ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 913/65/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пількова К. М., суддів: Багай Н. О., Дроботової Т. Б.,

за участю секретаря судового засідання - Жураховської Т. О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

представник позивача - Лисенко В. О., адвокат

відповідач - Комунальне підприємство "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради

представник відповідача - не з`явився

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Луганської області від 08.07.2019 (суддя Шеліхіна Р. М.) та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 (головуючий суддя Склярук О. І., судді Россолов В. В., Сіверін В. І.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради про стягнення 1 939 043,71 грн,

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. 08.02.2018 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач, Компанія) звернулося до Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради (далі - Відповідач, Підприємство) з позовом про стягнення боргу у загальному розмірі 1 939 043,71 грн, у тому числі пеню у сумі 1 220 851, 45 грн, 3 % річних у розмірі 113 789,38 грн та інфляційні втрати у сумі 604 402,88 грн.

1.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно, не виконавши зобов`язання у строк, визначений Договором купівлі-продажу природного газу № 2362/15-БО від 26.12.2014 (далі - Договір), чим порушив господарське зобов`язання, зокрема, умови пункту 6.1 Договору.

2. Розгляд справи судами

2.1. 10.04.2018 Господарський суд Луганської області рішенням, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2018, позов задовольнив частково; стягнув з Відповідача на користь Позивача борг за Договором в загальному розмірі 507 220, 26 грн, в тому числі: 3 % річних у сумі 113 789,38 грн, інфляційні нарахування в сумі 393 430,88 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

2.2. 16.10.2018 Верховний Суд касаційну скаргу Позивача задовольнив частково; постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2018 та рішення Господарського суду Луганської області від 10.04.2018 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 1 220 851, 45 грн пені скасував і в цій частині справу направив на новий розгляд до Господарського суду Луганської області.

2.3. У постанові cуд касаційної інстанції визнав передчасними і такими, що зроблені без урахування положень чинного законодавства і доводів Позивача, висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" (далі - Закон), якою встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені.

3. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3.1. 08.07.2018 Господарський суд Луганської області рішенням, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.09.2019, у позові відмовив повністю.

3.2. Судові рішення мотивовані тим, що Позивач є енергопостачальною компанією в розумінні статті 2 Закону, а Відповідач - виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція, отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 2 вказаного Закону, якою встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами, що надають житлово-комунальні послуги у районі проведення антитерористичної операції.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1. Позивач (Скаржник) подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 08.07.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 щодо відмови у стягненні пені в розмірі 1 220 851,45 грн, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а саме: стягнути з Відповідача пеню в розмірі 1 220 851, 45 грн.

5. Доводи Скаржника, викладені у касаційній скарзі

5.1. Оскільки Позивач не був і не є "енергопостачальною компанією" норми Закону не підлягали застосуванню, що свідчить про неправильне застосування судами статті 2 вказаного Закону та статті 1 Закону України "Про електроенергетику".

5.2. Позивач є суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії здійснює постачання природного газу безпосередньо споживачам згідно з укладеними договорами, тобто відповідно до пункту 27 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" є постачальником природного газу.

5.3. Суди порушили статті 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності та ухвалили необґрунтовані рішення.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

6.1. У встановлений Судом строк відзиви на касаційну скаргу від учасників справи не надійшли.

7. Встановлені судами обставини

7.1. 26.12.2014 між Позивачем (продавець) та Відповідачем (покупець) укладено Договір, за яким продавець зобов`язався передати у власність покупця у 2015 році природний газ, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

7.2. Умови Договору продавець виконав повністю. Натомість покупець умови Договору в частині своєчасної і повної оплати поставленого товару (природного газу) за січень - квітень 2015 року та жовтень - грудень 2015 року не виконав, а заборгованість за цим Договором сплачена покупцем несвоєчасно.

7.3. Згідно з умовами пункту 7.2 Договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 Договору (щодо здійснення покупцем оплати грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу) покупець зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

7.4. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Відповідача є, зокрема, постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

7.5. Відповідно до пункту 2.1 статуту Підприємства основною метою та видами його діяльності є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, надання послуг з централізованого опалення споживачам.

7.6. З наявних у матеріалах справи копій ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, вбачається, що Підприємство є виробником, здійснює постачання та транспортування теплової енергії.

7.7. Відповідач є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг та здійснює свою господарську діяльність у місті Золоте Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р.

8. Позиція Верховного Суду

Щодо вимог про стягнення пені

8.1. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

8.2. Статтею 2 Закону встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

8.3. Метою цього Закону, відповідно до статті 1, є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція.

8.4. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" встановлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

8.5. У пункті 5 статуту Компанії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747, в редакції, яка діяла на час прийняття Закону, встановлено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

8.6. Пунктом 6 статуту Компанії в зазначеній редакції встановлено, що предметом діяльності Компанії є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

8.7. Законом України "Про енергозбереження" визначено, що: енергозбереження - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; паливно-енергетичні ресурси - це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

8.8. Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

8.9. Тобто природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

8.10. З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства Компанія є енергопостачальною компанією в розумінні статті 2 Закону.

Наведена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.01.2018 у справі № 913/66/18.

8.11. З огляду на викладене, Суд відхиляє доводи Скаржника (пункт 5.1) про те, що Компанія не є енергопостачальною компанією, а норми Закону не підлягали застосуванню судами.

8.12. Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на час прийняття Закону) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

8.13. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо; пункт 1 частини першої статті 13 названого Закону в зазначеній редакції).

8.14. Встановивши, що Позивач є енергопостачальною організацією, а Відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо поширення на спірні правовідносини, пов`язані із стягненням пені, мораторію, встановленого частиною другою статті 2 Закону.

8.15. Крім того, наведені положення Закону поширюються на правовідносини між енергопостачальними компаніями і виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг і не містять обмежень щодо виду енергетичних ресурсів.

8.16. Посилання Скаржника (пункт 5.2) на те, що він є суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії здійснює постачання природного газу безпосередньо споживачам згідно з укладеними договорами, тобто відповідно до пункту 27 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" є постачальником природного газу, наведених висновків не спростовує.

8.17. Аргументи Скаржника (пункт 5.3) про порушення судами положень статей 73, 74, 77 ГПК України щодо повного, всебічного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності, у зв`язку з чим ухвалили необґрунтовані рішення, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду.

8.18. З огляду на викладене, Суд доходить висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши усі фактичні обставини справи та надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, дійшли мотивованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені.

8.19. Разом з цим, враховуючи, що справа направлялась на новий розгляд лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені, та в частині інших заявлених позовних вимог про стягнення сум 3 % річних та інфляційних під час нового розгляду не розглядалась, суд першої інстанції помилково вказав в резолютивній частині рішення про відмову у задоволенні позову повністю, на що також не звернув уваги апеляційний господарський суд, тому резолютивна частина оскаржуваного рішення підлягає зміні шляхом зазначення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, в решті прийняті у справі судові рішення зміні чи скасуванню не підлягають, у зв`язку з чим касаційна скарга має бути залишена без задоволення.

9. Судові витрати

9.1. Оскільки касаційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 та рішення Господарського суду Луганської області від 08.07.2019 у справі № 913/65/18 змінити, виклавши пункт 1 резолютивної частини рішення Господарського суду Луганської області від 08.07.2019 у такій редакції: "У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради 1 220 851,45 грн пені відмовити". В решті зазначені рішення та постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Н. О. Багай

Т. Б. Дроботова