РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2019Справа № 910/11072/19

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за первісним позовом Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фудком"
простягнення 206 339 грн 40 коп.
за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фудком"
доДочірнього підприємства "Бест Альтернатива"
простягнення 94 345 грн 00 коп.
Представники сторін:
від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): Мельник Ю.В. - представник на підставі ордеру
від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним): Стеченко Я.В. - представник за довіреністю
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.08.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про стягнення 206 339 грн 40 коп. заборгованості за договором поставки від 20.02.2018 № , в тому числі: 143 444 грн 30 коп. основного боргу, 41 696 грн 85 коп. пені, 17 770 грн 63 коп. інфляційних втрат та 3 427 грн 62 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору поставки від 20.02.2018 № неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 143 444 грн 30 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 41 696 грн 85 коп. пені, 17 770 грн 63 коп. інфляційних втрат та 3 427 грн 62 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2019 відкрито провадження у справі № 910/11072/19, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.09.2019.

13.09.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" з вимогами до Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" про стягнення збитків у розмірі 94 345 грн 00 коп. за договором поставки від 20.02.2018 № .

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудком" посилається на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору поставки від 20.02.2018 № неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару в кількості, яку замовляв позивач, чим завдав збитків позивачу у вигляді втраченої вигоди у розмірі 94 345 грн 00 коп.

16.09.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про поновлення строку на подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 зустрічну позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

20.09.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду для долучення до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 23.09.2019 судом поновлену відповідачу строк на подання відзиву та оголошено перерву до 07.10.2019.

Відповідно до частин 1, 3 та 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

03.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 відкрито провадження у справі та об`єднано зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" з вимогами до Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" про стягнення збитків у розмірі 94 345 грн 00 коп. за договором поставки від 20.02.2018 № в одне провадження з первісним позовом Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про стягнення 206 339 грн 40 коп. заборгованості за договором поставки від 20.02.2018 № .

07.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

07.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 07.10.2019 судом оголошено перерву до 24.10.2019.

17.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

У підготовчому засіданні 24.10.2019 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) заявив усне клопотання про продовження строку підготовчого провадження для надання часу подати відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

Відповідно до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

У підготовчому засіданні 24.10.2019 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) про продовження строку підготовчого провадження для надання часу подати відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву та, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 21.11.2019 з можливістю в строк до 11.11.2019 подати відповідні заяви.

11.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) надійшли заперечення на відповідь на відзив та клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

12.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) надійшла заява про долучення поштових відправлень до матеріалів справи.

20.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

21.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) надійшла відповідь на відзив по зустрічній позовній заяві.

21.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) надійшли пояснення.

У судове засідання 21.11.2019 з`явилися представники сторін та надали пояснення.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) надав пояснення по суті справи, відповідно до яких у повному обсязі підтримав заявлені первісні позовні вимоги та просить суд їх задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог заперечив та просить суд відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) надав пояснення по суті справи, відповідно до яких заперечив проти заявлених первісних позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, та просить суд відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі, та підтримав заявлені зустрічні позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 21.11.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудком" (покупець за договором) та Дочірнім підприємством "Бест Альтернатива" (постачальник за договором) укладено договір поставки № (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставляти товари по цінах і в асортименті, що вказуються в Специфікації разом з товаросупровідною документацією, відповідно до поданих покупцем замовлень, а покупець зобов`язується приймати такі товари і оплачувати.

Відповідно до пункту 2.1. договору ціни на товари, що поставляються, вказуються в товарних накладних та специфікації з ЕЦП сторін, що з моменту її підписання є невід`ємною частиною договору. Ціни вказуються в національній валюті, включаючи ПДВ, а також вартість упаковки, маркування та доставки товарів постачальником у вказане в замовленні місце поставки. Ціна, за якою поставляється товар, має бути ідентичною у замовленні, накладних та в діючій специфікації.

Згідно з пунктом 3.1. договору постачальник поставляє товари згідно замовлень покупця на поставку товару, поданих за посередництва сертифікованих EDI-провайдерів за вибором постачальника.

За умовами пункту 3.5. договору безпосередньо після приймання товару покупець направляє постачальнику через EDI-провайдера електронний документ «Накладна» (COMDOC). Документ COMDOC відображає факт приймання товару покупцем сформований в обліковій системі покупця завіряється ЕЦП покупця (підпис відповідальної особи і печатка підприємства) і відправляється постачальнику через EDI-провайдера. Постачальник зі свого боку завіряє «Накладна» ЕЦП (підпис відповідальної за передачу особи і печатка підприємства) і відправляє покупцю через EDI-провайдера. У разі обміну з покупцем «Накладна» COMDOC з використанням ЕЦП постачальник може не надавати паперовий примірник накладної покупцеві за фактом відвантаження.

Відповідно до пункту 4.1. договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP - до місця призначення, вказаного в замовленні (правила «Інкотермс» з редакції 2010 року), тобто постачальник зобов`язується прийняти від покупця замовлення на поставку товару і здійснювати її своїми засобами і за свій рахунок на адресу і в строк вказані в такому замовленні.

Пунктом 6.1. договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей до договору) визначено, що підставою для здійснення покупцем оплати поставленого товару є повне виконання постачальником своїх зобов`язань за договором. При наданні постачальником «Податкової накладної», яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа «Успішно зареєстровано в ЄРПН і відправлена покупцеві» та «Накладної» завіреної ЕЦП постачальника (підпис відповідальної за передачу особи та печатку підприємства) протягом 5 календарних днів з дати поставки товару, вказаної в транспортній накладній, що підтверджується проставленням штампу «товар отриманий» покупець оплачує поставлений товар на умовах відстрочення платежу з дати, вказаної в транспортній накладній, по платіжних днях в терміни, узгоджені сторонами в додатку № 1.

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2017. Припинення дії договору не звільняє сторони від виконання всіх своїх зобов`язань, передбачених договором та невиконаних на момент припинення дії договору, в тому числі і зобов`язань пов`язаних з поверненням товару згідно умов даного договору, оплати послуг тощо, а також від відповідальності за невиконання таких зобов`язань. Договір вважається пролонгованим на один календарний рік, якщо жодна із сторін не попередила іншу сторону про припинення його дії за один календарний місяць до закінчення зазначеного терміну (пункти 9.1., 9.2. договору).

Додатковою угодою від 23.12.2017 до договору поставки від 20.02.2017 № сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2018 включно. Всі інші умови договору залишилися без змін.

Додатковою угодою від 28.12.2017 до договору поставки від 20.02.2017 № сторони, серед іншого, погодили строк оплати - 70 календарних днів.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору поставки від 20.02.2017 № позивач поставив, а відповідач прийняв товар відповідно до наявних в матеріалах справи накладних від 18.07.2018 № Б-00003114, від 25.07.2018 № 3208, від 01.08.2018 № Б-00003323, від 08.08.2018 № Б-00003413, від 15.08.2018 № Б-00003526, від 22.08.2018 № Б-00003613, від 29.08.2018 № Б-00003699 та від 07.09.2018 № Б-00003846, та транспортних накладних від 18.07.2018 № Б-00003114, від 25.07.2018 № Б-00003208, від 01.08.2018 № Б-00003323, від 08.08.2018 № Б-00003413, від 15.08.2018 № Б-00003526, від 22.08.2018 № Б-00003613, від 29.08.2018 № Б-00003699 та від 07.09.2018 № Б-00003846, копії яких наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повної та своєчасної оплати, поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед постачальником за отриманий товар у розмірі 143 444 грн 30 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати отриманого товару на суму 143 444 грн 30 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати отриманого товару за договором поставки від 20.02.2017 № та факту наявності заборгованості у розмірі 143 444 грн 30 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 143 444 грн 30 коп.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 41 696 грн 85 коп. пені, 17 770 грн 63 коп. інфляційних втрат та 3 427 грн 62 коп. 3 % річних.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно пунктом 8.10. протоколу узгодження розбіжностей до договору поставки від 20.02.2017 № у випадку несвоєчасної оплати поставленого товару покупець на вимог постачальника сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховувалася пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 8.10. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 21.09.2018 по 09.08.2019 на суму 143 444 грн 30 коп.

Відповідно до частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок пені є неправильним, оскільки позивачем, з урахуванням частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України та додаткової угоди від 28.12.2017 до договору неправильно визначено день початку прострочення обов`язку з оплати поставленого товару окремо по кожній накладній, а також в порушення норм статті 232 Господарського кодексу України період нарахування пені виходить за межі шестимісячного строку. До того ж, позивач нараховує пеню на всю суму заборгованості.

За перерахунком суду, сума пені за прострочення оплати отриманого товару становить 25 661 грн 20 коп., в тому числі:

- 3 207 грн 72 коп. - сума пені, нарахована за період з 27.09.2018 по 26.03.2019 за прострочення оплати 17 968 грн 34 коп. за накладною від 18.07.2018 № Б-00003114;

- 2 323 грн 37 коп. - сума пені, нарахована за період з 09.10.2018 по 08.04.2019 за прострочення оплати 12 943 грн 08 коп. за накладною від 25.07.2018 № Б-00003208;

- 3 518 грн 35 коп. - сума пені, нарахована за період з 11.10.2018 по 10.04.2019 за прострочення оплати 19 600 грн 08 коп. за накладною від 01.08.2018 № Б-00003323;

- 3 188 грн 02 коп. - сума пені, нарахована за період з 18.10.2018 по 17.04.2019 за прострочення оплати 17 759 грн 88 коп. за накладною від 08.08.2018 № Б-00003413;

- 3 659 грн 03 коп. - сума пені, нарахована за період з 25.10.2018 по 24.04.2019 за прострочення оплати 20 383 грн 80 коп. за накладною від 15.08.2018 № Б-00003526;

- 4 293 грн 54 коп. - сума пені, нарахована за період з 01.11.2018 по 30.04.2019 за прострочення оплати 24 069 грн 12 коп. за накладною від 22.08.2018 № Б-00003613;

- 3 392 грн 35 коп. - сума пені, нарахована за період з 08.11.2018 по 07.05.2019 за прострочення оплати 19 037 грн 64 коп. за накладною від 29.08.2018 № Б-00003699;

- 2 078 грн 82 коп. - сума пені, нарахована за період з 17.11.2018 по 16.05.2019 за прострочення оплати 11 682 грн 36 коп. за накладною від 07.09.2018 № Б-00003846;

Отже, позовні вимоги про стягнення пені в сумі 41 696 грн 85 коп. підлягають частковому задоволенню на суму 25 661 грн 20 коп.

Щодо вимог про стягнення 3 % річних у розмірі 3 427 грн 62 коп. та інфляційних втрат у розмірі 17 770 грн 63 коп. суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок 3 % річних є неправильним, оскільки позивачем невірно визначено початок періоду прострочення.

Так, за перерахунком суду, з урахуванням розміру простроченого платежу, додаткової угоди від 28.12.2017 до договору, а також частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, в межах визначеного позивачем періоду нарахування (не виходячи за межі кінцевої дати нарахування, визначеної позивачем), сума 3 % за прострочення оплати поставленого товару становить 3 360 грн 31 коп., з яких:

- 468 грн 16 коп. - сума 3 % річних, нарахована за період з 27.09.2018 по 09.08.2019 за прострочення оплати 17 968 грн 34 коп. за накладною від 18.07.2018 № Б-00003114;

- 324 грн 46 коп. - сума 3 % річних, нарахована за період з 09.10.2018 по 09.08.2019 за прострочення оплати 12 943 грн 08 коп. за накладною від 25.07.2018 № Б-00003208;

- 488 грн 12 коп. - сума 3 % річних, нарахована за період з 11.10.2018 по 09.08.2019 за прострочення оплати 19 600 грн 08 коп. за накладною від 01.08.2018 № Б-00003323;

- 351 грн 79 коп. - сума 3 % річних, нарахована за період з 12.12.2018 по 09.08.2019 за прострочення оплати 17 759 грн 88 коп. за накладною від 08.08.2018 № Б-00003413;

- 484 грн 19 коп. - сума 3 % річних, нарахована за період з 25.10.2018 по 09.08.2019 за прострочення оплати 20 383 грн 80 коп. за накладною від 15.08.2018 № Б-00003526;

- 557 грн 88 коп. - сума 3 % річних, нарахована за період з 01.11.2018 по 09.08.2019 за прострочення оплати 24 069 грн 12 коп. за накладною від 22.08.2018 № Б-00003613;

- 430 грн 30 коп. - сума 3 % річних, нарахована за період з 08.11.2018 по 09.08.2019 за прострочення оплати 19 037 грн 64 коп. за накладною від 29.08.2018 № Б-00003699;

- 255 грн 41 коп. - сума 3 % річних, нарахована за період з 17.11.2018 по 09.08.2019 за прострочення оплати 11 682 грн 36 коп. за накладною від 07.09.2018 № Б-00003846.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 3 427 грн 62 коп. підлягають частковому задоволенню на суму 3 360 грн 31 коп.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, судом враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За перерахунком суду, сума інфляційних втрат за прострочення відповідачем оплати поставленого товару становить 7 480 грн 71 коп., з яких:

- 1 274 грн 37 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з жовтня 2018 року по серпень 2019 року за прострочення оплати 17 968 грн 34 коп. за накладною від 18.07.2018 № Б-00003114;

- 686 грн 27 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з листопада 2018 року по серпень 2019 року за прострочення оплати 12 943 грн 08 коп. за накладною від 25.07.2018 № Б-00003208;

- 1 039 грн 23 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з листопада 2018 року по серпень 2019 року за прострочення оплати 19 600 грн 08 коп. за накладною від 01.08.2018 № Б-00003323;

- 941 грн 66 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з листопада 2018 року по серпень 2019 року за прострочення оплати 17 759 грн 88 коп. за накладною від 08.08.2018 № Б-00003413;

- 1 080 грн 79 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з листопада 2018 року по серпень 2019 року за прострочення оплати 20 383 грн 80 коп. за накладною від 15.08.2018 № Б-00003526;

- 1 276 грн 19 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з листопада 2018 року по серпень 2019 року за прострочення оплати 24 069 грн 12 коп. за накладною від 22.08.2018 № Б-00003613;

- 732 грн 63 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з грудня 2018 року по серпень 2019 року за прострочення оплати 19 037 грн 64 коп. за накладною від 29.08.2018 № Б-00003699;

- 449 грн 57 коп. - сума інфляційних втрат, нарахована за період з грудня 2018 року по серпень 2019 року за прострочення оплати 11 682 грн 36 коп. за накладною від 07.09.2018 № Б-00003846.

Відтак, вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 17 770 грн 63 коп. підлягають частковому задоволенню на суму 7 480 грн 71 коп.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов`язання за договором про поставки від 20.02.2017 № , вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 25 661 грн 20 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 3 360 грн 31 коп. та вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 7 480 грн 71 коп.

Твердження відповідача, викладені у відзиві, стосовно того, що відповідачем оплачено товар за вищезазначеними видатковими накладними на суму 93 444 грн 30 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 29.10.2018 № 2693440 на суму 50 000 грн 00 коп. та від 19.11.2018 № 27801660 на суму 45 871 грн 52 коп., долученими до матеріалів справи, відхиляються судом, оскільки в призначеннях платежу вказаних платіжних доручень відсутнє посилання на конкретну видаткову накладну. При цьому, позивач не заперечує оплати по цим накладним, однак зазначає, що ці оплати зараховані за іншими видатковими накладними, відтак, суд позбавлений можливості дійти однозначного висновку щодо того, що вказаними платіжними дорученнями здійснювалась оплата по видаткових накладним, з приводу поставки по яким виник спір у даній справі.

Стосовно тверджень відповідача щодо постійної діючої заборгованості у розмірі 50 000 грн 00 коп. як передбачено додатковою угодою від 28.12.2017, суд зазначає, що не може встановити правову природу такої заборгованості, натомість, як вбачається з матеріалів справи, тією ж додатковою угодою від 28.12.2017 чітко визначено строк оплати, та як встановлено судом вище, за вищенаведеними видатковими накладними строк оплати настав, відтак, у відповідача виник обов`язок з оплати поставленого товару. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відносини між сторонами щодо поставки товару не обмежуються тими вимогами, з якими звернувся позивач, а отже суд не може дійти висновку, яка сума основної заборгованості у відповідача перед позивачем існує за договором поставки від 20.02.2017 № .

Разом з тим, суд погоджується з твердженнями відповідача щодо того, що строк дії договору поставки від 20.02.2017 № не закінчився, оскільки пунктом 9.2. договору останній вважається пролонгованим на один календарний рік, якщо жодна із сторін не попередила іншу сторону про припинення його дії за один календарний місяць до закінчення зазначеного терміну. В матеріалах справи відсутні докази попередження однією із сторін про припинення договору.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" витрат на професійну правничу допомогу згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 25.07.2019 № 07/19 в загальному розмірі 20 000 грн 00 коп.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2019 між Дочірнім підприємством "Бест Альтернатива" (клієнт за договором) та Адвокатським об`єднанням "Факто права" (адвокатське об`єднання за договором) укладено договір надання правничої (правової) допомоги № 07/19, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до пункту 7.1. договору даний договір укладений на строк до 2020 року та набирає чинності з моменту його підписання.

Додатком № 1 до договору визначено перелік послуг, що надаються за договором у рамках судового процесу із Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудком".

Суд зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі у розмірі 20 000 грн 00 коп. представником позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 25.07.2019 № 07/19, копію додатка № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 25.07.2019 № 07/19, ордер серії КС № 320911, виданий на ім`я Мельника Юрія Віталійовича , обґрунтування витрат на правову допомогу та платіжне доручення від 13.08.2019 № 6378.

Суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на заявлену позивачем ціну позову та витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також те, що позов у даній справі задоволено частково, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на відшкодування адвокатських послуг підлягають частковому задоволенню у розмірі 17 441 грн 80 коп.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про стягнення з Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" збитків у розмірі 94 345 грн 00 коп. за договором поставки від 20.02.2018 № , суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудком" посилається на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору поставки від 20.02.2018 № неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару в кількості, яку замовляв позивач, чим завдав збитків позивачу у вигляді втраченої вигоди у розмірі 94 345 грн 00 коп.

Згідно з пунктом 3.1. договору постачальник поставляє товари згідно замовлень покупця на поставку товару, поданих за посередництва сертифікованих EDI-провайдерів за вибором постачальника.

Відповідно до пункту 5.1. договору підставою для приймання товару покупцем є відповідність поставки замовленню покупця, підтвердженого постачальником. Приймання товару по кількості та якості здійснюється покупцем в порядку, передбаченому договору, а у випадках, не врегульованих в договорі, сторони керуються Інструкціями № П-6 від 15.06.1965 та № П-7 від 25.04.1966.

За умовами пункту 5.2. договору якщо в процесі прийому товару по кількості виявляються невідповідності упаковки та/або неповному маркування (включаючи штрих-коди), невідповідної у кількості та/або якості товару, бою товару, зіпсованого товару, надмірної кількості товару, ціни товару тощо - покупець складає акт про виявлені недоліки (далі - акт) і в ТТН робиться відмітка «Акт додається» після чого акт прикріпляється до ТТН і є невід`ємною її частиною. Покупець повідомляє постачальника про повернення і заміну товару в терміни, узгоджені сторонами в додатку № 1.

Пунктом 5.4. договору сторони домовились визначити наступний порядок складання та підписання акту. Акт складається та підписується в момент прийняття товару та виявлення невідповідностей, недоліків в товарі. Акт складається та підписується комісією у складі: з боку покупця уповноваженими представниками (завідувачем складу, завідувачем відділу, товарознавцем тощо); з боку постачальника - уповноваженим представником (експедитором) та/або водієм транспортного засобу, яким був поставлений товар. В акт заносяться дані (прізвище, ім`я та по-батькові особи) учасників комісії, а також водія/експедитора, державний (реєстраційний) номер транспортного засобу, яким був доставлений товар та дані документа «посвідчення водія» (номер, серія, ким і коли виданий). При можливості з «посвідчення водія» знімається копія. У разі відсутності уповноваженого представника постачальника (експедитора) в момент приймання товару підпис водія в акті є достатньою підставою підтвердження викладених в ньому даних. У разі відмови експедитора та/або водія від підпису в акті, акт підписується наявними представниками (учасниками приймання товару), чиї підписи є достатньою підставою підтвердження викладених у акті.

Відповідно до частин 1-3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно з нормами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого виду господарської санкції (правового наслідку порушення зобов`язання), як стягнення збитків, необхідна наявність всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками; вини. При відсутності хоч б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Згідно з частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За правилами статті 611 Цивільного кодексу України відшкодування збитків є встановленим договором або законом правовим наслідком, що настає у разі порушення зобов`язання.

Частиною 1 статті 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства.

З огляду на вищевикладене та зважаючи на те, що суду не надано належних доказів наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема, не доведено наявність збитків у вигляді втраченої вигоди у розмірі 94 345 грн 00 коп. у зв`язку із недопоставкою відповідачем товару в кількості, яку замовляв позивач, вимоги позивача про стягнення з відповідача 94 345 грн 00 коп. збитків (неодержаних доходів), визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що долучені до матеріалів справи акти про виявлені недоліки стосуються поставки по іншим видатковим накладним, ніж ті, з приводу яких у відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) виник обов`язок з оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" (вул. Залізничне шосе, 57, м. Київ, 01103, ідентифікаційний код 40982829) на користь Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" (вул. Дорогожицька, 13, м. Київ, 04112, ідентифікаційний код 24583590) заборгованість у розмірі 143 444 (сто сорок три тисячі чотириста сорок чотири) грн 30 коп., пеню у розмірі 25 661 (двадцять п`ять тисяч шістсот шістдесят одна) грн 20 коп., 3 % річних у розмірі 3 360 (три тисячі триста шістдесят) грн 31 коп., інфляційних втрат у розмірі 7 480 (сім тисяч чотириста вісімдесят) грн 71 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 699 (дві тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 441 (сімнадцять тисяч чотириста сорок одна) грн 80 коп.

3. В іншій частині позову про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 16 035 грн 65 коп., 3 % річних у розмірі 67 грн 31 коп. та інфляційних втрат у розмірі 10 289 грн 92 коп. відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" до Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" про стягнення збитків у розмірі 94 345 грн 00 коп. за договором поставки від 20.02.2018 № відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено: 11.12.2019

Суддя Н.Б.Плотницька