ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 910/10074/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5,) в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (02092, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 74) про забезпечення позову вх. ГСОО №2-6060/19 подану у справі №910/10074/19

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5,) в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (02092, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 74);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20Б, офіс 8, каб. №2);

про зобов`язання укласти додаткову угоду

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" про зобов`язання укласти додаткову угоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 року справу №910/1004/19, в порядку ст. 31 Господарського процесуального кодексу України було направлено за підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року (суддя Волков Р.В.) за даним позовом було відкрито провадження у справі №910/10074/19 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

11.12.2019 року до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-6060/19), в порядку ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої заявник просить суд заборонити Дніпровському районному відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчиняти дії щодо предмета спору, зокрема, передавати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» 766 одиниць напіввагонів (залишок із загальної кількості у 880 одиниць напіввагонів), які позивач має передати відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 19 липня 2018 року у справі №916/626/18 на час до набрання чинності рішенням Господарського суду Одеської області у справі №910/10074/19. Крім того, заявник також просив суд здійснити розгляд цієї заяви в присутності представника заявника.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначив, що предметом позову у даній справі є оновлення ставок плати за користування вагонами, що стало підставою для зміни у судовому порядку укладеного між сторонами договору, шляхом зобов`язання відповідача укласти додаткову угоду №2 до договору №07/16/11/01-Р від 11.07. 2016 року в редакції позивача. При цьому, позивач стверджує, що даний спір виник у зв`язку з виконанням рішення господарського суду від 19.07.2018 року у справі №916/626/18, яким філію, зокрема, зобов`язано в день прибуття порожніх напіввагонів на станцію приписки «Дарниця» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» за актами подачі/повернення 880 одиниць напіввагонів за відповідними номерами.

Разом з тим, позивач наполягає, що зазначені напіввагони філія має передати відповідачу для подальшого користування на платній основі, однак з часу укладення договору №07/16/11/01-Р ставки за користування вагонами перевізника АТ «Українська залізниця» були оновлені в сторону збільшення та були введені в дію з травня 2019 року.

Водночас, заявник доводить до відома суду, що подання заяви про забезпечення позову викликане тим, що на даний час філія несе та понесе колосальні збитки у зв`язку з різницею у ставці за користування одиницею вагона, а оскільки АТ «Українська залізниця» є підприємством державного сектору економіки, то зазначені збитки несе на даний час держава Україна в цілому.

Більш того, позивач зазначає, що наразі Дніпровським районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавчі провадження №№58802285, 58803045, 58802841, в межах яких, наразі, вирішується питання примусової передачі 880 одиниць вагонів, частину з яких, як зазначає позивач, у кількості 114 одиниць філія вже фактично передала відповідачу, між тим, інша частина вагонів на даний час не може бути фізично передана у зв`язку з тим, що частина вагонів перебуває в ремонті, а щодо іншої частини вагонів ще не виконані дії іншими структурними підрозділами АТ «Укрзалізниця» (дії, які визначені у рішенні суду по справі №916/626/18.

За таких обставин, позивач вважає, що в зв`язку з тим, що подальша передача вагонів відповідачу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання фактично рішення суду по справі №910/10074/19, а також унеможливить ефективність захисту оспорюваних прав і інтересів позивача у даній справі, а тому наполягає, на доцільності вжиття судом заходів забезпечення позову у справі №910/10074/19 шляхом заборони відповідному відділу виконавчої служби вчиняти дії щодо предмета спору, зокрема, передавати ТОВ «Вантажна транспортна компанія» 766 одиниць напіввагонів, які позивач має передати відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року у справі №916/626/18 до набрання чинності рішенням Господарського суду Одеської області у справі №910/10074/19.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, пункту 5.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 05.12.2019р. (протокол №17-06/2019), приймаючи до уваги перебування судді Волкова Р.В. з 09.12.2019р. на лікарняному та надходженням заяви про забезпечення позову вх.№2-6060/19 від 11.12.2019р. по справі №910/10074/19, з метою дотримання строків визначених ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, було призначено повторний автоматичний розподіл вищевказаної заяви.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про забезпечення позову вх. №2-6060/19 від 11.12.2019р. по справі №910/10074/19 було розподілено судді Невінгловській Ю.М.

Враховуючи вищевикладене відповідна заява приймається до розгляду Господарського суду Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

Згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 4, 10 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до п.4 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, з метою економії процесуального часу, виходячи із змісту заяви про забезпечення позову, суті заходу, який позивач просить суд вжити, за достатності наданих заявником доказів, суд дійшов висновку про розгляд даної заяви без повідомлення сторін, в зв`язку з чим, клопотання заявника щодо розгляду даної заяви за участю його представника не підлягає задоволенню.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про заборону Дніпровському районному відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчиняти дії щодо предмета спору, зокрема, передавати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» 766 одиниць напіввагонів (залишок із загальної кількості у 880 одиниць напіввагонів), які позивач має передати відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 19 липня 2018 року у справі №916/626/18 на час до набрання чинності рішенням Господарського суду Одеської області у справі №910/10074/19, оцінивши у сукупності обставини з якими заявник пов`язує необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке:

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України та багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Водночас, достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У ст. 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень.

При цьому, згідно частини 1 статті 18 Закону України „Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 2 ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, за приписами ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного й повного виконання рішення, зазначеного в документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Статтею 34 Закону України „Про виконавче провадження врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця, з огляду на що, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій, оскільки за приписами вказаного Закону вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

При цьому, суд зазначає, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник щодо заборони вчинення дій у межах виконавчого провадження зводяться щодо необхідності зупинення вчинення державним виконавцем виконавчих дій, що по суті є зупиненням виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного здійснивши аналіз та співставлення заявлених позовних вимог із заходами забезпечення позову, які просить вжити позивач, суд зазначає про невідповідність таких заходів забезпечення позову вимогам ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неспівмірність заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач із заявленими позовними вимогами.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви АТ "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" АТ "Українська залізниця" про забезпечення позову вх. ГСОО №2-6060/19 від 11.12.2019, оскільки заходи забезпечення позову, визначені позивачем є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст.ст.136, 140, 234,235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Прийняти заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця" вх. ГСОО №2-6060/19 від 11.12.2019 року до свого розгляду.

2.У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця" вх. ГСОО №2-6060/19 від 11.12.2019 року про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Невінгловська