ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1102/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антоніка С.Г.,

суддів Березкіної О.В., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання Пінчук Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-Профі» на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 (суддя Науменко А.О., повне рішення складено 09.09.2019) у справі № 908/1102/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-Профі», м. Запоріжжя

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областях, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗСК», м. Запоріжжя

про визнання наказу частково недійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МК-Профі» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області про:

- визнання недійсним наказу № 474 від 27.08.2002 «Щодо узагальнення результатів інвентаризації об`єктів нерухомого майна ВАТ «Запоріжбуд», які при приватизації не увійшли до його статутного фонду та виявлені в результаті вибіркової перевірки», прийнятого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області, в частині оформлення права державної власності на об`єкти нерухомого майна, зазначених у пункті 8 та пункті 22 Додатку до наказу РВ від 27.08.2002 № 474, а саме в частині оформлення права державної власності на об`єкти: «склад цементу, літера Л» та «навіс, літера Л1»;

- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «МК-Профі», ідентифікаційний код юридичної особи 32340982, права власності на об`єкт наступного нерухомого майна: склад цементу літ. Л, навіс літ. Л1, розташованого у місті Запоріжжя, по вул АДРЕСА_1 Південне шосе, 77А, (реєстраційний номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 01).

Позов обґрунтовано порушенням прав власності позивача внаслідок вчинення відповідачем протиправних дій щодо визнання складових частин майна, що належить позивачу, державною власністю.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 Товариству з обмеженою відповідальністю «МК-Профі» відмовлено у задоволенні позову.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем доведено право власності на спірне майно, незаконність оскаржуваного наказу РВ ФДМУ № 474 від 27.08.2002 та правомірність заявлених позовних вимог, через порушення відповідачем права власності позивача, однак відмовив у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявив відповідач.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МК-Профі» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Посилаючись на висновок експерта № 2387 від 06.06.2018 скаржник зазначає, що спірний об`єкт «Склад цементу літ. Л і навіс лит. Л1» є обладнанням, а не об`єктом нерухомого майна, і самостійного функціонального призначення не має, тому він звернувся з позовом у даній справі про скасування наказу РВ ФДМУ від 27.08.2002 № 474 в частині визнання його об`єктом державної власності та про визнання права власності на зазначений об`єкт за позивачем.

Скаржник погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності в матеріалах справи доказів перебування спірних об`єктів літ. Л та літ. Л1 у державній власності до початку приватизації ОП «Запоріжбуд» і доказів того, що спірні об`єкти після приватизації не увійшли до статутного капіталу створеного акціонерного товариства «Запоріжбуд». Тобто зазначені об`єкти ніколи не були нерухомим майном і були штучно породжені РВ ФДМУ внаслідок недотримання процедури визнання виявленого при перевірці у 2002 році майна безхазяйного.

Позивач не погоджується із застосуванням місцевим господарським судом позовної давності до спірних правовідносин, оскільки укладаючи у 2005 році договір оренди нерухомого майна літ. Л та літ. Л1, про порушення свого права власності він дізнатися не міг, тому що обставини належності спірних об`єктів до нерухомого майна не є очевидним, не могли бути встановлені без спеціальних знань, якими позивач не наділений і ретельно приховувався відповідачем.

Укладення з відповідачем договору оренди нерухомого майна літ. Л та літ. Л1 не є доказом обізнаності позивача про порушення його прав з моменту укладення цього договору, оскільки відповідач приховав факт незаконного набуття державою права власності на спірні об`єкти, а позивач, за відсутності спеціальних знань, не мав підстав вважати ці об`єкти частиною належного йому рухомого майна. Таким чином, ні у 2005, ні у 2013 роках позивач, введений відповідачем в оману стосовно статусу об`єкта літ. Л та літ. Л1 як об`єкта нерухомості, не мав підстав припускати наявність порушення його права власності державним органом.

Скаржник зазначає, що лише після отримання висновку будівельно-технічної експертизи № 2387 від 06.06.2018, яким встановлено приналежність спірних об`єктів літ. Л та літ. Л1 до конструктивних елементів належного позивачу обладнання, він дізнався про порушення його прав власника, тому саме з 06.06.2018 слід обчислювати строк позовної давності.

Скаржник вважає, що застосування позовної давності у цій справі позбавляє можливості захистити належне йому з 2003 року право власності.

Просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 29.09.2019 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях заперечує проти її доводів, просить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідач зазначає, що за договором купівлі-продажу державного майна № 45 від 12.11.1993 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області, який є правопопередником відповідача, проведено приватизацію ЦМК Орендного підприємства «Запоріжбуд», однак згідно із додатком до вказаного договору і актом передачі державного майна від 31.12.1993, спірні об`єкти не були передані у власність, а залишились у державній власності.

Право державної власності на спірне майно оформлено відповідачем на підставі його наказу № 474 від 27.08.2002, а підстави визнання цього наказу недійсним відсутні.

Відповідач вважає, що з моменту укладення договору оренди спірного майна, укладеного з позивачем у 2005 році, останній мав дізнатись про існування наказу № 474 від 27.08.2002 і міг провести будівельно-технічну експертизу, якщо у нього були сумніви щодо його законності, тому саме з 2005 року бере початок перебіг позовної давності.

Крім того, про належність спірних об`єктів до державної власності, позивач мав змогу дізнатися з відкритого Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження реєстрації права власності.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.10.2019 колегією суддів у складі головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач), суддів Березкіної О.В., Іванова О.Г. відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-Профі» на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 у справі № 908/1102/19.

У судовому засіданні 02.12.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно з ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та неоспорюється сторонами, 03.09.2003р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗСК» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МК-Профі» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 09-03.

Відповідно до даного договору, продавець зобов`язується передати у власність покупцю нерухоме майно, характеристики якого наведені у додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти його і сплатити ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Вказане у додатку до договору майно належить продавцю на підставі права власності. Право власності на майно переходить від продавця до покупця з моменту передачі майна за актом.

Розділом другим договору купівлі-продажу № 09-03 від 03.09.2003 передбачено, що покупець зобов`язаний провести оплату протягом трьох років з моменту підписання цього договору. Розрахунки за придбане майно здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування сум на рахунок продавця, наведений в пункті 13 цього договору.

Згідно із додатком № 1 до договору купівлі-продажу № 09-03 від 03.09.2003, перелік майна, що купується Товариством з обмеженою відповідальністю «МК-Профі» складається з: цементна установка з силосом для зберігання (2 шт.) інв..№ 215915, цементна установка з силосом для зберігання (2 шт.) інв..№ 146715,, цементна установка з силосом для зберігання (2 шт.) інв..№ 146815, цементна установка (бункер) інв..№ 146816, підвал та обладнання складу цементу інв..№ 146615, на суму 10732,27 грн.

Сторони договору купівлі-продажу № 09-03 від 03.09.2003 склали акт прийому-передачі основних засобів: цементна установка з силосом для зберігання (2 шт.), цементна установка з силосом для зберігання (2 шт.), цементна установка з силосом для зберігання (2 шт.), цементна установка (бункер), підвал та обладнання складу цементу, на суму 10732,27 грн.

Факт оплати підтверджується Листом вих. № 15 від 15.02.2005 Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗСК».

Вказане майно раніше було придбано Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗСК» у Закритого акціонерного товариства «Запоріжбуд» ( юридичну особу припинено 26.09.2007, номер запису 3019650) за договором купівлі-продажу від 07.10.2002р..

У зв`язку із перебуванням активів Закритого акціонерного товариства «Запоріжбуд» в податковій заставі, за заявою останнього Державною податковою інспекцією у Заводському районі було надано дозвіл на реалізацію активів, які перебувають у податковій заставі від 07.10.2002. Надано дозвіл на реалізацію, серед іншого, обладнання складу цементу інв. № 146615 вартістю 2145,00 грн. та цементних установок інв. № 215915, № 146715, № 146815 вартістю 9800,00 грн.; дозвіл на реалізацію активів, які перебувають у податковій заставі від 09.10.2002, згідно якого надано дозвіл на реалізацію обладнання складу цементу інв. № 194615 вартістю 9800,00 грн. Майно перебувало у податковій заставі згідно акту опису активів від 10.06.2002, складеним податковим керуючим Клименко Л.Г., призначеним наказом ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя від 01.04.2002 № 36 на підставі рішення начальника ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя від 21.02.2002 № 85 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків ЗАТ «Запоріжбуд» (код 01239559), УПТК, м. Запоріжжя, Південне шосе, 77-а, в рахунок погашення його податкового боргу.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області 30.04.2002 проведена вибіркова перевірка майна, що знаходиться на балансі ЗАТ «Запоріжбуд», розташованого по вул. Південне шосе, 77-а, в м. Запоріжжі, за результатами якої було виявлено майно, яке не увійшло до статутного фонду товариства у зв`язку з тим, що на момент приватизації не було відображене на його балансі, про що було складено відповідний акт за участю представника ЗАТ «Запоріжбуд».

Згідно з рішенням інвентаризаційної комісії було постановлено визнати виявлене майно, що не увійшло до статутного фонду АТ «Запоріжбуд» (в т.ч. склад цементу, літера «Л» та навіс літера «Л1») державним, зареєструвати право державної власності в ЗМБТІ, що оформлено відповідним протоколом від 14.08.2002.

За результатами прийнятого інвентаризаційною комісією рішення, 27.08.2002 наказом РВ ФДМУ по Запорізькій області № 474 прийнято рішення щодо оформлення права державної власності в ЗМБТІ на об`єкти нерухомого майна.

На підставі наказу № 474 від 27.08.2002 «Щодо узагальнення результатів інвентаризації об`єктів нерухомого майна ВАТ «Запоріжбуд», які при приватизації не увійшли до його статутного фонду, та виявлені в результаті вибіркової перевірки» Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області оформило право державної власності на об`єкти нерухомого майна згідно із додатком до цього наказу.

Згідно із додатком до наказу № 474 від 27.08.2002 РВ ФДМУ до об`єктів нерухомого майна ВАТ «Запоріжбуд», які не увійшли до його статутного фонду було віднесено 28 об`єктів, розташованих за у м. Запоріжжя, по вул. Південне шосе, 77а, зокрема: «склад цементу, літера «Л» (пункт 8 переліку) та «Навіс, літера Л1» (пункт 22 Переліку).

Право державної власності на вказані в додатку до зазначеного наказу об`єкти нерухомого майна (літ. Г, Е, В, З, Ж, П, И, Л, Н, К, Б, Ф, О, У, Ш, Щ, Л1, С) було зареєстровано за державою 02.09.2002 ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (записано в реєстрову книгу № 4 за реєстровим № 751. Як свідчить відмітка приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці О.В. від 19.12.2007 в подальшому літ. Г, Е, В, З, Ж, П, И, Н, К (К-3), Б, О, У, Ш, Щ, С перейшли до ТОВ «Трест «Запоріжбуд» на підставі договору № 1140 від 17.12.2007 купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна.

На «склад цементу, літера Л» та «навіс, літера Л1» виготовлено технічний паспорт.

10.11.2005р. між Регіональним відділення ФДМУ по Запорізькій області (орендодавець) та ТОВ «МК-Профі» (орендар) укладено договір № 1651 оренди державного нерухомого майна, за яким в оренду передано склад цементу, загальною площею 187,7 м2 (літ. «Л») та навіс (літ. «Л1») строком на три роки. В подальшому сторонами укладалися угоди, якими строк договору продовжувався.

Як майно, яке є власністю позивача так і орендоване знаходяться на земельній ділянці площею 0,0667га за адресою м.Запоріжжя, вул.. Південне шосе, 77А, наданій позивачу в оренду на підставі рішення Запорізької міськради № 152/25 від 22.04.2004р.

ТОВ «МК-Профі» листом від 24.08.2017р. звернулося до ТОВ «Настрой» в якому просило надати висновок щодо капітальності споруд, а саме: цементна установка з силосом для зберігання (2 шт.) інв..№ 215915, цементна установка з силосом для зберігання (2 шт.) інв..№ 146715, цементна установка з силосом для зберігання (2 шт.) інв..№ 146815, цементна установка (бункер) інв..№ 146816, підвал та обладнання складу цементу інв..№ 146615.

Згідно технічного висновку ТОВ «Настрой» від 28.07.2017р., оглянуті споруди є інвентарним об?єктом, виконаним в металі згідно Типового проекту 09-26-61 «Автоматизований прирейковий склад цементу місткістю 360/240 тон». Інвентарний об?єкт, як одиниця обліку основних засобів є об?єкт з усім пристосуванням і приладдям. Предмети, які входять до складу об?єкту можуть виконувати свої функції тільки в складі комплексу, а не самостійно.

Судовим експертом Лещенко К.І., на підставі письмового звернення ТОВ «МК-Профі», проведено будівельну технічну експертизу.

Згідно висновку експерта № 2387, складеного 06.06.2018 за результатами проведення будівельно-технічної встановлено:

1. проведеним дослідженням наданої технічної документації, типового проекту № 409-29-61 (інвентарний варіант в металі), візуальним оглядом об`єкту дослідження, встановлено, що споруди та обладнання літера Л, літера Л1, № 13 інв. № 225915, № 14 інв. № 146715, № 15 інв. № 146815, інв. № 146615, № 146816, які розташовані за у м. Запоріжжя, по вул. Південне шосе, 77-а, відповідають типовому проекту 409-29-61 «Автоматизирований прирейковий склад цементу місткістю 360/340 тон» (альбом II, випуск 1 інвентарний варіант (в металі). Автоматизований прирейковий склад цементу складається з наступних частин: 6-ти силосів для зберігання та фасування цементу; прийомного приміщення; приймального бункеру; передаючих пристроїв.

2. проведеним дослідженням технічної документації встановлено, що «склад цементу літ. Л, навіс літ. Л1» (реєстраційний номер об`єкта № 01) згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, згідно до типового проекту 409-29-61 приймальне приміщення прирейкового складу цементу (літ. Л) та навіс над приймальним бункером прирейкового складу цементу (літ. Л1) дивись фото № 3, № 4).

3. проведеним дослідженням технічної документації встановлено, що склад цементу літ. Л, навіс літ. Л1 (реєстраційний номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 01), розташований у м. Запоріжжя, по вул. Південне шосе, 77-а є невід`ємною складовою частиною прирейкового складу цементу, відповідно до типового проекту 409-29-61 «Автоматизований прирейковий склад цементу місткістю 360/340 тон» (альбом II, випуск 1 інвентарний варіант (в металі) (дивись фото № 1, № 2, № 3).

4. згідно із наданою на дослідження технічною документацією (типового проекту 409-29-61), з технічної точки зору технологічне використання автоматизованого прирейкового складу цементу згідно типового проекту 409-29-61 (інвентарний варіант в металі) без об`єкту, іменованого згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень «склад цементу літ. Л і навіс літ. Л1» (реєстраційний номер об`єкта № 01) та навпаки цього об`єкту без іншого обладнання автоматизованого прирейкового складу цементу згідно типового проекту 409-29-61 (інвентарний варіант в металі) неможливе, оскільки споруди «склад цементу літ. Л та навіс літ. Л1» є невід`ємною складовою частиною прирейкового складу цементу та виконують функції приймального пристрою відповідно до типового проекту 409-29-61 «Автоматизований прирейковий склад цементу місткістю 360/340 тон» (альбом II, випуск 1 інвентарний варіант (в металі), та їх відокремлене використання в якості складу цементу функціонально не передбачено.

Оскільки об?єкти, що є власністю позивача та об?єкти літ.Л та літ. Л1 є єдиним цілим об?єкту прирейкового складу цементу і окремо не можуть використовуватися, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Господарським судом для вирішення питання щодо належності об?єктів літ.Л та літ. Л1 були досліджені матеріали приватизаційної справи та встановлено, що за заявою організації орендарів (членів трудового колективу) Орендного підприємства «Запоріжбуд» вих. № П-05-14 від 08.07.1993 на ім`я начальника РВ ФДМУ по Запорізькій області про включення ОП «Запоріжбуд» в списки підприємств, що підлягають приватизації, а також прийнятого за результатами розгляду цієї заяви наказу РВ ФДМУ № 133 від 30.08.1993 «Про проведення інвентаризації та здійснення оцінки вартості майна Орендного підприємства «Запоріжбуд» приватизація державного майна Орендного підприємства «Запоріжбуд» здійснювалась у спосіб викупу майна державного підприємства, переданого в оренду.

14.07.1990 між Територіальним будівельним об`єднанням (ТБО) «Запоріжбуд», як орендодавцем та організацією орендарів, створеною на базі тресту «Запоріжбуд» був укладений договір № 3 про передання майна треста «Запоріжбуд» в оренду і умовах господарської діяльності на п`ять років. Договір передбачав право орендаря на викуп орендованого майна. В подальшому, до договору оренди між РВ ФДМУ по Запорізькій області, як орендодавцем, та організацією орендарів «Запоріжбуд», зареєстрованою рішенням Заводського райвиконкому Ради народних депутатів № 198/1 від 17.01.1991, як орендарем, було укладено додаткову угоду № 2 від 26.10.1993 про умови викупу державного майна будівельно-монтажного тресту «Запоріжбуд», наданого в оренду з правом викупу за договором оренди з ТБО «Запоріжбуд». Згідно із пунктом 1.1 додаткової угоди склад майна, що підлягає викупу, визначений результатами інвентаризації станом на 01.09.1993, проведеної комісією, створеною наказом РВ ФДМУ № 133 від 30.08.1993; Протокол про результати інвентаризації від 20.09.1993 є невід`ємною частиною даної додаткової угоди. Вартість майна, що підлягає викупу, визначена на рівні 892832 тис. крб.. згідно акту оцінки.

В матеріалах приватизаційної справи наявні: протокол № 2 від 14.09.1993 засідання інвентаризаційної комісії за результатами проведення інвентаризації державного майна орендного підприємства «Запоріжбуд»; протокол від 20.09.1993 засідання комісії з оцінки вартості цілісного майнового комплексу ОП «Запоріжбуд» станом на 01.09.1993 на суму 892832 тис. крб. та акт оцінки вартості майна орендного підприємства, затверджений начальником РВ ФДМУ 20.09.1993.

Згідно із протоколом оцінки, додатку № 2 до акту оцінки, наказу РВ ФДМУ від 30.09.1993 № 159-1 про затвердження акту оцінки вартості майна у зв`язку із закінченням інвентаризації, при приватизації Орендного підприємства «Запоріжбуд» шляхом викупу орендованого майна було прийняте рішення про проведення оцінки щодо всього підприємства в цілому та визначено його вартість як цілісного майнового комплексу .

З приватизаційної справи вбачається, що спірні об`єкти у вигляді окремих інвентарних об`єктів були закріплені за структурним підрозділом ТБО «Запоріжбуд» УПТК.

Згідно з інвентаризаційними відомостями у державному підприємстві «Запоріжбуд» та в подальшому в орендному підприємстві, облік основних фондів відбувався за інвентарними номерами, за назвою та роком введення в експлуатацію, і без позначення певними літерами.

В інвентаризаційному описі оцінки вартості основних фондів, що підлягають приватизації по УПТК ОП «Запоріжбуд» на 01.07.1993, спірні об`єкти, як за літерами, так і за назвами «склад цементу» та «навіс» відсутні, тоді як наявні всі інвентарні об`єкти обладнання складу цементу, що були викуплені у ЗАТ «Запоріжбуд» ТОВ «ЗСК», а в подальшому придбані позивачем у ТОВ «ЗСК», а саме: «інв. № 161310-1 (далі 194615) обладнання цементне, 1987», «інв. № 215915 цементне обладнання, 1985 інв. № 146615 обладн. скл. цемент., 1987», «інв. № 146715 цементне обладнання, 1987», «інв. № 146815 цементне обладнання, 1988».

З урахуванням матеріалів даної господарської справи, інвентаризаційної справи № 83680/51048 на об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 77а та приватизаційної справи майна орендного підприємства «Запоріжбуд», висновку судового експерта за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи господарський суд дійшов висновку, що спірне майно було придбане позивачем на підставі договору купівлі-продажу № 09-03 від 03.09.2003 у ТОВ «ЗСК», який в свою чергу придбав це майно у ЗАТ «Запоріжбуд». Згідно договору купівлі-продажу № 45 державного майна від 12.11.1993 державне майно як цілісний майновий комплекс було викуплене Організацією орендарів Орендного підприємства «Запоріжбуд» як майно, що було орендоване з правом викупу. Тому РВ ФДМУ безпідставно визнало об`єктом нерухомості спірне майно - «Склад цементу літ. Л, Навіс літ. Л'» та визнало його державною власністю на підставі Наказу № 474 від 27.08.2002.

Господарський суд зазначив, позивачем доведено належними доказами право власності на спірне майно, незаконність оскаржуваного наказу РВ ФДМУ та правомірність заявлених позовних вимог, у зв`язку з порушенням відповідачем права власності позивача.

Даний висновок суду апелянтом не оскаржується. Апелянт вважає,що судом не правильно застосований строк позовної давності.

Для вирішення даного питання застосуванню підлягають наступні норми Цивільного кодексу України.

Стаття 256. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 261. 1. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Стаття 267. 4. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Господарський суд, відмовляючи в позові з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, виходив з того, що позивач міг дізнатись про порушене право в момент укладання з РВ ФМДУ договору оренди № 1652 від 10.11.2005р., оскільки використовував це майно у своїй господарській діяльності, мав на нього документи в підтвердження права власності.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, позивач за договором купівлі-продажу придбав не «автоматизований прирейковий склад цементу», а окремі об`єкти, кожний з яких мав інвентарний номер. При укладанні договору оренди з РВ ФДМУ останнім позивачу були надані докази того, що об?єкти літ.Л та літ.Л1 не увійшли до складу приватизованого майна і є державною власністю. І лише господарським судом, при ознайомлені з приватизаційною та інвентаризаційною справою було встановлено, що приватизовано шляхом викупу було все підприємство, як цілісний майновий комплекс. А згідно висновку експерта спірні об?єкти є складовими частинами автоматизованого прирейкового складу цементу. У зв?язку з чим господарський суд обґрунтовано дійшов висновку, що спірне майно - склад цементу літ. Л та навіс літ. Л1 увійшло до складу приватизованого майна та було приватизовано.

Доказів того, що позивачу на момент укладання з РВ ФМДУ договору оренди № 1652 від 10.11.2005р. було відомо, що собою являє «автоматизований прирейковий склад цементу» і, що його невід?ємними частина є об?єкти придбані за договором купівлі-продажу та спірні об?єкти літ.Л та літ.Л1 матеріали справи не містять. Саме після отримання технічного висновку ТОВ «Настрой» від 28.08.2017р. позивачу стало відомо, що склад цементу літ. Л та навіс літ. Л1 разом з належним йому на праві власності об?єктами по виготовленню цементу є автоматизованим прирейковим складом цементу. У зв`язку з чим в подальшому позивачем було замовлено будівельно-технічну експертизу та подано позов до суду. А про те, що спірні об?єкти були приватизовані і безпідставно були зареєстровані відповідачем на праві власності за Державою позивачу стало відомо лише під час розгляду справи.

Таким чином колегія суддів вважає, що саме з 28.08.2017р. позивачу стало відомо про можливе порушення його права відповідачем і саме з цієї дати слід відраховувати строк позовної давності. Тому встановлений законом строк позовної давності відповідачем не пропущено.

Висновок господарського суду про пропуск позивачем строку позовної давності не підтверджується матеріалами справи та суперечить обставинам, встановленим при її розгляді.

На підставі викладеного апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню у зв?язку з невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи.

Судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-ПРОФІ» задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 29.08.2019 року у справі № 908/1102/19 скасувати. Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним наказ № 474 від 27.08.2002р. «Щодо узагальнення результатів інвентаризації об`єктів нерухомого майна ВАТ «Запоріжбуд», які при приватизації не увійшли до його статутного фонду та виявлені в результаті вибіркової перевірки», прийнятого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області, в частині оформлення права державної власності на об`єкти нерухомого майна, зазначених у пункті 8 та пункті 22 Додатку до наказу РВ від 27.08.2002 № 474, а саме в частині оформлення права державної власності на об`єкти: «склад цементу, літера Л» та «навіс, літера Л1».

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «МК-ПРОФІ» (м.Запоріжжя, вул..Перемоги, 50, ідентифікаційний код 32340982) право власності на об`єкти нерухомого майна: склад цементу літ. Л, навіс літ. Л1, розташованого у місті АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 01).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з моменту складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17.12.2019 року.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна