ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХвала
"18" грудня 2019 р. м. Ужгород Справа № 907/568/19
Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,
За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.
розглянувши позовну заяву Берегівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород до Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії наук України, с. В.Бакта Берегівського району та до Фермерського господарства Фенікс БНГ, с. Бадалово Берегівського району про визнання недійсним договору про надання послуг у сфері сільськогосподарського господарства за №01/02 від 01.02.2019 та звільнення земельної ділянки
За участю представників:
від позивача Хранюк Б.Б., довіреність №31-7-0.72-4/62-19 від 02.01.2019
від відповідача 2 не з`явився
від прокуратури Андрейчик А.М., службове посвідчення № 043112 від 06.05.2016 року
Роман М.С., службове посвідчення № 035556 від 07.09.2015 року
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у розгляді справи №907/568/19 призначено підготовче засідання на 21.10.2019.
Ухвалою суду від 21.10.2019 року було відкладено підготовче засідання на 12.11.2019.
У підготовчому засіданні 12.11.2019 року судом за згодою сторін було оголошено перерву до 28 листопада 2019 р.
У підготовчому засіданні 28.11.2019 року судом за згодою сторін було оголошено перерву до 18 грудня 2019 року.
На день проведення судового засідання відповідачем 2 ФГ «Фенікс БНГ» подано заяву про зупинення провадження у справі в порядку вимог ст. 228 ГПК України до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 у подібних правовідносинах. В обгрунтуввання своєї позиції відповідач просить суд взяти до уваги те, що в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №912/2385/18 суд зазначає, що за висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, які обгрунтовані нормами статей 19, 131-1 Конституції України, статей 53, 174 ГПК України, статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», рішеннями Конституційного суду України від 01.04.2008 року № 4-рп/2008, від 20.12.2017 року № 2-р/2017, від 05.06.2019 року № 4-р(ІІ)/2019, від 20.06.2019 року № 6-р/2019, виключну правову проблему щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, становить питання: чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обгрунтування сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, обгрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: - додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; - обгрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду.
Поряд із тим, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у контексті зазначених питань колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду посилається на правовий висновок викладений у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 року у справі №924/1256/17 про те, що, з метою підтвердження судом підстав для представництва прокурором інтересів, прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом. Колегія суддів зазначає, що цей висновок Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у постанові від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц стосовно відсутності необхідності підтвердження прокурором відсутності органу, до компетенції як го віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави спірних правовідносинах, але зауважує, що у справі, що переглядається, на відміну від справи №587/430/16-ц, розглядається питання наявності відстав для представництва інтересів держави прокурором у суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.
Отже, за наслідками розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 будуть надані правові висновки щодо спірного питання здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором.
Представник прокуратури та позивача заперечують щодо заявленого відповідачем 2 клопотання з підстав, наведених у засіданні суду та просять взяти до уваги те, що відповідачами у холі проведення підготовчого провадження не ставилось питання щодо спірності представництва прокурора у даному спорі, а подане відповідачем клопотання не враховує фактичні обставини справи та відсутність подібних правовідносин.
Представник відповідача 1 просить подане відповідачем 2 клопотання про зупинення провадження у справі задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ньому.
Статтями 227, 228 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
Зокрема, приписами пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суду надано дискреційне право з власної ініціативи зупинити провадження у справі до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, яке зупиняється до закінчення перегляду іншої справи в касаційному порядку (п.11 ст. 229 ГПК України).
За змістом названої норми, вирішення питання про зупинення провадження у справі обумовлено необхідністю досягнення правової визначеності у правозастосуванні відносно конкретної категорії справ.
При цьому суд зазначає, що подібність правовідносин означає схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, підстав позову, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин тощо). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
Враховуючи вищевикладене та предмет спору у даній справі суд доходить висновку, що правовідносини у справах № 907/568/19 та № 912/2385/18 не є подібними ні за складом учасників справи (зокрема, позивачів), адже в обох справах досліджуються як обставини, пов`язані з виконанням позивачами спеціальних обов`язків, покладених на них нормами чинного законодавства, які є відмінними, так і обставини виконання приписів Земельного кодексу України, а не Закону України «Про державні закупівлі», отже, справи не є подібними з огляду на наявні предмет спору, підстави та обставини заявлених позовних вимог, та правомірність розгляду даного спору в порядку господарського судочинства не залежить від висновків касаційної інстанції.
З огляду на наведені обставини, заслухавши в судовому засіданні думку представників учасників справи, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.
Керуючись ст. ст. 227, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Відмовити Фермерському господарству «Фенікс БНГ» у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Суддя О.Ф. Ремецькі