Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/723/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Пеньківській О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`яввися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (м.Київ)

до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України (м.Житомир)

за участю у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

стягнення 34674,01грн

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України про стягнення шкоди в порядку регресу у сумі 34674,01грн.

Ухвалою господарського суду від 22.07.19 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №906/723/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою від 27.08.19 до участі у справі залучено ОСОБА_1 у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, розгляд справи по суті відкладено на 17.09.19.

02.09.19 на адресу суду від Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надійшов відзив від 02.09.19 №726 на позовну заяву, у якому відповідач повністю заперечив проти позовних вимог, зазначив, що постанова Брусилівського районного суду Житомирської області від 08.02.17 у справі №275/41/17 не є підставою звільнення від доказування як преюдиційна обставина, оскільки дана справа не стосується цивільно-правових наслідків взагалі, а суд у вказаній постанові інші факти не встановлював. Підкреслив, що відповідачем не вчинено, а позивачем не доведено вчинення жодного неправомірного винного діяння, яке б порушило законні права та інтереси позивача; безпідставно заявлено вимогу про відшкодування послуг аварійного комісара у розмірі 620,00грн; не доведено належними та допустимими доказами складу правопорушення за ст.ст.1166, 1172 ЦК України для стягнення матеріальної шкоди у заявленому позивачем розмірі. Також зауважив, що задля з`ясування усіх обставин справи, встановлення винних осіб, причинно-наслідкового зв`язку між діями водіїв та ДТП, ухвалення законного рішення у справі має бути проведена судова дорожньо-технічна та автотехнічна експертиза, що потребує розгляду справи у строки більші, ніж ті, що встановлені для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Просив суд поновити строки для подачі відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні, справу розглядати в порядку загального позовного провадження (а.с.98-104).

13.09.19 позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Підкреслив, що доведення відсутності вини у спричиненні шкоди за ст.1166 ЦК України покладено на відповідача. Зазначив, що послуги аварійного комісара не належать до звичайної господарської діяльності позивача, входять до складу збитків, визначених ч.1 ст.225 ГК України як додаткові витрати, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення. Звернув увагу на те, що матеріальна шкода є обґрунтованою, усі розрахунки вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Suzuki", державний номерний знак " НОМЕР_1 ", наявні у звіті №819/01/17Б, виконаному оцінювачем Абрамкіним Б .П. від 30.01.1 (а.с.126-127).

Ухвалою суду 17.09.19 задоволено клопотання відповідача, постановлено здійснювати розгляд справи №906/723/19 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; призначено підготовче засідання на 15.10.19.

У зв`язку із неявкою в судові засідання, які відбулись 15.10.19 та 29.10.19 представників сторін, підготовче засідання відкладено на 18.11.19.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.11.19 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.12.19.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, раніше, в адресованому господарському суду клопотанні від 04.11.19, позивач просив розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.161).

Представник відповідача в судові засідання, які відбулись 15.10.19, 29.10.19, 18.11.19 та 09.12.19 не з`явився, про поважні причини неявки в засідання суд не повідомив, правом подання заперечення на відповідь на відзив не скористався.

Третя особа в судове засідання не з`явилась.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з довідки №662563 про ДТП, 09.01.17 на а/дорозі М-06-Київ-Чоп (на м.Будапешт через мм.Львів, Мукачеве і Ухгород), 87 км 804 м. 87804 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу "КРАЗ 65055", номерний знак НОМЕР_2 , який належить Дочірньому підприємству "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", під керуванням ОСОБА_1 та легкового автомобіля SUZUKI, GRAND VITARA номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 (а.с.27-28).

У довідці зафіксовано, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль SUZUKI, GRAND VITARA номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2476711 терміном дії до 13.11.17, виданого ПрАТ СК "Юнівес" (а.с.24).

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 08.02.17 у справі №275/41/17 винним у настанні ДТП визнано водія транспортного засобу "КРАЗ-65055", державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 (а.с. 29).

11.01.17 фізична особа ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (позивач) із повідомленням на підставі ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 09.01.17 за участю транспортного засобу Краз (снігоприбиральна машина) номерний знак НОМЕР_2 та легкового автомобіля SUZUKI, GRAND VITARA номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 (а.с.16-17).

25.01.17 суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Абрамкіним Богданом Петровичем здійснено технічний огляд колісного транспортного засобу SUZUKI, GRAND VITARA номерний знак НОМЕР_1 , про що складено акт №819 (а.с.40-41).

30.01.17 Фізичною особою-підприємцем Абрамкіним Богданом Петровичем складено звіт №819/01/17Б про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ.

Відповідно до вказаного висновку, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля SUZUKI, GRAND VITARA номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 34054,01грн (а.с.31-39).

Докази оскарження звіту про оцінку в матеріалах справи відсутні.

Для відновлення ушкодженого автомобіля здійснено ремонт транспортного засобу SUZUKI, GRAND VITARA номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується актом виконаних робіт №26 та квитанцією №917201 від 09.03.17 (а.с.67-68).

Фізична особа ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою, відповідно до якої просив в порядку ст.ст.35, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 09.01.17 (а.с.18).

14.04.17 Моторно (транспортним) страховим бюро України відповідно до ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", приймаючи до уваги довідку №1 від 11.04.17 про розмір відшкодування шкоди, видано наказ №3251 від 13.04.17 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 в сумі 30713,33грн (а.с.64-65).

14.04.17 потерпілому на підставі ст.41 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем здійснено виплату страхового відшкодування згідно наказу №3251 від 13.04.17 в сумі 30713,33грн, що підтверджується платіжним дорученням №3251 рв (а.с.66).

12.05.17 позивачем, приймаючи до уваги довідку №2 від 12.05.17 про розмір відшкодування шкоди, видано наказ №4002 від 13.05.17 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 в сумі 3340,68грн (а.с.70-71).

15.05.17 Моторним (транспортним) страховим бюро України здійснено доплату виплати страхового відшкодування у розмірі 3340,68грн, що підтверджується платіжним дорученням №4002рв від 15.05.17 (а.с.72).

Також позивачем сплачено ФОП Абрамкіну Богдану Петровичу за послуги аварійного комісара 620,00грн, що підтверджується рахунком №247 від 30.01.17, актом №247 виконаних робіт та платіжним дорученням №247рв від 08.02.17 (а.с.73-75).

Таким чином, всього Моторне (транспортне) страхове бюро України понесло витрати в сумі 34674,01грн (30713,33грн страхового відшкодування згідно наказу №3251 від 13.04.17 + 3340,68грн страхового відшкодування згідно наказу №4002 від 13.05.17 + 620,00грн за послуги аварійного комісара).

Оскільки позивачем здійснено страхове відшкодування в порядку п.38.2 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", він звернувся з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу шкоди у розмірі 34674,01грн.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Так, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача про стягнення грошових коштів в порядку регресу з власника транспортного засобу, водій якого визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілій особі.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. За загальними правилом, закріпленим у частині другій статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з нормою частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Приписи ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України встановлюють особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується із нормою ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України.

Відповідно до свідоцтва НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу автомобіль "КРАЗ 65055" реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2007, зареєстрований 16.01.08 за Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (а.с.81).

Тобто, Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є юридичною особою, що здійснює експлуатацію належного їй джерела підвищеної небезпеки.

За вказаних обставин, Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є особою, що відповідальна за шкоду, заподіяну її працівником ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 09.01.17, а до Моторного (транспортного) страхового бюро України як особи, що здійснила регламентну виплату, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з пунктом 9 статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до видів обов`язкового страхування.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з вимогами статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу

Відповідно до пунктів 39.1, 39.2 статті 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

За змістом пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до пункту "а" статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пункту 1.6 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Матеріалами справи підтверджено, що транспортний засіб "КРАЗ 65055" реєстраційний номер НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 , з вини якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, належить відповідачу, страхового полісу вказаний автомобіль не мав, що підтверджується Довідкою про ДТП, та відповідачем в порядку ст.ст.13, 74 ГПК України не спростовано ( а.с.27-28).

Як зазначалось вище, нормою частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України закріплено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом встановлено, що станом на момент скоєння ДТП, в результаті якого було завдано шкоди автомобілю SUZUKI, GRAND VITARA номерний знак НОМЕР_1 , третя особа - водій транспортного засобу ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", що підтверджується наказом №61-к від 16.11.16 (а.с.77-78).

Згідно з частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Доводи відповідача про те, що факт встановлення вини ОСОБА_1 постановою Брусилівського районного суду від 08.02.17 не може бути преюдиційним та підлягає доведенню у даній справі, судом до уваги не приймаються з огляду на те, що постановою Брусилівського районного суду від 08.02.17 у справі про адміністративне правопорушення №275/41/17 встановлено, що ОСОБА_1 рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності руху та скоїв наїзд на автомобіль SUZUKІ д.н.з. НОМЕР_1 , відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення та останній свою вину визнав.

Відповідно до ч.6 ст.75 ГПК України, зокрема, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови суду в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.24 КУпАП та встановлено факт наявності вини вказаної особи в скоєнні ДТП.

При цьому суд вважає безпідставними заперечення відповідача стосовно того, що пошкодження автомобіля SUZUKІ д.н.з. НОМЕР_1 , які зафіксовані у протоколі огляду місця події (а.с.25-26), суперечать тим, які відображені у акті №819 технічного огляду колісного транспортного засобу, складеному суб`єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем Абрамкіним Б.П., з огляду на наступне.

Так, у додатку до адміністративного протоколу №БР147016, на який посилається відповідач зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу потерпілого, отриманих внаслідок ДТП, а саме: деформація лівої сторони капоту, розбита ліва фара передня, деформація лівого переднього крила, розбитий бачок слива, розбита декоративна решітка, розбитий передній бампер, деформація п р а в о г о переднього крила, розбита панель кріплення решітки, пробите п р а в е колесо, пошкодження передніх над колісників, пошкоджений радіатор кондиціонера (а.с.25-26).

Матеріалами справи підтверджено, що під час ДТП відбулось зіткнення передньої лівої частини автомобіля SUZUKІ д.н.з. НОМЕР_1 та задньої частини транспортного засобу "КРАЗ 65055". Внаслідок даного удару по передній лівій частині був ушкоджений капот та відбулась деформація лівої та п р а в о ї сторони капоту потерпілого, фар, а також п р а в о г о переднього крила автомобіля SUZUKІ, що відображено у додатку до протоколу №БР147016, і в акті №819 технічного огляду колісного транспортного засобу та зафіксовано фотографіями доданими до звіту №819/01/17Б.

Крім того, обставини, які зазначені у звіті №819/01/17Б про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, легкового автомобіля SUZUKI, GRAND VITARA, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідач не спростував та не оспорив. Також відповідач не надав суду заперечень щодо правильності визначення у вказаному звіті розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди та доказів проведення (виконання) надмірних ремонтних робіт, не пов`язаних з ДТП.

За вказаних обставин, вищевказані доводи відповідача спростовуються матеріалами справи.

Також суд відхиляє заперечення відповідача відносно того, що вимога про відшкодування послуг аварійного комісара у розмірі 620,00грн заявлена безпідставно, оскільки вказані витрати входять до складу збитків та підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення.

За вказаних обставин, викладені у відзиві від 02.09.19 доводи відповідача про недоведеність матеріальної шкоди, спростовуються наведеними вище матеріалами справи та приписами ст.ст.29, 36, 40, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З огляду на викладене, враховуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, оскільки станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, підтверджуючих здійснення Моторним (транспортним) страховим бюро України виплат у сумі 34674,01грн (34054,01грн - вартість відновлювального ремонту КТЗ + 620,00грн- послуги аварійного комісара), суд вважає вимоги позивача про стягнення з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" шкоди в порядку регресу обґрунтованими.

Судовий збір відповідно до п.1 ч.4 ст.129 ГПК України покладається відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м.Житомир, вул.Перемоги, 75, ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м.Київ, Русанівський бульвар, буд.8, ):

- 34674,01грн шкоди;

- 1921,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1- у справу;

2- позивачу (рек. з повід.);

3- представнику позивача Гусєву П.В. (м.Київ, вул.Тарасівська, 19-Б, офіс 9) (рек. з повід.)

4- відповідачу (рек. з повід.);

5 - третій особі (рек. з повід.): АДРЕСА_1 .