ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2054/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська Залізниця»

на рішення господарського Одеської області від 09.09.2019, ухвалене суддею Бездолею Д.О., м. Одеса, повний текст складено 11.09.2019

у справі № 916/2054/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства «Нібулон»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська Залізниця»

про стягнення 11568,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» (далі ТОВ СП «Нібулон») звернулось до господарського Одеської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська Залізниця» (далі АТ «Українська залізниця»), в якому просило суд стягнути з останнього 11568,75 грн. збитків, завданих нестачею вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АТ «Українська залізниця» не забезпечило збереження вантажу під час його перевезення, у зв`язку з чим на станції призначення виявилась нестача фактичної маси вантажу.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив про його безпідставність та необґрунтованість.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.09.2019 у справі №916/2054/19 позов ТОВ «СП «Нібулон» задоволено повністю, стягнуто з АТ «Українська залізниця» на його користь 11568,75 грн. збитків, завданих нестачею вантажу, 1921 грн. витрат по сплаті судового збору та 2262 грн. - на проведення експертизи.

Місцевий господарський суд виходив з того, що нестача вантажу відбулась під час перевезення, у зв`язку з чим дійшов висновку про неналежне виконання АТ «Українська залізниця» прийнятих на себе зобов`язань з перевезення вантажу.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що представником ТОВ СП «Нібулон» спірний вагон прийнято без будь-яких зауважень, тому підстави для складення комерційного акту були відсутні. Про нестачу вантажу позивачем заявлено наступної доби, після прийняття вагону, тому перевізник не може нести відповідальність за збереження вантажу у такому вагоні.

Скаржник також зазначає, що наданий позивачем висновок Торгово-промислової палати Миколаївської області не може вважатись належним доказом у даній справі, оскільки при складанні акту експертизи, представник Торгово-промислової палати, надаючи оцінку вагону: щільності закриття розвантажувальних люків та їх можливості забезпечення збереження вантажу при транспортуванні - перевищив свої повноваження. В акті експертизи не зазначено рівень освіти, спеціальність, стаж роботи та науковий ступень експерта. Крім того, експерт Гончаренко С.В., яким було складено акт експертизи, відсутній у Реєстрі атестованих судових експертів Міністерства юстиції України. У акті експертизи не зазначено жодного нормативно-правового акту чи стандарту, на підставі якого зроблені висновки про незбереження вантажу при його транспортуванні. Акт експертизи не містить висновку, що спірний вагон є технічно несправним, тому висновок суду щодо несправності вагону є безпідставними.

Також, на думку скаржника, не може вважатись належним доказом надана позивачем довідка про вартість вантажу, оскільки остання складена позивачем одноособово. На підтвердження дійсної вартості вантажу позивачем повинні були бути надані первинні документи, зокрема, договір купівлі-продажу, поставки, податкової накладної, на підставі яких і повинна визначатись вартість нестачі вантажу, виявленої у спірному вагоні.

Враховуючи викладене, відповідач просив скасувати рішення господарського суду Одеської області від 09.09.2019 у справі № 916/2054/19, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «СП «Нібулон» відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 у справі № 916/2054/19 за апеляційною скаргою АТ «Українська залізниця» відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення (виклик) учасників справи, встановлено позивачу строк до 29.10.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено учасникам справи про їх право у строк до 29.10.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань. Одночасно скаржнику поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження та зупинено дію рішення господарського суду Одеської області від 09.09.2019 у даній справі.

29.10.2019 від ТОВ «СП Нібулон» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, а також про те, що доводи відповідача не спростовують висновків суду.

25.11.2019 від АТ «Українська залізниця» надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких зазначено про безпідставність позовних вимог ТОВ «СП Нібулон».

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір № ДН-4/98 про експлуатацію залізничної под`їзної колії ТОВ СП «Нібулон», умовами якого визначені правила експлуатації под`їзної колії ТОВ СП «Нібулон» та здавання вагонів на колії № 11 станції «Миколаїв-Вантажний». (а.с.87-88 т.1)

05.03.2019 за залізничною накладною №48674501, зокрема, у вагон №95529376 був відвантажений насипом вантаж (пшениця, масою - 69800 кг.). Вантаж прямував зі станції «Сватове» на станцію призначення «Миколаїв-Вантажний». Вагон був обладнаний пломбами (ЗПП). Вантажопідправником та вантажоодержувачем є ТОВ СП «Нібулон».

Згідно з пам`яткою №318 передача вагону №95529376 була здійснена відповідачем позивачу при подаванні вагону на під`їзній колії ТОВ СП Нібулон 09.03.2019 о 17:30 год. (а.с.85 т.1).

При визначенні на вагах перевантажувального терміналу ТОВ СП «Нібулон» маси брутто вагону було виявлено невідповідність маси вантажу порівняно з даними, зазначеними в накладній, у зв`язку з чим було призупинено подальше прийняття вантажу, про що складено відповідний Акт про виявлення нестачі вантажу від 09.03.2019 (а.с.15 т.1).

Листом від 10.03.2019 за вих. №10/35 ТОВ СП «Нібулон» повідомило начальника станції «Миколаїв-Вантажний» про виявлений факт нестачі вантажу та вимагало прийняти участь в перевірці маси вантажу у вказаному вагоні і скласти комерційний акт (а.с.17 т.1). Також позивач повідомив, що вагон виставлений на під`їзну колію в очікуванні видачі вантажу за участю представників залізниці і вивантажуватись до складення комерційного акту не буде, при цьому позивач гарантував цілодобову охорону вагону з вантажем власними силами. Вказаний лист отримано представником залізниці під підпис 10.03.2019 о 10:00 год.

Листом від 10.03.2019 за вих. № 79/М, підписаним заступником начальника станції «Миколаїв-Вантажний» Кратасюком О.О., позивачу відмовлено у комісійній видачі вагону з посиланням на те, що вагон прибув у технічно справному стані, був оглянутий представником позивача на колії станції та прийнятий без зауважень, про що свідчить пам`ятка на подавання вагонів № 318 (а.с.18, т.1).

10.03.2019 ТОВ СП «Нібулон» подано скаргу на відмову у складанні комерційного акту (а.с.19 т.1).

Листом від 12.03.2019 за вих. № ДН5-07/196 позивачу відмовлено у задоволенні його скарги (а.с.20 т.1), посилаючись на те, що вагон прибув у технічно справному стані та прийнятий ТВО СП «Нібулон» без зауважень, а вимога позивачем була заявлена тільки через 16:30 год., тому підстави для складання комерційного акту відсутні.

Листом від 12.03.2019 за вих. № 12/35 ТОВ СП «Нібулон» повідомило АТ «Українська залізниця» про те, що приймання вантажу з вагону № 95529376 по масі буде проводитись на території перевантажувального терміналу ТОВ СП «Нібулон» за адресою: вул. Каботажний спуск, 1, м. Миколаїв, 12.03.2019 о 15:30 год. за участю експертів Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області (а.с.21 т.1).

У вказаному листі позивач запропонував направити уповноваженого представника залізниці для участі у прийманні вантажу та складенні актів.

Лист залізницею отримано 12.03.2019 о 14:50 год. (а.с.21, т.1).

12.03.2019 Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області складено акт експертизи № 120-0279 (а.с.22-28 т.1), яким встановлено наступне.

- зважування і огляд вагона здійснювалися з представниками ТОВ СП «Нібулон» -прийомоздавальник вантажу та багажу ОСОБА_1 , вагар ОСОБА_2 , змінний майстер ОСОБА_3 , заст. начальника станції «Миколаїв-Вантажний» Кратасюк О.О., комерційний агент станції «Миколаїв-Вантажний» Бурка О.М. та за особистою участю експерта РТПП Миколаївської області;

- вагон опломбований 7 непорушними пломбами ЗПП з відтиском, який відповідає даним, вказаним у накладній;

- при зовнішньому огляді вагону встановлено: у вагоні зі сторони штурвалів в нижній частині першого та другого (середнього) від сходів розвантажувальних люках, в місці з`єднання кришки і бункера виявлено зазори, кожний довжиною 35 см., у яких затиснуті зерна пшениці;

- при знятті ЗПП у присутності експерта на верхніх завантажувальних люках та огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки виявлено: між І (першим) та ІІ (другим) люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) завглибшки візуально до 0,35 м. від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою довжиною близько 1,0 м. по ширині вагону, характерній для стікаючого вантажу вниз, у бік від сходів розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутим зерном пшениці; між ІІ (другим) та ІІІ (третім) люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) завглибшки візуально до 0,30 м. від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою довжиною близько 0,5 м. по ширині вагону, характерній для стікаючого вантажу вниз, у бік другого (середнього) від сходів розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутим зерном пшениці. Візуально вільний простір у вагоні дозволяє поміститися нестачі вантажу.

Висновком експерта встановлено, що при зважуванні і огляді залізничного вагону №95529376 за непорушними пломбами відправника, завантаженого зерном пшениці, фактична маса нето складає 67600 кг., що на 2200 кг. менше проти даних, вказаних у накладній.

Вартість зазначеної експертизи склала 2262 грн., яка оплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується рахунком на оплату №120-0279 від 13.03.2019 на суму 2262 грн.; платіжним дорученням №14058 від 18.03.2019 на суму 2262 грн. та актом приймання-передачі наданих послуг №120-0279 від 13.03.2019 щодо переваження вагону №95529376. (а.с.56-58, т.1).

Згідно акту приймання продукції за кількістю від 12.03.2019 № 5 фактична кількість товару у вагоні №95529376 становить 67600 кг. (а.с.28 т.1).

В матеріалах справи наявна довідка за підписом головного бухгалтера ТОВ СП «Нібулон», в якій зазначено, що станом на 09.03.2019 дійсна вартість однієї тони вантажу, що був прийнятий до перевезення та відправлений за накладною №48674501 у вагоні №95529376, склала 6250 грн (а.с.30 т.1).

Предметом спору у даній справі є вимога ТОВ СП «Нібулон» стягнути з АТ «Українська залізниця» 11568,75 грн. збитків, завданих нестачею вантажу. В якості підстав для задоволення позову позивач посилається на те, що відповідач не забезпечив збереження вантажу під час його перевезення, у зв`язку з чим на станції призначення виявилась нестача фактичної маси вантажу.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частинами 1-3 ст. 909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (ч. 2 ст. 306 ГК України).

Згідно ст. 307 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Зі змісту статті 308 ГК України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством. Про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином.

Відповідно до ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає, зокрема, у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі Статуту наказом Мінтрансу від 21.11.00 № 644 затверджено, зокрема, Правила видачі вантажів; Правила оформлення перевізних документів; Правила складання актів та інші Правила.

Статтею 31 Статуту визначено, що залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Статтею 76 Статуту передбачено, що час перебування вагонів під навантаженням і вивантаженням у разі обслуговування залізничної під`їзної колії локомотивом залізниці визначається з моменту фактичної подачі вагонів на місце навантаження або вивантаження до моменту одержання станцією від підприємства повідомлення про готовність вагонів до забирання. Час знаходження вагонів на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються їх локомотивами, визначається з моменту передачі вагонів на передавальних коліях. Місце і порядок операцій встановлюються договором про експлуатацію залізничної під`їзної колії. Норми часу на операції передачі не повинні перевищувати однієї хвилини на вагон і 30 хвилин на всю пред`явлену партію вагонів. Охорона завантажених і порожніх вагонів на залізничних під`їзних коліях здійснюється засобами і за рахунок підприємств. Договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії та договір про подачу та забирання вагонів розробляється з урахуванням єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії із станцією примикання. Порядок розроблення та форма договорів встановлюються Правилами.

Статтею 111 Статуту передбачені випадки, за яких залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, зокрема, у разі коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

У відповідності до статтей 114, 115 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з ст. 127 Статуту залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

За приписами ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 130 Статуту встановлено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають: у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акту відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Згідно з п. 16 Правил складання актів, у разі відмови начальника станції від складання комерційного акту (акту загальної форми) або оформлення акту з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі Дирекція) безпосередньо або через начальника станції. При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

Правилами видачі вантажів, зокрема, пунктами 10, 11, 23 визначено, що при подаванні вагонів на під`їзні колії передача їх провадиться в місцях, установлених договорами про подавання й забирання вагонів або договорами про експлуатацію під`їзної колії, і засвідчується підписами представників станції й одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів.

При передаванні завантажених вагонів і контейнерів сторони зобов`язані зовнішнім оглядом пересвідчитись у справності кузова вагона (контейнера), наявності та цілісності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП), відповідності відтиску на них даним, зазначеним у перевізних документах.

При перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу. У разі вивантаження на місцях загального користування вимога щодо перевірки маси вантажів може бути заявлена письмово одержувачем до початку вивантаження. Вимога щодо перевірки маси вантажу у вагонах, що подаються на під`їзну колію, може бути заявлена в момент приймання вагонів у пункті, встановленому договором.

Статтею 11 Закону України Про торгово-промислові палати України визначено, що торгово-промислові палати мають право, зокрема, надавати за дорученням українських та іноземних юридичних і фізичних осіб послуги, пов`язані із захистом їх прав та інтересів, відповідно до законодавства України та міжнародних договорів України; проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість; здійснювати інші повноваження, що не суперечать законодавству України.

Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Права торгово-промислових палат закріплюються в їх статутах і реалізуються у порядку, передбаченому законодавством України.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ СП «Нібулон» надано суду докази оскарження відмови начальника станції у складанні комерційного акту, при цьому позивачем було дотримано визначені Статутом та Правилами складання актів строки подання такої скарги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наданий позивачем акт експертизи від 12.03.2019 № 120-0279, складений Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області, є належним доказом щодо встановлення обставини нестачі вантажу.

Іншого акту певної форми, в даному випадку, не передбачено законодавством.

Крім того, чинне законодавство України не встановлює певного виду доказу, виключно на підставі якого можливо встановити технічний стан вагону.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що наданий позивачем висновок торгово-промислової палати Миколаївської області не може вважатись належним доказом у даній справі.

Щодо доводів скаржника про те, що в акті експертизи не зазначено рівень освіти, спеціальність, стаж роботи та науковий ступень експерта, а також про те, що експерт відсутній у «Реєстрі атестованих судових експертів» Міністерства юстиції України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ СП «Нібулон» звернулось до Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області із запитом про надання інформації щодо проведення товарознавчих експертиз по визначенню кількості вантажу та зовнішнього огляду транспортних заходів (у т.ч. залізничних вагонів).

Листом від 07.03.2018 № 247/04 Регіональна торгово-промислова палата Миколаївської області на вказаний запит ТОВ СП «Нібулон» повідомила, що всі експерти відділу експертиз регіонально торгівельно-промислових палат України включені до Реєстру експертів системи «ТПП ЕКСПЕРТ Україна», ведення якого належить до компетенції Торгово-промислової палати України.

В цьому листі також зазначено, що досвід роботи експертів підтверджується записом у трудових книжках про прийом людей на роботу на посаду експерта. Можливість проведення товарознавчих експертиз за різними напрямками роботи прописана у посадових інструкціях експертів відділу експертиз.

При цьому, АТ «Українська залізниця» не додано жодних доказів, які б ставили під сумнів досвід експерта.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що надана позивачем довідка про вартість вантажу не може вважатись належним доказом, оскільки остання складена позивачем одноособово.

В матеріалах справи наявна довідка за підписом головного бухгалтера ТОВ СП «Нібулон», в якій зазначено, що станом на 09.03.2019 дійсна вартість однієї тони вантажу, що був прийнятий до перевезення та відправлений за накладною №48674501 у вагоні №95529376, склала 6250 грн (а.с.30 т.1).

Статтями 114, 115 Статуту передбачено, що залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу), підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Відповідно до ст. 133 Статуту до претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред`явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Таким чином, місцевий господарський правомірно прийняв до уваги, як належний та допустимий доказ, що підтверджує вартість відправленого вантажу, вищезазначену бухгалтерську довідку ТОВ СП «Нібулон».

Щодо доводів скаржника про те, що про нестачу вантажу позивачем заявлено наступної доби, після прийняття вагону, у зв`язку з чим перевізник не може нести відповідальність за збереження вантажу у такому вагоні, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалось раніше, позивач виявив нестачу вантажу під час переважування вагону №95529376 на станції призначення після подавання вагону, про що на наступний день заявив залізниці разом з вимогою скласти комерційний акт, на що отримав відмову у складенні акту.

Пунктом 23 Правил видачі вантажів передбачено, що у разі вивантаження на місцях загального користування вимога щодо перевірки маси вантажів може бути заявлена письмово одержувачем до початку вивантаження. Вимога щодо перевірки маси вантажу у вагонах, що подаються на під`їзну колію, може бути заявлена в момент приймання вагонів у пункті, встановленому договором.

Разом з тим, даний строк за своєю суттю не є присічним, оскільки при передаванні завантажених вагонів сторони проводять лише їх зовнішній огляд, який може тривати до 1 хв., без підлазання під вагони та без перевантаження (п. 76 Статуту, п. 3.15 Інструкції позивача з охорони праці для прийомоздавальника № 59-П).

Тому, виходячи з системного аналізу положень Статуту та вищезазначених Правил, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що отримувач вантажу не позбавлений права заявити вимогу щодо перевірки маси вантажу після подавання вагону.

Крім того, в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази впливу на вантаж та/або на вагон з боку позивача чи інших сторонніх осіб з часу подавання вагону до моменту проведення експертизи, отже доводи відповідача, що нестача сталась внаслідок вини позивача не підтверджується будь-якими доказами, тому не приймаються до уваги.

Колегією суддів також враховується, що будь-яких зауважень з боку перевізника щодо маси вантажу при його прийняті до перевезення та укладанні договору перевезення (накладної) не було, отже вантаж у спірний вагон АТ «Українська залізниця» прийняла до перевезення без зауважень.

До моменту прибуття вагонів на станцію призначення, жодних зауважень або повідомлень з приводу неправильного визначення вантажу вантажовідправником також зроблено не було.

Відповідачем також не надано будь-яких доказів невірного визначення вантажовідправником маси вантажу при навантажені у спірний вагон.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, відбулися не з її вини, та враховуючи встановлені в акті експертизи після зняття непошкоджених пломб обставини наявності технічних пошкоджень вагону, а також прибуття вантажу в меншій кількості, ніж прийнято до перевезення, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що нестача вантажу відбулась саме під час перевезення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 09.09.2019 у справі № 916/2054/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України, у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук