ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3346/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання Тіщенко Д.І.

за участю представників сторін:

від позивача Пронюк В.Я. (довіреність №14-190 від 17.05.2019р.);

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/3346/19

за позовом акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6, )

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „УЖФ „Євро-Сервіс (65123, м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, буд.36-А, )

про стягнення 10 897,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019р. акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „УЖФ „Євро-Сервіс, в якій просить суд стягнути з відповідача 10 897,51 грн., у тому числі: 7 674,69 грн. пені, 1 362,88 грн. 3% річних, 1 859,94 грн. інфляційних витрат, а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору №3542/1617-ТЕ-23 від 15.09.2016р. постачання природного газу, в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2019р. відкрито провадження у справі № 916/3346/19, прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, із призначенням розгляду справи по суті у судовому засіданні на 12 грудня 2019р.

В судовому засіданні 12.12.2019р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвали суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення ухвали суду від 18.11.2019р. відповідачем було отримано, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

В судовому засіданні від 12.12.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

15.09.2016 року між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (змінено назву на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) та товариством з обмеженою відповідальністю „УЖФ „Євро-Сервіс було укладено договір постачання природного газу №3542/1617-ТЕ-23, за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Відповідно до 1.2. договору встановлено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну території України). (п.1.3 договору).

Згідно п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 6983,0 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м): жовтень - 67, листопад 110, грудень 117, січень 132, лютий 132, березень 125.

Відповідно до п.3.4. договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природнього газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу споживачу.

Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта (п.3.6 Договору).

Пунктом 5.1. договору встановлено, що регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015р. №758.

Згідно п. 5.2. договору, ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4 942,00 грн., крім того: податок на додану вартість за ставкою 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5 930,40 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу. (п.5.4 Договору).

Відповідно до п.6.1. договору, оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами 100- відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природній газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 7.2.6 договору, споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20. (п. 8.2 договору).

Відповідно до п. 12.1, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016р. до 31 березня 2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

При цьому, під час дії договору сторонами укладались додаткові угоди №1 від 23.01.2017р. та №2 від 31.03.2017р., відповідно до яких вносились зміни у договір №3542/1617-ТЕ-23 від 15.06.2016р., зокрема, в предмет договору в частині обсягів газу, його вартості, порядку та умов передачі газу, строку дії договору.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 31.03.2017р. до договору постачання природного газу №3542/1617-ТЕ-23 від 15.06.2016р. сторони виклали пункти 5.1 та 5.2 розділу 5 Ціна газу договору у наступній редакції: 5.1. Ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюються постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 р. № 187. 5.2. Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором з 01 квітня 2017 року становить 4 942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять грн. 40 коп.). Замінено в пункті 8.2 розділу 8 «Відповідальність сторін» договору слова « 21% річних» на « 16,4 річних». Розділ 12 Строк дії договору договору викладено у наступній редакції: 12.1 Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач в період з жовтня 2016р. по вересень 2017р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 3 573 694,64 грн., на підтвердження чого між сторонами у справі було складено акти приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016р. за жовтень 2016р. на суму 306 281,44 грн.; від 30.11.2016р. за листопад 2016р. на суму 501 261,13 грн.; від 31.12.2016р. за грудень 2016р. на суму 600 678,36 грн.; від 31.01.2017р. за січень 2017р. на суму 720 674,06 грн.; від 28.02.2017р. за лютий 2017р. на суму 592 595,22 грн.; від 31.03.2017р. за березень 2017р. на суму 473 447,56 грн.; від 30.04.2017р. за квітень 2017р. на суму 118 608,00 грн.; від 31.05.2017р. за травень 2017р. на суму 92 828,56 грн.; від 30.06.2017р. за червень 2017р. на суму 42 888,65 грн.; від 31.07.2017р. за липень 2017р. на суму 37 782,58 грн.; від 31.08.2017р. за серпень 2017р. на суму 38 820,00 грн.; від 30.09.2017р. за вересень 2017р. на суму 47 828,68 грн.

Зазначені акти підписано сторонами та скріплено печатками останніх.

При цьому, відповідач за отриманий протягом грудня 2016р. - вересня 2017р. природний газ розраховувся із простроченням.

На підставі вищезазначеного, АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „УЖФ „Євро-Сервіс 7 674,69 грн. пені, 1 362,88 грн. 3% річних та 1 859,94 грн. інфляційних витрат.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як встановлено судом, 15.09.2016 року між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (змінено назву на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) та товариством з обмеженою відповідальністю „УЖФ „Євро-Сервіс було укладено договір постачання природного газу №3542/1617-ТЕ-23, за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України „Про ринок природного газу від 9 квітня 2015 року N 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

АТ НАК Нафтогаз України, як постачальником, виконано належним чином взяті на себе зобов`язання за договором та поставлено відповідачу в період з жовтня 2016р. по вересень 2017р. природний газ на загальну суму 3 573 694,60 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016р. за жовтень 2016р. на суму 306 281,44 грн.; від 30.11.2016р. за листопад 2016р. на суму 501 261,13 грн.; від 31.12.2016р. за грудень 2016р. на суму 600 678,36 грн.; від 31.01.2017р. за січень 2017р. на суму 720 674,06 грн.; від 28.02.2017р. за лютий 2017р. на суму 592 595,22 грн.; від 31.03.2017р. за березень 2017р. на суму 473 447,56 грн.; від 30.04.2017р. за квітень 2017р. на суму 118 608,00 грн.; від 31.05.2017р. за травень 2017р. на суму 92 828,56 грн.; від 30.06.2017р. за червень 2017р. на суму 42 888,65 грн.; від 31.07.2017р. за липень 2017р. на суму 37 782,58 грн.; від 31.08.2017р. за серпень 2017р. на суму 38 820,00 грн.; від 30.09.2017р. за вересень 2017р. на суму 47 828,68 грн.

Відповідно до п.6.1. договору, оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами 100- відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природній газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 7.2.6 договору, споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Відповідно до п. 8.2 договору (з урахуванням додаткової угоди №2 від 31.03.2017р.), у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Як встановлено судом, оплату за переданий в період з грудня 2016р. по вересень 2017р. природний газ відповідач здійснював несвоєчасно, що підтверджується випискою по операціям за ТОВ „УЖФ „Євро-Сервіс, чим порушено умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В зв`язку з порушення відповідачем строків оплати за отриманий природній газ, позивачем нараховано відповідачу пеню за загальний період з 26.01.2017р. по 25.03.2018р., в сумі 7 674,69 грн.

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на те, що відповідач свої зобов`язання в частині оплати поставленого природного газу не виконав у встановлений договором строк, відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 7674,69 грн., розрахованої, виходячи із розміру подвійної облікової ставки НБУ, вважає його вірним та здійсненим відповідно до умов договору та законодавства.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунки суми 3% річних, (нарахованих за загальний період з 26.01.2017р. по 25.03.2018р.) в розмірі 1362,88 грн., та інфляційних витрат (нарахованих за прострочення оплати за отриманий в березні 2017р.-травні2017р. газ за загальний період з 01.05.2017р. по 31.07.2017р.) в сумі 1 859,94 грн., також вважає їх вірними та здійсненими відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 76 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до товариства з обмеженою відповідальністю „УЖФ „Євро-Сервіс про стягнення задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „УЖФ „Євро-Сервіс (65123, м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, буд.36-А, ) на користь акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ) 7 674 (сім тисяч шістсот сімдесят чотири) грн. 69 коп. пені, 1 362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн. 88 коп. 3% річних, 1 859 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 94 коп. інфляційних витрат та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення Господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 12 грудня 2019 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко