СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2019 р. Справа № 913/407/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Істоміна О.А. , суддя Пушай В.І.,

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

за участі представників:

позивача - адвокат Єфременко О.О., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія КС № 6537/10 від 23.03.2018 та довіреності від 17.05.2019 № 14-192;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. № 3168Л/3) на рішення Господарського суду Луганської області від 24 вересня 2019 року (повний текст складено 26.09.2019) у справі № 913/407/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства "Креміннатеплокомуненерго", м. Кремінна Луганської області,

про стягнення 3203302,10 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до КП "Креміннатеплокомуненерго", в якій просить стягнути 3203302,10 грн за договором постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20, зокрема: 2648528,50 грн основного боргу, 206632,82 грн пені, 94364,29 грн 3% річних та 253776,49 грн інфляційних втрат, а також просить відшкодувати судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати за природний газ, отриманий на підставі договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 24.09.2019 у справі № 913/407/19 (суддя Корнієнко В.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 2648528,50 грн, 3% річних в сумі 94364,29 грн, інфляційні втрати в сумі 253776,49 грн та судовий збір в сумі 44950,04 грн. В частині позових вимог про стягнення пені в сумі 206632,82 грн відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що на підставі договору від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20, укладеному між сторонами, позивач у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року поставив відповідачу природний газ на суму 5021397,77 грн, проте відповідач частково розрахувався за спожитий природний газ, заборгованість відповідача з оплати вартості спожитого природного газу складає 2648528,50 грн. Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 206632,82 грн, суд першої інстанції виходив з того, що природний газ є енергетичним ресурсом, а отже, в силу приписів чинного законодавства, позивач - ПАТ «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.01.2019 у справі № 913/66/18). Відповідач - КП "Креміннатеплокомуненерго" використовує поставлений позивачем природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/органзаціями в м. Кремінна Луганської області, що знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, а отже відповідач є підприємством - виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, що надає такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Тому позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 206632,82 грн не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", встановлено мораторій на час, визначений у ст. 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені енергопостачальними компаніями в разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Повний текст зазначеного рішення складено 26.09.2019.

Позивач - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 11.10.2019, тобто в межах встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, засобами поштового зв`язку звернувся до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Луганської області з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені в сумі 206632,82 грн та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, відшкодувати витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та позовної заяви.

Апеляційну скаргу обгрунтовує неправильним застосуванням судом першлої інстанції норм ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", п. 27 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу"» та ст. 1 Закону України «Про електроенергетику». Вважає, що позивач - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не являється енергопостачальною компанією, тому зазначені норми не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2019 у справі № 913/407/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, встановлено відповідачу строк до 14.11.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву з доданими до нього документами, розгляд справи призначено на 19.11.2019 на 10:30 год. та викликано в судове засідання представників учасників справи.

На виконання зазначеної ухвали 08.11.2019 за вх. № 10553 до суду від КП "Креміннатеплокомуненерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому відповідач не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, вважає, що господарським судом першої інстанції правомірно застосовані норми ст. 2 Закону України від 13.01.2015 № 85-VІІІ "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", просить залишити рішення Господарського суду Луганської області від 24.09.2019 у справі № 913/407/19 без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 у справі № 913/407/19 у зв`язку з неявкою представників сторін в судове засідання відкладено розгляд апеляційної скарги на 12.12.2019 о 10:00 год.

10.12.2019 у зв`язку з відпусткою судді Барбашової С.В. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 913/407/19 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Істоміна О.А., суддя Пушай В.І.

Представник позивача - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні 12.12.2019 підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача - КП "Креміннатеплокомуненерго" в судове засідання 12.12.2019 не прибув, про день, час та місце розгляду справи був належно повідомлений, що підтверджується поштовим зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 390.

02.12.2019 за вх. № 11337 відповідач подав суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позиція відповідача стосовно апеляційної скарги викладена у відзиві на апеляційну скаргу, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав сторін щодо розгляду справи судом упродовж розумного строку, колегія суддів дійшла висновку про апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, вислухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.09.2017 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальником) та КП "Креміннатеплокомуненерго" (споживачем) укладено договір постачання природного газу № 5109/1718-БО-20 (а.с. 17-26).

Згідно з п. 1.1 договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20, постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

У відповідності до п. 1.2 зазначеного договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

В пункті 2.1 договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20 сторони погодили обсяги газу, які постачальник має передати споживачу за вказаним договором, а саме: постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року природний газ обсягом до 723690 тис. куб. м, зокрема: за жовтень 2017 року - 45,704 тис. куб. м; листопад 2017 року - 106,641 тис. куб. м; грудень 2017 року - 144,727 тис. куб. м; січень 2018 року - 160,015 тис. куб. м; лютий 2018 року - 144,727 тис. куб. м; березень 2018 року - 121,876 тис. куб. м.

Пунктом 3.7 вказаного сторони передбачили, що приймання-передача газу, переданого продавцем споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Ціну газу сторони визначили в розділі 5 зазначеного договору постачання природного газу, згідно з яким ціна за 1000 куб. м природного газу за цим договором становить 7907,20 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 9488,64 грн.

Порядок та умови проведення розрахунків визначені розділом 6 договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20, згідно з яким оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу; Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 12.1 договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20 (в редакції Додаткової угоди № 2 від 04.04.2018 до зазначеного договору - а.с. 28), договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року до 31 травня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні належно виконувати господарські зобов`язання відповідно до Закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20 позивач за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 5021397,77 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу за жовтень 2017 року - квітень 2018 року та не заперечується сторонами (а.с. 29-35), а саме:

- від 31.10.2017 про поставку 15,690 тис. куб. м природного газу у жовтні 2017 року на суму 148876,76 грн;

- від 30.11.2017 про поставку 85,220 тис. куб.м природного газу у листопаді 2017 року на суму 808621,90 грн;

- від 31.12.2017 про поставку 94,532 тис. куб.м природного газу у грудні 2017 року на суму 896980,12 грн;

- від 31.01.2018 про поставку 3115,440 тис. куб.м природного газу у січні 2018 року на суму 1095368,60 грн;

- від 28.02.2018 про поставку 98,860 тис. куб. м природного газу у лютому 2018 року на суму 938046,95 грн;

- від 31.03.2018 про поставку 110,656 тис. куб. м природного газу у березні 2018 року на суму 1049974,94 грн;

- від 31.04.2018 про поставку 8,803 тис. куб. м природного газу у квітні 2018 року на суму 83528,50 грн.

Відповідач - КП "Креміннатеплокомуненерго" в порушення умов п. 6.1 договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплати за поставлений природний газ, частково оплатив спожитий природний газ у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року на суму 2372896,27 грн, що підтверджується відомостями позивача щодо операцій по підприємству КП "Креміннатеплокомуненерго" за період з 01.10.2017 по 30.04.2018 (а.с. 37). Заборгованість відповідача з оплати вартості спожитого природного газу складає 2648528,50 грн.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 2648528,50 грн основного боргу за договором постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20, а також 206632,82 грн пені, 94364,29 грн 3% річних та 253776,49 грн інфляційних втрат за прострочення внесення оплат за природний газ, поставлений на підставі зазначеного договору.

Як встановив суду першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, зобов`язання з оплати природного газу, поставленого по договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20, на суму 2648528,50 грн відповідачем не виконане, що не заперечує відповідач у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу, тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 2648528,50 грн. В цій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується.

У зв`язку з прострочкою внесення оплат за природний газ, поставлений у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року по договору від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20, позивач відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 94364,29 грн за період прострочення 27.02.2018 - 07.06.2019 та інфляційні втрати в сумі 253776,49 грн за період березень 2017 року - квітень 2018 року.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не мають характеру штрафних санкцій і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, кредитор вправі вимагати сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних.

Початок відліку (момент прострочення) періоду прострочення відповідної суми грошового зобов`язання, що становить базу нарахування (перший множник) у відповідності до ст. 253 Цивільного кодексу України, є день, наступний після визначеної (кінцевої) дати платежу.

Кінець відліку періоду прострочення є день, що передує дню, в якому відбулося погашення/припинення відповідного грошового зобов`язання, оскільки з урахуванням п. 30.1 ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою - тобто день погашення визначає термін припинення відповідного зобов`язання у розумінні ч. 2 ст. 251 Цивільного кодексу України. Тобто день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.

За приписами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр".

Отже, повідомлені в офіційних друкованих засобах масової інформації показники індексу інфляції, згідно зі ст.ст. 17, 18 Закону України "Про інформацію", є офіційними і можуть використовуватись господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За змістом рекомендацій, викладених в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", сукупний коефіцієнт інфляції за певний період визначається шляхом перемноження місячних індексів інфляції цього періоду.

Кількість місячних індексів інфляційної індексації в межах визначеного з урахуванням пп. а) та б) проміжку часу (перемноження яких між собою утворюють сукупний коефіцієнт - другий множник), визначається кількістю цілих місяців, впродовж яких існувала непогашеним відповідна сума грошового зобов`язання, тобто починаючи з наступного, за місяцем дати початку відліку періоду, і завершуючи місяцем, що передує місяцю, в якому відбулося погашення. При цьому, принциповим є врахування індексів виключно за цілі місяця існування прострочення певної суми, оскільки зі змісту п. 6 Методики, затвердженої Наказом Державного комітету статистки № 265 від 27.07.2007 однозначно випливає, що мінімальний період застосування індексу є саме повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідній коефіцієнт індексу за частину такого місяця.

Означений висновок узгоджується із правовою позицією з цього приводу, сформульованою Верховним Судом у постанові № 910/9938/17 від 10.10.2018.

Погашення частини заборгованості в перебігу загального періоду нарахування інфляційної індексації впливає виключно на визначення кількості місячних індексів інфляції, що мають бути застосовані для встановлення сукупного коефіцієнту індексації саме для цієї погашеної суми, та не впливає (не перериває) період прострочення (а отже і кількість місячних індексів інфляції) відносно залишку заборгованості (різниці між первісною сумою боргу та виконаною частковою оплатою), - його прострочення як розпочалось з дня, наступного після кінцевої дати здійснення платежу, так і продовжує тривати до погашення.

Таким чином, у разі здійснення боржником часткових платежів в перебігу загального періоду нарахування інфляційної індексації з моменту виникнення боргу і до моменту її повного погашення (як даних спірних правовідносинах), кредитор управнений вимагати стягнення інфляційної індексації у загальному розмірі, що розраховується як сума інфляційних індексації, визначених відносно кожної частини первісної суми боргу за період з моменту початку прострочення до моменту погашення відповідної частини. При цьому змінюється лише дата кінця періоду прострочення для кожної суми часткової оплати, тоді як початок перебігу прострочення у них один.

На підставі зазначеного, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 94364,29 грн за період прострочення 27.02.2018 - 07.06.2019 та інфляційні втрати в сумі 253776,49 грн за період березень 2017 року - квітень 2018 року.

В цій частині рішення суду першої інстанції сторонами також не оскаржується.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 206632,82 грн, нарахованої за період з 27.02.2018 по 25.11.2018, у зв`язку з прострочкою внесення оплат за природний газ, поставлений у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року на підставі договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20 судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності п. 8.1 договору постачання природного газу 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Пунктом 8.2 зазначеного договору постачання природного газу сторони встановили обов`язок споживача у разі прострочення оплати згідно з п. 6.1 цього договору сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Додатковою угодою № 1 від 15.01.2018 до договору постачання природного газу 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20 сторони зменшили розмір пені, яку споживач має сплатити постачальнику в разі прострочення оплати, до 15,3% річних (а.с. 27).

Втім, Указом Президента України від 14 квітня 2014 № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач - КП "Креміннатеплокомуненерго" знаходиться та здійснює свою господарську діяльність у м. Кремінна Луганської області, яке входить до переліку перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (АТО).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.07.2019 № (а.с. 56-59), предметом діяльності КП "Креміннатеплокомуненерго", є зокрема постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Відповідно до п. 5. ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать послуги з постачання теплової енергії.

У відповідності до п. 1.2 договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Тобто, відповідач - КП "Креміннатеплокомуненерго" споживав природний газ за договором постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20 як виконавець/виробник житлово-комунальних послуг.

Одночасно, п. 5 Статуту ПАТ «НАК «Нафтогаз України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 1044, встановлено, що метою діяльності компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

Предметом діяльності компанії є, зокрема, постачання природного газу, газу вугільних родовищ, постачання нафти, скрапленого газу та газового конденсату (п. 6 вказаного Статуту).

Закон України «Про енергозбереження» закріплює, що паливно-енергетичні ресурси - це сукупність усіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві. Тобто природний газ - як матеріальний об`єкт - різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів, що зокрема підтверджується Постановою КМУ № 699 від 02.09.1993 «Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві».

Відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», спожиті енергоносії - спожиті природний газ, електрична енергія, тобто до переліку енергоносіїв включено природний газ.

Пунктом 2 ст. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 № 705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" визначено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. м, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є НАК "Нафтогаз України" (позивач у даній справі), що в установленому порядку отримало ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Таким чином, враховуючи, що природний газ є енергетичним ресурсом, гарантованим постачальником якого є позивач - ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на підставі договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є енергопостачальною компанією.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.01.2019 у справі № 913/66/18.

07.02.2015 набрав чинності Закон України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" (Закон № 85-VIII від 13.01.2015), метою якого є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 зазначеного Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції, встановлено мораторій на час, визначений у ст. 1 цього Закону.

Таким чином, оскільки позивач є постачальником енергоресурсу (природного газу), а відповідач на підставі договору постачання природного газу від 12.09.2017 № 5109/1718-БО-20, укладеного з позивачем, придбав природний газ як виконавець/виробник житлово-комунальних послуг для виробництва теплової енергії для населення на території проведення антитерористичної операції, до спірних правовідносин мають бути застосувані положення ч. 2 ст. 2 Закону № 85-VIII від 13.01.2015 щодо встановлення мораторію на нарахування та стягнення пені.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задовленні позовних вимог про стягнення пені в сумі 206632,82 грн за період з 27.02.2018 по 25.11.2018, тому апеляційна скарга позивача залишається без задоволення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами чч. 1, 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, правильно застосував норми матеріального права та дотримався норм процесуального права, рішення прийняте при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи. Наведені позивачем в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставою для скасування або зміни зазначеного рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм чинного законодавства. Тому судова колегія відмовляє в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишає без змін рішення Господарського суду Луганської області від 24.09.2019 у справі № 913/407/19.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Отже, зважаючи на приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи, що судовою колегією відмовлено в задоволенні апеляційної скарги позивача, судові витрати, понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу скаргу позивача - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Луганської області від 24 вересня 2019 року по справі № 913/407/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 24 вересня 2019 року по справі № 913/407/19 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 16.12.2019.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.А. Істоміна

Суддя В.І. Пушай