УХВАЛА

м. Київ

11.12.2019Справа № 910/9545/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 27, офіс 17)

до відповідача-1: Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01032, м. Київ, вул.Саксаганського, 110);

відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про визнання договору недійсним, -

Суддя Данилова М.В.

Представники сторін:

від позивача, Гапоненко Р.І., , адвокат;

від відповідача-1, не з`явилися, , ;

від відповідача-2, Тоцька А.О., , адвокат;

вільний слухач, ОСОБА_2 , , ;

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» (позивач) надійшла позовна заява № 06-155 від 17.07.2019 року до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та ОСОБА_1 (відповідачі), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку визнати договір між Шевченківським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві та ОСОБА_1, на підставі якого було здійснено відчуження частки «Fidelity for Machinery & Equipment SAL» в розмірі 75% ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «Літос Актив», недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем-1 в особі державного виконавця Бахрушина А.М. свідомо не було надано суб`єкту оцінювання майна боржника відомостей про справжню вартість майна останнього, а також здійснена оцінка майна боржника "FIDELITY FOR MACHINERY & EQUIPMENT SAL" з порушенням процедури призначення такої оцінки, що призвело до нанесення шкоди фінансовим інтересам позивача.

У зв`язку з тим, що відповідач 2 - ОСОБА_1 є фізичною особою, 29.07.2019 господарським судом міста Києва було надіслано запити по справі № 910/9545/19 до Адресного бюро Головного управління Міністерства внутрішніх справ України та до Головного управління ДМС у Донецькій області, з метою встановлення зареєстрованого місця проживання вищевказаної особи.

Через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва від Адресного бюро Головного управління Міністерства внутрішніх справ України та Головного управління ДМС у Донецькій області надійшли листи-відповіді, в яких Адресне бюро Головного управління Міністерства внутрішніх справ України та Головне управління ДМС у Донецькій області вказали, що ОСОБА_1 не значиться за цією адресою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 року у справі №910/9545/19 позовну заяву № 06-155 від 17.07.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» до відповідача-1: Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та до відповідача-2: ОСОБА_1 про визнання договору недійсним залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 року, прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 910/9545/19 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі № 910/9545/19 призначено на 20.11.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 року повідомлено сторін про оголошену в підготовчому засіданні перерву на 11.12.2019 року.

Суд ще раз звертає увагу, що позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем-1 в особі державного виконавця Бахрушина А.М. свідомо не було надано суб`єкту оцінювання майна боржника відомостей про справжню вартість майна останнього, а також здійснена оцінка майна боржника "FIDELITY FOR MACHINERY & EQUIPMENT SAL" з порушенням процедури призначення такої оцінки, що призвело до нанесення шкоди фінансовим інтересам позивача.

Господарський процесуальний кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 3, 4, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Натомість відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, правильне визначення підвідомчості цієї справи залежить від установлення наявності або відсутності корпоративних відносин між учасниками справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про господарські товариства» господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Згідно зі статтею 80 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Відповідно до частини третьої статті 80 цього Кодексу товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Разом з тим відповідно до частин першої, третьої статті 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі № 927/90/19.

Суд ще раз звертає увагу, що відповідно до 2 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Проте, відповідач-2, як державний виконавець не є учасником (засновником, акціонером, членом) жодної юридичної особи, які позивач вказує в поданому до суду позові, відтак вказаний позивачем спір не є корпоративним.

Водночас, позивач вказує на неправомірні дії відповідача-1 в особі державного виконавця Бахрушина А.М. у вигляді невірної оцінки частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІТОС-АКТИВ", що належить "FIDELITY FOR MACHINERY & EQUIPMENT SAL", що стало наслідком відсутності фактичного стягнення на користь стягувача грошових коштів за ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва.

Виходячи зі змісту позовної заяви, остання є за своєю суттю скаргою на дії органу державної виконавчої служби.

Приписами частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статті 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Так, за змістом Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу).

Виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід`ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби.

Наведена вище правова позиція викладена у пунктах 9.1, 9.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

Водночас, дії відповідача-1 в особі державного виконавця Бахрушина А.М. здійснені на виконання ухвал Шевченківського районного суду міста Києва.

Враховуючи вказані вище обставини, даний спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Суд також звертає увагу, що позивачем було подано аналогічний позов до Господарського суду міста Києва. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 року у справі № 910/7676/19 у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» до відповідача-1: Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві; відповідача-2: ОСОБА_1 про визнання договору недійсним - відмовлено.

Положеннями ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд роз`яснює заявнику про те, що розгляд даного спору (скарги на дії або бездіяльність державного виконавця) віднесено до юрисдикції місцевого загального суду, як суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 231, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Закрити провадження у справі № 910/9545/19.

Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тест ухвали складено 17.12.2019 року.

Суддя М.В. Данилова