ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2019 р. Справа№ 910/8611/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2019 р. (повний текст складено 16.09.2019 р.)

у справі № 910/8611/19 (суддя - Нечай О.В.)

за позовом Міністерства оборони України

до приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Класс"

про стягнення 108 537,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Міністерство оборони України звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" про стягнення 108 537,00 грн.

Обґрунтовуючи вимоги до відповідача, позивач посилався на ту обставину, що товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Класс" порушило взяті на себе зобов`язання за договором про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/18/67 від 25.07.2018 р., виконання умов якого забезпечено виданою відповідачем гарантією № 4108-0718/ERL3v від 23.07.2018 р. на суму 108 537,00 грн., яка в добровільному порядку гарантом не сплачена.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.09.2019 р. у справі № 910/8611/19 відмовлено у задоволенні позову.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що третьою особою належним чином виконано зобов`язання за договором поставки № 286/2/18/67 від 25.07.2018 р. та до кінця 2018 року поставлено передбачений умовами договору товар, який прийнято позивачем без заперечень, тож підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштів за гарантією в розмірі 108 537,00 грн. немає.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Умотивовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник вказував, що судом першої інстанції не було взято до уваги положення Закону України "Про публічні закупівлі", на умовах якого укладався договір поставки № 286/2/18/67 від 25.07.2018 р., а також погоджений сторонами строк поставки товару (до 30.06.2018 р.), який третьою особою було порушено, що є підставою у виплаті відповідачем гарантії позивачу. Водночас, судом зроблені необґрунтовані висновки щодо виконання постачальником зобов`язань з поставки товару протягом дії договору, а не у визначений договором/специфікацією строк.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2019 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/8611/19, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

21.10.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від третьої особи надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

24.10.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2019 р., у зв`язку з перебуванням судді Дідиченко М.А. у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Смірнова Л.Г., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2019 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суддів; призначено справу до розгляду на 12.12.2019 р.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2019 р., у зв`язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

У судовому засіданні 12.12.2019 р. представник позивача вказував на обґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив її задовольнити та скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач та третя особа просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, за результатами проведення тендеру (ідентифікатор в електронній системі закупівель № UA-2018-04-16-002230-a), 25.07.2018 р. між Міністерством оборони України (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Класс" (постачальник) укладено договір про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/18/67 (договір), за умовами якого постачальник зобов`язався у 2018 році поставити Міністерству оборони України машини для обробки продуктів харчування, виробництва напоїв та обробки тютюну (4221) (пароконвекційна піч у комплекті з двома направляючими візками-рамами на 10-12 рівнів), а саме: піч пароконвекційна PRIMAX PDE-110-LD (товар), зазначений у специфікації, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, і у строки.

Відповідно до пункту 1.2 договору ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією.

За умовами пункту 2.4 договору приймання товару за кількістю та якістю оформляється актом приймання-передачі, який складає одержувач замовника на кожну партію товару після закінчення приймання товару в трьох примірниках. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна постачальника та повідомлення-підтвердження є підтвердженням приймання товару.

Ціна товару з ПДВ становить 2 170 740,00 грн. (п. 3.1 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Терміни поставки обладнання визначено у рознарядці замовника, яка є невід`ємною частиною договору.

За умовами пункту 10.1 договору він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 р., а в частині розрахунків - до повного їх завершення.

Відповідно до рознарядки Міністерства оборони України за специфікацією, яка є додатком до договору № 286/2/18/67 від 25.07.2018 р., термін постачання товару визначений до 30.06.2018 р. включно. Також зазначено місце постачання товару та кількість товару у розмірі 13 шт.

23.07.2018 р. приватним акціонерним товариством "Айбокс Банк" (гарант) безвідклично та безумовно прийнято на себе зобов`язання заплатити бенефіціару (позивачу) 108 537,00 грн. після одержання письмової вимоги щодо неналежного виконання принципалом (третьої особи; постачальником) зобов`язання якості, кількості, строків постачання товару відповідно договору поставки № 286/2/18/67 від 25.07.2018 р. (гарантія № 4108-0718/ERL3v від 23.07.2018 р.).

На виконання умов договору № 286/2/18/67 від 25.07.2018 р. постачальник поставив замовнику товар, що підтверджується видатковими накладними №№ 345, 368, 360, 363, 376, 396, 398, 350, 375, 379, 355, 327, 321 від 30.07.2018 р.; актами приймання №№ 85, 59, 34, від 30.07.2018 р., № 80 від 10.12.2018 р., № 102 від 20.12.2018 р., № 155 від 17.12.2018 р., № 51 від 30.07.2018 р., № 152 від 18.12.2018 р., № 44 від 19.12.2018 р., № 997/6/41 від 27.12.2018 р., № 83 від 11.12.2018 р., № 45 від 30.07.2018 р., № 86 від 23.11.2018 р.; а також повідомленнями-підтвердження.

26.12.2018 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою № 286/6/7071 щодо перерахування коштів в розмірі 108 537,00 грн., у зв`язку із порушенням постачальником умов виконання договору в частині терміну постачання товару.

У відповідь відповідач листом № 405/12-б/б-01 від 25.01.2019 р. повідомив позивача, що вимога не відповідає умовам гарантії, оскільки не надано доказів повноваження особи на засвідчення документів, а також не долучено доказів на підтвердження настання гарантійного випадку.

Листом № 663/12-б/б-01 від 06.02.2019 р. гарант повідомив позивача про те, що вимога бенефіціара з вказівкою на порушення принципалом умов виконання договору в частині терміну постачання, відповідно до ч. 2 ст. 564 Цивільного кодексу України, не відповідає умовам та вимогам гарантії, є недостовірною, є неналежним представленням (пп. 11 п. 3 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р.), і згідно підпункту 37 Положення, частини 1 статті 565 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 200 Господарського кодексу України виключає сплату гарантом коштів бенефіціару за виданою гарантією.

Невиконання відповідачем свого обов`язку по сплаті позивачу, як беніфіціару, гарантії на суму 108 537,00 грн., у зв`язку з порушенням постачальником (принципалом) умов договору № 286/2/18/67 від 25.07.2018 р. стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Пунктом 2 статті 11 Цивільного кодексу України зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Приписами статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/18/67 від 25.07.2018 р. укладено на підставі проведення позивачем відкритих торгів. Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до пункту 15 частини 2 статті 22 Закону України "Про публічні закупівлі" тендерна документація повинна містити, зокрема, розмір, вид, строк та умови надання, умови повернення та неповернення забезпечення виконання договору про закупівлю (якщо замовник вимагає його надати).

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Пунктом 11.3 договору зазначено, що постачальник забезпечив виконання своїх зобов`язань за цим договором у розмірі 5 % вартості договору банківською гарантією № 4108-0718/ERL3v від 23.07.2018 р., виданою публічним акціонерним товариством "Айбокс Банк" в сумі 108 537,00 грн.

Таким чином, необхідність забезпечення виконання зобов`язань гарантією випливає з положень тендерної документації і умов договору поставки № 286/2/18/67 від 25.07.2018 р., та розцінювалася законом як обов`язкова передумова укладенню договору в межах тендерної процедури.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 200 Господарського кодексу України установлено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень.

За гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 560 Цивільного кодексу України).

Приписами частин 1-3 статті 563 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ч. 1 ст. 565 Цивільного кодексу України).

Статтею 509 Цивільного кодексу України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб (ч. ч. 1 та 3 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим законом (ч. 1 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі").

Приписами статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю є нікчемним, зокрема, у разі його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону (порядок оскарження процедур закупівлі).

Відповідно до рознарядки Міністерства оборони України за специфікацією, яка є додатком до договору № 286/2/18/67 від 25.07.2018 р., термін постачання товару визначений до 30.06.2018 р. включно, проте договір поставки укладено замовником з переможцем торгів 25.07.2018 р., у зв`язку з оскарженням процедури закупівлі одним із учасників тендеру - товариством з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна". За результатами розгляду скарги № 35/618 від 25.06.2018 р. вказаного товариства, рішенням постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель № 7123-р/пк-пз від 17.07.2018 р. відмовлено у її задоволенні.

Отже, зобов`язання постачальника передати товар покупцю виникли раніше моменту підписання ними договору, оскільки на момент, коли таке зобов`язання мало бути виконано третьою особою, до 30.06.2018 р., не існувало договору, який вчинено 25.07.2018 р., з якого виникають цивільні права та зобов`язання щодо поставки.

Разом з цим, пунктом 1.1 договору сторонами погоджено, що постачальник зобов`язується у 2018 році поставити замовнику товар, зазначений у специфікації, а замовник - забезпечити приймання та оплату такого товару в кількості, і у строки, визначені договором.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що строк, протягом якого постачальник зобов`язаний поставити товар починає перебіг з 25.07.2018 р. і закінчується 31.12.2018 р. - останнього дня 2018 року, як це передбачено пунктом 1.1 договору, тож постачальник належним чином виконав зобов`язання за договором, поставивши позивачу товар до кінця 2018 року, і не порушив своїх зобов`язань.

З огляду на те, що факт порушення постачальником своїх зобов`язань та настання гарантійного випадку не підтверджено матеріалами справи, то підстави для стягнення з відповідача гарантії у розмірі 108 537,00 грн. - відсутні.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Твердження апелянта, які викладені ним в апеляційній скарзі, встановлених обставин не спростовують, а тому судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2019 р. у справі № 910/8611/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2019 р. у справі № 910/8611/19 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/8611/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.12.2019 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко