2019 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Касаційного господарського суду подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі № 925/899/18.

3.2. Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019 у справі №925/899/18 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Пільков К.М., Мачульський Г.М.

3.3. 11.11.2019 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження по справі та призначення до розгляду на 12.12.2019, якою повідомлено учасників справи про дату, час і місце розгляду скарги та визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 29.11.2019.

3.4. В судове засідання з`явився представник позивача, який просив суд задовольнити касаційну скаргу, скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, прийняти в цій частині нове рішення, яким в повному обсязі задовольнити його позовні вимоги. Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду касаційної скарги.

4. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

4.1. У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення та постанову у справі в частині, якою відмовлено у стягненні сум, та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь відповідача боргу у сумі 6 720,27 грн, в тому числі пеня у сумі 1 022,35 грн., 3% річних у сумі 291,91 грн., інфляційні втрати в сумі 5 406,01 грн., а також суму сплаченого судового збору за подання позову та скарг.

4.2. Ці вимоги мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, не містять доказів наявності ліцензії на надання послуг з теплопостачання, а відтак застосування ч.3 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є неправомірним.

Тому позивач вважає, що судами неповно з`ясовано обставини справи, висновки судів не відповідають обставинам справи, чим порушено ст. 236 ГПК, та неправильно застосовано ст.ст.1, 3, 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

4.3. Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній вказує на правомірність висновків судів в оскаржуваній частині, однак звертає увагу суду на те, що ним заявлялось клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, однак судом першої інстанції це клопотання не розглядалось та не оцінювалось, що свідчить про порушення судом норм п.10 ч.2 ст.182, ст.207, ст.237 ГПК.

5. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

5.1. 31.01.2014 Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як продавцем, в особі першого заступника голови правління Франчука Валентина Геннадійовича, який діє на підставі довіреності від 27.12.13 № 14-243, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест", як покупцем, в особі директора Мельниченка Дмитра Миколайовича, що діє на підставі статуту, було укладено договір № 2725/14-КП-36 купівлі-продажу природного газу, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2014 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 393,4 тис. куб. м (триста дев`яносто три тисячі чотириста куб. м), у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): I кв. - 231,5; ІІ кв. - 25,4; ІV кв. - 136,5.

Відповідно до п. 5.2. договору ціна за 1000 куб. м газу становить 3113,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування та розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %; податок на додану вартість за ставкою - 20 %.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 287,00 грн., крім того ПДВ - 20 % - 57,40 грн., всього з ПДВ - 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 3462,26 грн., крім того ПДВ - 20 % - 692,45 грн., всього з ПДВ - 4154,71 грн. (чотири тисячі сто п`ятдесят чотири гривні 71 коп.) гривень.

Відповідно до п.6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.7.2. договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Вказаний договір підписано представниками обох сторін та скріплено їх підписи печатками сторін.

5.2. Окрім того, сторонами у справі укладено ряд додаткових угод, якими сторони змінювали ціну договору.

5.3. На виконання умов договору, згідно актів приймання-передачі природного газу позивачем передано відповідачеві природного газу протягом 2014 року на суму 1 591 013 грн 73 коп.

5.4. Отже судами встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором, поставивши природний газ відповідачу у строки та в об`ємах, визначених договором, що підтверджується актами приймання-передачі та не заперечується відповідачем.

5.5. Разом з цим встановлено і те, що повну оплату за переданий газ відповідач не здійснив у строк, визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1. договору, відповідно до якого оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

5.6. Позивач, на підставі прострочення відповідачем проведення розрахунку за газ, просив стягнути з відповідача 257306,80 грн пені, 121096,84 грн - 3 % річних та 1265802,39 грн. інфляційних.

6. Короткий виклад мотивів судових рішень судів попередніх інстанцій

6.1. Рішення місцевого господарського суду, яке підтримано апеляційним судом, ґрунтується на тому, що погашення заборгованості за рахунок власних коштів за переданий позивачем відповідачу природний газ за січень 2014 року було частково здійснено відповідачем до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (а саме до 30.11.2016) в розмірі 17 297,00грн, тому, відповідно до положень вказаного Закону, нарахування на всю суму заборгованості, а саме на суму 328 941,01грн., пені, інфляційних втрат та 3% річних здійснене позивачем неправомірно.

7. Позиція Верховного Суду

7.1. Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК):

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов`язані з переоцінкою доказів та встановленням по новому обставин справи.

7.2. При розгляді даного спору суди вірно виходили з того, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), яким регламентовано комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Частина 3 ст. 7 Закону є нормою прямої дії. Виконання цієї норми Закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

7.3. Судами встановлено, що погашення заборгованості за переданий позивачем відповідачу природний газ за січень 2014 року за рахунок власних коштів було частково здійснено відповідачем до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (а саме до 30.11.2016) в розмірі 17 297,00 грн, відтак на підставі положень зазначеного Закону вказані нарахування повинні були здійснюватися на залишкову суму боргу, яка існувала на момент після набрання чинності вказаним Законом.

7.4. Оскільки станом на 01.01.2017, як вказував сам позивач у позовній заяві та підтверджено випискою по бухгалтерським операціям по підприємству ТОВ "Сміла Енергоінвест", заборгованість відповідача перед позивачем за зобов`язаннями щодо оплати поставленого газу у січні 2014 року становила не 328 941,01 грн, а 311 644,01 грн, то суди підставно визнали, що усі нарахування сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат повинні бути здійснені позивачем на суму заборгованості 311 644,01 грн.

7.5. Таким чином, оскільки з дня набрання чинності Законом не підлягали нарахуванню неустойка, інфляційні нарахування та 3% річних на заборгованість, погашену відповідачем до набрання чинності Законом, визнаються правомірними висновки судів про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за поставлений у січні 2014 року природний газ 27825,97грн пені, 27638,13грн - 3% річних та 310015,52грн інфляційних втрат, які здійснили перерахунки заявлених до стягнення сум в межах повноважень, наданих їм процесуальним законодавством.

7.6. Такі висновки судів відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 22.02.2018 у справі №922/4355/14, від 28.02.2018 у справі № 911/3914/14, від 03.04.2018 у справі №904/11325/16, від 06.04.2018 у справі №904/10747/16, від 10.04.2018 у справі №916/3054/16, від 11.04.2018 у справі №910/17962/15, від 17.04.2018 у справі №904/11358/16, від 26.04.2018 у справі №911/3945/16, від 02.05.2018 у справі №920/1060/16, від 15.05.2018 у справі №908/3126/16, від 23.05.2018 у справі №908/3125/16, від 23.05.2018 у справі №908/2114/16, від 30.05.2018 у справі №904/10733/16, від 20.06.2018 у справі №916/3055/16, від 06.07.2018 у справі №918/882/15, від 23.07.2018 у справі №904/10294/17, від 07.08.2018 у справі №925/1584/17, від 21.08.2018 у справі №925/104/18, від 21.08.2018 у справі №925/107/18, від 30.08.2018 у справі №905/2796/17, від 06.09.2018 у справі №925/106/18, від 13.12.2018 у справі №925/105/18, від 18.12.2018 у справі №905/301/18, від 20.12.2018 у справі №904/1619/18, від 22.12.2018 у справі №904/2961/18, від 16.01.2019 у справі №905/299/18, від 12.02.2019 у справі №917/440/18, від 26.02.2019 у справі №926/992/18, від 04.04.2019 у справі №906/576/18, від 13.05.2019 у справі №914/1535/18, від 14.05.2019 у справі №905/300/18, від 29.05.2019 у справі №916/2279/18, від 10.06.2019 у справі №904/4592/18, від 11.06.2019 у справі №905/1964/18, від 25.07.2019 у справі №916/2278/18, від 02.10.2019 у справі №910/12724/18, від 31.10.2019 у справі №917/1624/18, від 04.12.2019 у справі №917/525/19.

7.7. Враховуючи викладене, суд першої інстанції, який підтримав апеляційний господарський суд, дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за поставлений природний газ, погашену до набрання чинності зазначеним вище Законом.

7.8. Доводи, викладені в касаційній скарзі, отримали належну правову оцінку судів попередніх інстанцій, наведених висновків судів, що відповідають правовій позиції Верховного Суду при розгляді даної категорії спорів, не спростовують, а тому відхиляються судом.

При цьому згідно зі змістом пункту 8.7. постанови Касаційного господарського суду від 31.10.2019 у справі №917/1624/18, який підтримується колегією суддів при розгляді даної справи, Верховним Судом, неодноразово наголошувалось на тому, що частина третя статті 7 Закону є нормою прямої дії. Виконання цієї норми закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

7.9. Щодо посилання відповідача, викладеного у відзиві на касаційну скаргу, щодо неналежної оцінки судом першої інстанції його заяви про зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, суд касаційної інстанції відмічає наступне:

- по-перше, процесуальне законодавство передбачає оскарження судових рішень в касаційному порядку лише шляхом подання касаційної скарги на такі рішення (ст.287 ГПК);

- по-друге, ч.4 ст. 300 ГПК надає касаційному суду право не обмежуватись доводами та вимогами касаційної скарги, але лише у тому разі, коли під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права;

- по-третє, з оскаржуваних судових рішень слідує, що представник відповідача не надав доказів для об`єктивного розгляду свого клопотання про зменшення санкцій, не вказав пропорцію цього зменшення, тому місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання відповідача, а апеляційний суд підтримав такі висновки і залишив рішення суду першої інстанції без змін, тобто вказане клопотання було розглянуто та оцінено судами попередніх інстанцій з викладенням відповідних висновків.

8. Висновки Верховного Суду

8.1. Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:

"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

8.2. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" необхідно залишити без задоволення, а судові рішення залишити без змін.

8.3. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2019 у справі №925/899/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді К. Пільков

Г. Мачульський