ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 917/513/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Кондратова І.Д., Стратієнко Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир"

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019

(головуючий суддя Лакіза В.В., судді Бородіна Л.І., Здоровко Л.М.)

у справі №917/513/19 Господарського суду Полтавської області

за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

1.1. У березні 2019 року Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі - АТ "Укрсоцбанк") звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (далі - ТОВ "Гадячсир") про звернення стягнення на нерухоме майно за іпотечним договором №4 від 16.04.2013, який посвідчений приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Микитенко Ю.В. та зареєстрований в реєстрі №567.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не повернув отримані кошти у визначений кредитним договором строк - до 31 березня 2016 року, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по кредиту перед позивачем у розмірі 15 917 447,81 доларів США.

Для захисту порушених прав АТ "Укрсоцбанк" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ТОВ "Гадячсир".

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.11.2016 у справі №917/1400/16, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 та постановою Верховного Суду від 28.02.2018, позов АТ "Укрсоцбанк" задоволено. Стягнуто з ТОВ "Гадячсир" на користь банку 15 917 447,81 доларів США.

У зв`язку з тим, що рішення суду у справі №917/1400/16 не виконане, заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач звернувся до суду з цим позовом.

2. Стислий виклад рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції

2.1. 13 червня 2019 року рішенням Господарського суду Полтавської області позовні вимоги задоволено повністю. В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "Гадячсир" за кредитним договором №06.1-20/124 від 02.04.2013 у сумі 15 917 447,81 доларів США, з яких: 15 917 447,81 доларів США - заборгованість по тілу кредиту, звернуто стягнення на відповідне нерухоме майно за іпотечним договором №4 від 16.04.2013, який посвідчений приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Микитенко Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за №567, шляхом реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Здійснено розподіл судового збору.

2.2. Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Гадячсир" оскаржило його в апеляційному порядку та просило з урахуванням поданих доповнень до апеляційної скарги скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 в частині безпідставного неврахування факту часткового погашення заборгованості в сумі 60 000,00 доларів США та безпідставного звернення стягнення на такі об`єкти нерухового майна "№Ж - адмінкорпус, площею 141,9 кв.м., загальною вартістю 101 025,60 грн та літера №Е - матеріальний склад, площею 150,9 кв.м., загальною вартістю 25 712,89 грн, які розташовані за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське, вул. Леніна, 2а".

2.3. 13 серпня 2019 року ухвалою Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Гадячсир" на рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 у справі №917/513/19 залишено без руху. Запропоновано ТОВ "Гадячсир" надати уточнення до вимог апеляційної скарги. Запропоновано ТОВ "Гадячсир" надати підтвердження вартості нерухомого майна, а саме "Літера №Ж - адмінкорпус, пл. 141,9 кв.м., літера №Е - матеріальний склад, пл. 150,9 кв.м., які розташовані за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, місто Червонозаводське, вул. Леніна, буд. 2а. Встановлено ТОВ "Гадячсир" десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

2.4. Зазначена ухвала мотивована тим, що апелянтом подано клопотання про поновлення строку на подання доповнення до апеляційної скарги, однак обґрунтування поважності пропуску строку не зазначено, доказів на підтвердження клопотання про поновлення строку заявником не надано. Також до матеріалів апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

2.7. 23 вересня 2019 року ухвалою Східного апеляційного господарського суду повернуто апеляційну скаргу ТОВ "Гадячсир" на рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 у справі №917/513/19.

2.8. Ухвала мотивована тим, що ТОВ "Гадячсир" не усунуло недоліки апеляційної скарги, зокрема, не надало доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У зв`язку з наведеним, клопотання про поновлення строків на оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 судом апеляційної інстанції не розглядалося.

3. Стислий виклад вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

3.1. ТОВ "Гадячсир" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019, а справу передати на розгляд Східного апеляційного господарського суду.

3.2. Скаржник вважає, що ТОВ "Гадячсир" у повному обсязі усунуло зазначені судом недоліки шляхом подання заяви про уточнення вимог апеляційної скарги; заяву про усунення недоліків, в якій надало пояснення щодо розрахунку судового збору, як в частині скарги щодо боргу в сумі 60 000,00 доларів США, так і в частині вартості нерухомого майна.

3.3. Також скаржник додатково зазначає, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 174 ГПК України ухвала від 13.08.2019 не містила пропозиції ТОВ "Гадячсир" усунути недоліки, про які суд вказує в оскаржуваній ухвалі, та, як наслідок, способу усунення таких недоліків, тоді як разом із доповненням до апеляційної скарги ТОВ "Гадячсир" надало до апеляційного суду обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та докази на підтвердження наведеного обґрунтування.

3.4. ТОВ "Гадячсир" оскаржило рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу ТОВ "Гадячсир" в сумі 15 917 447,18 доларів США замість 15 857 447,19 доларів США, тобто завищення суми боргу на 60 000,00 доларів США; та звернення стягнення на два об`єкти нерухомого майна, які є складовими предмета іпотеки.

Отже, на думку скаржника, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", сума судового збору за апеляційне оскарження рішення у вказаних частинах має визначатись таким шляхом: (еквівалент 60 000,00 доларів США + вартість об`єктів нерухомого майна)*1,5%*150%.

Всупереч вимогам ст. 174 ГПК України Східний апеляційний господарський суд в ухвалі від 13.08.2019 не зазначив точну суму судового збору, яка має бути сплачена ТОВ "Гадячсир" за апеляційне оскарження рішення, як і не вказав, що ТОВ "Гадячсир" має доплатити хоч якусь суму.

3.5. Той факт що суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині ухвали від 13.08.2019 порахував частину суми судового збору, яку "апелянту належало сплатити" не можна кваліфікувати як визначення точної суми судового збору за апеляційне оскарження рішення, яку необхідно сплатити. В резолютивній частині ухвали від 13.08.2019 Східний апеляційний господарський суд запропонував ТОВ "Гадячсир" надати підтвердження вартості спірного нерухомого майна, що і було виконано апелянтом шляхом надання пояснень та довідки про балансову вартість вказаного майна.

3.6. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Укрсоцбанк" просить залишити ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

3.7. Відзив мотивовано тим, що позивач звернувся до суду першої інстанції 25.03.2019. Станом на 25.03.2019 курс гривні до долару США складав 26,96 грн відповідно до офіційного курсу Національного банку України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог Закону України "Про судовий збір" правильно встановив, що відповідачу необхідно було сплатити 36 396,00 грн (60 000 доларів США*26,69 грн*1,5%*150%).

Відповідачем судовий збір у встановленому розмірі сплачено не було.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що ухвала про усунення недоліків не виконана відповідачем, що в свою чергу має наслідком повернення апеляційної скарги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

4.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

4.1.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.2. Щодо суті касаційної скарги

4.2.1. Предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу ТОВ "Гадячсир" у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги, зокрема щодо сплати судового збору.

4.2.2. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно зі ст.ст. 162, 163 ГПК України у позовній заяві має зазначатися ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються або оспорюються. Ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, яка оспорюється за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безакцептному (безспірному) порядку.

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

4.2.3. Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача.

Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами ст. 4 Закону України "Про судовий збір" виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17.

4.2.4. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

За змістом пп. 4 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру (за подання позову - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Суд апеляційної інстанції встановив, що АТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду першої інстанції 25.03.2019, тоді як станом на 25.03.2019 курс гривні до долара США складав 26,96 грн згідно з офіційним курсом Національного банку України.

4.2.5. ТОВ "Гадячсир", звертаючись з апеляційною скаргою, просило по суті зменшити суму грошових вимог, які підлягають задоволенню за рахунок звернення стягнення на нерухоме майно за іпотечним договором, на 60 000,00 доларів США, що еквівалентно 1 617 600,00 грн за курсом НБУ на момент подачі позову, а також не погоджувалося з судовим рішенням в частині звернення стягнення на два об`єкти нерухомого майна, які є складовими предмета іпотеки.

4.2.6. Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про те, що, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", сума судового збору за апеляційне оскарження рішення у вказаних частинах має визначатись таким шляхом (еквівалент 60 000,00 доларів США + вартість об`єктів нерухомого майна)*1,5%*150%, оскільки, як зазначалося вище, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно визначається виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

При цьому судовий збір за два об`єкти нерухомого майна, які відповідач просив виключити з резолютивної частини рішення, оскільки вважає, що суд першої інстанції безпідставно звернув стягнення на такі об`єкти нерухового майна, не підлягає сплаті, оскільки ці два об`єкти нерухомого майна є складовими предмета іпотеки, за рахунок яких в тому числі має бути задоволено позов про звернення стягнення на заставлене майно.

4.2.7. Отже, сума, яка підлягала сплаті при поданні апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, становить 36 396,00 грн (60 000,00 доларів США*26,69 грн*1,5%*150%), про що правильно визначено судом апеляційної інстанції в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

Таким чином, суд апеляційної інстанції здійснив правильний розрахунок суми судового збору, що підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, з урахуванням оскаржуваної суми позовних вимог.

Враховуючи, що ТОВ "Гадячсир" сплатило на момент подачі апеляційної скарги 10 790,55 грн, товариству необхідно було доплатити судовий збір у розмірі 25 605,45 грн.

4.2.8. Частиною 2 ст. 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Оскільки ТОВ "Гадячсир" не усунуло недоліки та не подало суду апеляційної інстанції доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, це і стало підставою для повернення апеляційної скарги ТОВ "Гадячсир".

4.2.9. При цьому Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про те, що ним було усунуто в повному обсязі зазначені судом недоліки, оскільки відповідно до змісту його заяви про усунення недоліків, ТОВ "Гадячсир" заперечувало правильність нарахування судового збору судом апеляційної інстанції. Так, на думку відповідача, судовий збір за оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 в частині 60 000,00 грн становить 10 790,55 грн, оскільки "днем платежу" є день, коли ТОВ "Гадячсир" отримало кошти щодо яких відбувається спір. Оскільки ТОВ "Гадячсир" отримало грошові кошти від банку двома траншами 18.04.2013 та 19.04.2013 і станом на ці дати курс 1 долара США був 7,993 грн, то й рахувати судовий збір необхідно було за формулою 60 000,00 доларів США*7,993*1,5%*150%.

Наведені доводи спростовуються положеннями пп. 4 п. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 162, 163 ГПК України та суперечать правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17.

4.2.10. Верховний Суд відхиляє аргумент скаржника про те, що разом із доповненням до апеляційної скарги ТОВ "Гадячсир" подало до апеляційного суду обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та докази на підтвердження наведеного обґрунтування, оскільки підставою повернення апеляційної скарги була недоплата судового збору, тоді як клопотання про поновлення строків на оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 судом апеляційної інстанції не розглядалося.

4.2.11. Верховний Суд вважає доречними посилання скаржника про те, що всупереч вимогам ст. 174 ГПК України Східний апеляційний господарський суд в ухвалі від 13.08.2019 не зазначив точну суму судового збору, яка має бути доплачена ТОВ "Гадячсир" за апеляційне оскарження рішення.

Водночас, враховуючи, що судом апеляційної інстанції було правильно визначено загальну суму судового збору у розмірі 36 396,00 грн, яка мала бути сплачена скаржником за подання апеляційної скарги, а ТОВ "Гадячсир" сплатило лише 10 790,55 грн і не усунуло недоліки апеляційної скарги шляхом доплати 25 605,45 грн, а по суті його заперечення зводились до незгоди з правильністю обрахованої судом суми судового збору, то зазначені обставини не можуть бути підставою для скасування ухвали Східного апеляційного господарського суду, якою повернуто апеляційну скаргу ТОВ "Гадячсир".

4.2.12. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (Рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України", no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (Рішення ЄСПЛ у справі "Мусієнко проти України", no. 26976/06, від 20.01.2011).

Процесуальна дія суду апеляційної інстанції щодо повернення апеляційної скарги ТОВ "Гадячсир" у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги, про які зазначалося в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, не призвела до постановлення незаконної ухвали суду апеляційної інстанції, а тому, зважаючи на положення ч. 6 ст. 310 ГПК України, Верховний Суд не вбачає підстав для скасування ухвали, що оскаржується.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Верховний Суд вважає ухвалу господарського суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу ТОВ "Гадячсир" такою, що прийнята з дотриманням вимог процесуального та матеріального права. При цьому, доводи скаржника у касаційній скарзі протилежного не доводять.

5.2. Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.3. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ТОВ "Гадячсир" без задоволення, а ухвали апеляційної інстанції - без змін.

6. Судові витрати

6.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу ТОВ "Гадячсир" без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

7. Висновки Верховного Суду щодо застосування норми права

7.1. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно зі ст.ст. 162, 163 ГПК України у позовній заяві має зазначатися ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються або оспорюються. Ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, яка оспорюється за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безакцептному (безспірному) порядку.

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача.

Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами ст. 4 Закону України "Про судовий збір" виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №917/513/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді І. Кондратова

Л. Стратієнко