СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Справа № 922/3158/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І.

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представника:

відповідача - Харченка К.С., посвідчення №2179 від 17.01.2018, ордер серія ХВ №;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Мартиненка Андрія Миколайовича (вх. № 615Х/1-42) на рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2019 (повний текст складено 01.02.2019, суддя Буракова А.М.) у справі № 922/3158/18,

за позовом Фізичної особи - підприємця Мартиненко Андрія Миколайовича, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані", м. Київ

про визнання недійсним повідомлення про дострокове розірванняи договору оренди,-

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець Мартиненко Андрій Миколайович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсним повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" від 25.10.2018 № 02/25-10 про дострокове розірвання договору оренди від 01.12.2016 № Е-1-1/Х-1.

В обґрунтування позову позивач вказує, що повідомлення відповідача № 02/25-10 від 25.10.2018 про дострокове розірвання договору оренди від 01.12.2016 № Е-1-1/Х-1 ґрунтується на не підтверджених обставинах, у зв`язку з чим порушуються права позивача як орендаря за договором, у т.ч. право використовувати приміщення та обладнання в своїй господарській діяльності до закінчення строку дії оренди, тобто по 03.12.2019.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.01.2019 у справі № 922/3158/18 в позові відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності доказів визнання договору оренди № Е-1-1/Х-1 недійсним в цілому та й в частині п. 41.3. договору. У звязку з чим суд дійшов висновку, що умова договору щодо його припинення договорору шляхом надіслання повідомлення про дострокове розірвання, так і саме повідомлення про розірвання договору не суперечить діючому законодавству.

Позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2019 у справі № 922/3158/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтуванні апеляційної скарги наголошує на передчасності висновку суду про законність договору в частині п. 41.3., оскільки питання його недійсності є предметом судового розгляду в рамках справи № 922/3249/18. За твердженням апелянта, господарський суд був зобов`язаний зупинити провадження до закінчення розгляду справи № 922/3249/18. Поряд з цим апелянт вказує про відсутність неналежної поведінки орендаря згідно з п. 41.3.6. договору, оскільки зміст останнього передбачає невиконання ним своїх зобов`язань щодо страхування виключно станом на момент складання заяви про розірвання договору. Одночасно апелянтом наголошено на неможливості дослідження поведінки орендаря в розрізі пункту 41.3.8. договору, оскільки визначене у даному пункту поняття "ділова репутація" має відношення не до юридичної особи, а до нерухомого майна Торгівельного центру.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 поновлено провадження з розгляду апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Мартиненко Андрія Миколайовича на рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2019 у справі № 922/3158/18; розгляд справи призначено на 18.12.2019 об 11:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 132.

У судове засідання, яке відбулось 18.12.2019, з`явився представник відповідача.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила, що рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2019 у справі № 922/3158/18 відповідає в повній мірі нормам матеріального та процесуального права, враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Мартиненко Андрієм Миколайовичем (орендар) був укладений договір оренди № Е-1-1/Х-1 (надалі - договір).

Згідно з пунктом 2.1. договору, орендодавець зобов`язується передати в оренду приміщення, яке знаходиться в Торговому центрі, а орендар зобов`язується прийняти, оплатити оренду і повернути приміщення орендодавцю на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 1.1., 3.1., 3.3. договору передбачено, що під приміщенням розуміється нежитлове приміщення загальною площею 841,4 кв.м, частина Торговельного центру, яке знаходиться на першому поверсі Торгового центру, - секція № Е-1-1; Торговий центр - будівля торгово-розважального центру "Караван Меgastorе", розташована за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7.

Відповідно до пунктів 8.3., 8.4. договору датою початку є 09.12.2016; строк оренди становить 1090 (одна тисяча дев`яносто) календарних днів та починає обчислюватися з дати підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення.

Акт прийому-передачі приміщення за договором був підписаний сторонами 09.12.2016.

Згідно позову позивач вказує, що 02.11.2018 у відділенні поштового зв`язку він отримав повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" № 02/25-10 від 25.10.2018 про дострокове розірвання договору оренди від 01.12.2016 року № Е-1-1/Х-1, у зв`язку з порушенням орендарем своїх зобов`язань щодо страхування, та враховуючи, що орендодавець розцінює ставлення орендаря до орендодавця як неприйнятне, що завдає шкоди репутації Торговельного центру, Товариство на підставі пункту 41.3 та пунктів 41.3.6, 41.3.8 договору № Е-1-1/Х-1 повідомляє про розірвання договору на 31 календарний день з моменту відправлення цього повідомлення. При цьому, позивач вважає дострокове розірвання Товариством договору № Е-Г1/Х-1 в односторонньому порядку, викладене у формі повідомлення Товариства № 02/25-10 від 25.10.2018 про дострокове розірвання договору № Е-1-1/Х-1, недійсним виходячи з наступного.

-жодне з перелічених в підпунктах 41.3.6. та 41.3.8. пункту 41.3. договору № Е-1-1/Х-1 порушень статтями 782 та 783 ЦК України не передбачені, а відтак, ці порушення не можуть слугувати правовою підставою для розірвання договору № Е-1-1/Х-1 в односторонньому порядку за вимогою орендодавця;

-в повідомленні Товариства № 02/25-10 від 25.10.2018 про дострокове розірвання договору оренди від 01.12.2016 № Е-1-1/Х-1 відсутнє посилання та обставини та/або докази, якими підтверджується вчинення орендарем істотних порушень, передбачених підпунктами 41.3.6. та 41.3.8. пункту 41.3. договору № Е-1-1/Х-1.

Також, позивач вказує, що керуючись пунктами 43.1. та 43.2. договору № Е-1-1/Х-1 в порядку досудового вирішення спору він звернувся до відповідача з листом, в якому просив розгорнуто навести докази наявності обставин, передбачених підпунктами 41.3.6. та 41.3.8. пункту 41.3. договору № Е-1-1/Х-1 та долучити засвідчені належним чином докази на їх підтвердження. Вказаний лист відповідач отримав 09.11.2018. У відповідь на електронну пошту позивача 16.11.2018 надійшли проекти додаткової угоди від 15.11.2018 до договору оренди № Е-1-1/Х-1 від 01.12.2018, акт повернення приміщення від 25.11.2018, згідно з якими пропонувалося викласти в новій редакції пункти 8.4. та 42.1. договору. Нова редакція вказаних пунктів договору № Е-1-1/Х-1 передбачала, що строк оренди закінчується 25.11.2018, а повернення приміщення та обладнання має бути здійснено орендодавцем протягом 4 (чотирьох) днів після закінчення строку оренди.

За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" від 25.10.2018 № 02/25-10 про дострокове розірвання договору оренди від 01.12.2016 № Е-1-1/Х-1.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам колегія суддів враховую таке.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

За змістом ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно п. 41.1. договору цей договір може бути розірваний або припинений відповідно до договору або відповідно до чинного законодавства України.

Як вбачається із змісту пункту 41.3. договору, сторони визначили і погодили право орендодавця на одностороннє припинення цього договору, письмово попередивши про це орендаря не менш ніж за 30 (тридцять) календарних днів, у разі вчинення орендарем істотного порушення цього договору. В такому випадку, договір вважається розірваним на 31 (тридцять перший) календарний день від дня відправки орендодавцем повідомлення про дострокове розірвання цього договору. В цілях цього договору істотним порушенням орендарем своїх зобов`язань за цим договором, яке надає орендодавцю право відмови від зобов`язань за цим договором, буде наявність будь-якої з наступних обставин, зокрема:

п. 41.3.6. договору - орендар не виконує своїх зобов`язань щодо страхування;

п. 41.3.8. договору - орендар, на власний розсуд орендодавця, демонструє невідповідне або неприйнятне ставлення до орендодавця або до інших орендарів Торговельного центру, яке завдає шкоди репутації Торговельного центру.

Отже, за взаємним волевиявленням сторони у названому пункті договору визначили певний порядок припинення договору, а саме, на підставі повідомлення орендодавця.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

У даному випадку оспорюване повідомлення відповідача є одностороннім правочином, оскільки тягне за собою розірвання Договору в односторонньому порядку та впливає на права та обов`язки сторін.

Згідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Колегія суддів враховує, що в межах справи № 922/3249/18 господарськими судами досліджувалось питання недійсності пункту 41.3 договору, на підставі якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" о односторонньому порядку здійснено дострокове розірвання договору оренди від 01.12.2016 № Е-1-1/Х-1, до закінчення розгляду якої було зупинено провадження в даній справі.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.04.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що право сторони на розірвання договору в односторонньому порядку, за умови встановлення відповідного права у договорі, прямо передбачене чинним законодавством. Суди зазначили, що частиною третьою статті 291 ГК України передбачено можливість розірвання договору оренди у порядку, встановленому статтею 188 ГК України, яка дає можливість сторонам розірвати договір в односторонньому порядку, за умови якщо це передбачено договором. Крім того, суди попередніх інстанцій зауважили, що названі норми прямо кореспондуються з положеннями цивільного законодавства щодо свободи договору та його обов`язковості для сторін

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/3249/18 від 17.10.2019 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Мартиненка Андрія Миколайовича залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 10.04.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 у справі № 922/3249/18 - без змін.

Таким чином, в рамках справи № 922/3249/18 підтверджена законність пункту 41.3 договору та можливість розірвання договору в односторонньому порядку орендодавцем на підставі письмової заяви.

Як вбачається з оспорюваного повідомлення визначеною орендодавцем підставою для розірвання договору є наявність обставин, передбачених у пунктах 41.3.6, 41.3.8 договору, зокрема невиконання орендарем своїх зобов`язань щодо страхування; демонстрація невідповідного або неприйнятного ставлення до орендодавця або до інших орендарів Торговельного центру, яке на розсуд орендодавця, завдає шкоди репутації Торговельного центру.

Колегія суддів зазначає, що за змістом договору істотним порушенням орендарем своїх зобов`язань за цим договором, яке надає орендодавцю право відмови від зобов`язань за цим договором, є наявність будь-якої з наступних обставин, зокрема:

п. 41.3.6. договору - невиконання орендарем своїх зобов`язань щодо страхування;

п. 41.3.8. договору - демонстрація невідповідного або неприйнятного ставлення до орендодавця або до інших орендарів Торговельного центру, яке на розсуд орендодавця, завдає шкоди репутації Торговельного центру.

Відтак, розірвання договору в односторонньому порядку орендодавцем на підставі письмової заяви вважається законним за умови доведеності існування хоча б однієї обставини, передбаченої пунктами 41.3.6., 41.3.8. договору.

Згідно п. 5.1. договору, до дати надання доступу до приміщення або до дати початку, якщо опоряджувальні роботи орендарем не проводяться, орендар зобов`язаний укласти договори страхування від ризиків настання випадків, вказаних в п. 5.2. договору, передати їх орендодавцеві в порядку передбаченому п. 5.4. цього договору та безперервно впродовж всього строку оренди підтримувати дію вищеназваних договорі страхування за свій рахунок. Договори страхування, передбачені цим договором, повинні бути укладені із страховою компанією, погодженою сторонами у додатку Є до цього договору.

У відповідності до умов договору, страхування повинно покривати та передбачати щонайменше відсутність умов притягнення орендодавця до відповідальності у порядку застосування права регресу (п.5.3.3. договору).

Таким чином, позивачем було взято на себе зобов`язання з укладення договору страхування до дати надання доступу до приміщення або до дати початку, якщо опоряджувальні роботи орендарем не проводяться.

Акт прийому-передачі приміщення за договором був підписаний сторонами 09.12.2016, а отже, з відповідної дати орендарю надано доступ до приміщення.

Відтак, позивач був зобов`язаний укласти договір страхування включно до 09.12.2016.

З матеріалів справи вбачається, що орендар уклав договір добровільного страхування загальноцивільної відповідальності перед третіми особами лише 18.07.2018, а також відповідальності перед орендодавцем № 264вто8х від 18.07.2018.

За таких обставин орендарем не було дотримано обов`язку з своєчасного укладення договору страхування в порядку п. 5.1. договору, що відповідає змісту неналежної поведінки орендаря визначеної п. 41.3.6. договору.

Колегія суддів не погоджується з аргументами апелянта, що зміст п. 41.3.6. договору передбачає невиконання орендарем своїх зобов`язань щодо страхування станом на момент складання заяви про розірвання договору.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що тексті п. 41.3.6. договору сторонами не деталізовано період невиконання орендарем обов`язку щодо страхування, як підстави для розірвання договору в порядку п.5.1 угоди. Відтак, наявність неналежної поведінки орендаря в контексті п. 41.3.6. договору підлягає дослідженню протягом усього періоду існування обов`язку щодо страхування нерухомого майна згідно п.5.1 угоди, а не на момент складання орендодавцем заяви про розірвання договору.

Досліджуючи наявність обставини, передбаченої пунктом 41.3.8 договору, як підстави для розірвання договору колегія суддів зазначає таке.

У п. 41.3.8. договору сторонами визначено зміст неналежної поведінки орендаря - демонстрація невідповідного або неприйнятного ставлення до орендодавця або до інших орендарів Торговельного центру, яке на розсуд орендодавця, завдає шкоди репутації Торговельного центру.

За поясненнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані", договір страхування було укладено орендарем лише 18.07.2018. До дати початку (09 грудня 2016 року) орендар не уклав договори страхування від усіх ризиків та не підтримав їх безперервність (договорів страхування) впродовж всього строку оренди. Крім того, орендар не передбачив в укладеному договорі страхування від 18.07.2018 положення, які б виключали можливість притягнення орендодавця до відповідальності у порядку застосування права регресу, чим порушив свої зобов`язання щодо страхування. Зазначені обставини на розсуд орендодавця є демонстрацією невідповідного/неприйнятного орендарем ставлення до орендодавця, яке завдає шкоди репутації Торговельного центру.

Колегія суддів приймає до уваги, що зміст п. 41.3.8. договору наділяє орендодавця в самостійному порядку права визначення певної неналежної поведінки орендаря, як такої, що завдає шкоди репутації Торговельного центру.

Відтак, питання завдання певною поведінкою орендаря шкоди репутації Торговельного центру є суто суб`єктивним та визначається орендодавцем одноособово.

У зв`язку з чим з боку орендодавця підлягає доведенню лише наявність неналежної поведінки орендаря згідно приписів угоди та чинного законодавства.

Як вище встановлено судом, орендарем не було дотримано обов`язку з своєчасного укладення договору страхування в порядку п. 5.1. договору, що відповідає змісту неналежної поведінки орендаря визначеної п. 41.3.6. договору.

За таких обставин з боку відповідача доведеним є також і зміст неналежної поведінки орендаря, визначеної п. 41.3.8. договору.

Доводи апелянта щодо неможливості дослідження поведінки орендаря в розрізі пункту 41.3.8. договору, оскільки визначене у даному пункту поняття "ділова репутація" має відношення не до юридичної особи, а до нерухомого майна Торгівельного центру, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Слід зазначити, що в чинному законодавстві немає єдиного унормованого визначення "репутації".

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009, під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Втім вказане поняття підлягає застосуванню саме при вирішенні питання завдання шкоди діловій репутації юридичної особи, та пов`язаних з цим спорів, натомість як пункт 41.3.8. договору не містить вказівку про порушення саме "ділової репутації".

У зв`язку з цим положення про завдання шкоди репутації Торгівельному центру підлягає розгляду з точки зору впливу неналежної поведінки орендаря на громадську оцінку та загальну думку щодо відповідного об`єкту. При цьому, як було вищезазначеного, зміст п. 41.3.8. договору наділяє орендодавця в самостійному порядку права визначення певної неналежної поведінки орендаря, як такої, що завдає шкоди репутації Торговельного центру.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про доведеність існування обставин, передбачених пунктами 41.3.6., 41.3.8. договору, як підстави для розірвання орендодавцем договору в односторонньому порядку на підставі письмової заяви в порядку пункту 41.3. договору.

Оскільки матеріалами справи підтверджується законність пункту 41.3. договору, можливість розірвання договору в односторонньому порядку орендодавцем на підставі письмової заяви, а також наявність обставин, передбачених пунктами 41.3.6., 41.3.8. договору, як підстав для розірвання орендодавцем договору в односторонньому порядку на підставі письмової заяви в порядку пункту 41.3 договору, повідомлення відповідача № 02/25-10 від 25.10.2018 про дострокове розірвання договору оренди від 01.12.2016 № Е-1-1/Х-1 є таким, що ґрунтується на нормах договору та чинного законодавства. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги не підтверджуються матеріалами справи, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Не вбачає колегія суддів порушень судом першої інстанції норм процесуального права з огляду на відмову у зупиненні провадження в даній справі до закінчення розгляду справи № 922/3249/18.

Так, ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.12.2018 в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду справи № 922/3249/18 відмовлено.

Разом з тим колегія суддів Східного апеляційного господарського суду в ухвалі від 01.04.2019 дійшла протилежного висновку, внаслідок чого з підстав викладених у вказаній ухвалі задовольнила клопотання Фізичної особи - підприємця Мартиненко Андрія Миколайовича про зупинення провадження у справі № 922/3158/18 до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/3249/18; провадження у справі № 922/3158/18 зупинила до набрання законної сили рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/3249/18.

Згідно з частиною 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з того, що висновки суду у справі №922/3249/18 не спричинили незаконність правової позиції суду першої інстанції щодо чинності пункту 41.3. договору, відмова в задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до закінчення розгляду справи № 922/3249/18 не призвела до неправильного вирішення справи, а відтак, не є підставою для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлені фактичні обставини справи на основі повного і об`єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам та їм надана правильна юридична оцінка а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Мартиненка Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2019 у справі № 922/3158/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 18.12.2019.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін