ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" грудня 2019 р. м. Вінниця Cправа № 902/800/19

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Незамай Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Чалишкан Україна", вул. Оксамитова, буд. 22, село Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08130, код - 40726247

до: Фізичної особи-підприємця Іванченкова Віталія Ігоровича, АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

про стягнення 16 318,00 грн

представники сторін не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

20.09.2019 року Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Чалишкан Україна" до Фізичної особи-підприємця Іванченкова Віталія Ігоровича про стягнення 16 318,00 грн.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання зобов`язань Фізичною особою-підприємцем Іванченковим Віталієм Ігоровичем за договором про надання послуг укладеного у спрощений спосіб на підставі виставлення рахунку № ІВ-0000001 від 05.04.2019 року.

В зв`язку з ненаданням оплачених послуг та з метою повернення грошових коштів позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Фізичної особи-підприємця Іванченкова Віталія Ігоровича 16 318,00 грн.

Ухвалою суду від 25.09.2019 року позов залишено без руху на підставі п.1 ч. 1 ст. 164 ГПК України та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

21.10.2019 року на адресу суду надійшов лист представника позивача за №11/10 від 11.10.2019 року про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.10.2019 року відкрито провадження у справі № 902/800/19 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.11.2019 року.

В судовому засіданні 19.11.2019 року судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 11.12.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 21.11.2019 року повідомлено сторін про дату судового засідання.

В судове засідання 11.12.2019 року представники сторін не з`явилися, хоча, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином ухвалою суду від 21.11.2019 року.

При цьому, обізнаність позивача про дату судового засідання підтверджується поштовим повідомленням № 791, яке наявне в матеріалах справи.

Крім того, надіслана на адресу відповідача ухвала суду від 21.11.2019 року на дату проведення судового засідання повернулась до суду з відміткою "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".

При цьому суд зважає на положення ст. 242 ГПК України, п.п. 4 та 5 ч. 6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ч. 10 ст. 242 ГПК України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того, суд наголошує на тому, що копії ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, та Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Вінницької області у справі № 902/800/19 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач не був позбавлений права та можливості з ними ознайомитись.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, ст.ст. 42, 46 ГПК України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми ст.ст. 182, 183 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Положеннями ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України визначено, що, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Суд розглянув матеріали справи, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та встановив наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави заявлених позовних вимог посилається на невиконання зобов`язань Фізичною особою-підприємцем Іванченковим Віталієм Ігоровичем за договором про надання послуг укладеного у спрощений спосіб на підставі виставлення рахунку № ІВ-0000001 від 05.04.2019 року.

Відповідно до платіжного доручення № 1693 від 05.04.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Чалишкан Україна" сплачено за послуги щодо оренди площі, друку та монтажу біллборду грошові кошти в сумі 16 318, 00 грн.

В зв`язку з ненаданням оплачених послуг та з метою повернення грошових коштів позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Фізичної особи-підприємця Іванченкова Віталія Ігоровича 16 318,00 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

05.04.2019 року Фізичною особою-підприємцем Іванченковим Віталієм Ігоровичем (Виконавець, Відповідач) виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Чалишкан Україна" (Замовник, Позивач) рахунок-фактуру № ІВ-0000001 на суму 16 318,00 грн (а.с. 22, т. 1).

Згідно даного рахунку року Фізична особа-підприємець Іванченков Віталій Ігорович зобов`язався надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Чалишкан Україна" послуги з оренди площі, друку та монтажу біллборду.

Зазначений рахунок надіслано засобами електронного зв`язку на електронну адресу позивача (а.с. 23, т. 1).

05.04.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Чалишкан Україна" згідно платіжного доручення № 1693 від 05.04.2019 року перераховано Фізичній особі-підприємцю Іванченкову Віталію Ігоровичу 16 318,00 грн в якості передоплати послуг з оренди площі, друку та монтажу біллборду (а.с. 24, т. 1).

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов`язання щодо оренди площі, друку та монтажу біллборду не виконав, перераховані йому в якості передоплати кошти не повернув.

18.06.2019 року позивачем на адресу відповідача надіслано лист-вимогу № 18/06-19 від 18.06.2019 року щодо надання послуг з оренди площі, друку та монтажу біллборду або повернення коштів перерахованих відповідачу в якості переоплати протягом 7 календарних днів, яку, як свідчать матеріали справи та стверджує позивач у позові, останнім залишено без відповіді та жодного реагування, що стало підставою для звернення останнього з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зазначена норма кореспондується з вимогами ст. 144 Господарського кодексу України щодо підстав виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

За змістом ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України встановлено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Разом з тим, згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією з сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у письмовій формі. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телефонограмами тощо, а також прийняттям до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Надані в матеріалах справи рахунок-фактура № ВІ-0000001 від05.04.2019 року на оплату послуг з оренди площі, друку та монтажу біллборду та платіжне доручення № 1693 від 05.04.2019 року, яким здійснено передоплату вказаних послуг свідчать про те, що між сторонами у справі склалися правовідносини з договору про надання послуг, регулювання яких здійснюється згідно із ст.ст.901-907 ЦК України.

Відповідачем не надано жодних доказів на спростування викладених позивачем обставин.

Згідно із ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як вказувалось вище, позивачем направлялася на адресу відповідача вимога вимога-претензія № 18/06-19 від 18.06.2019 року за змістом якої відповідачу поставлено питання щодо виконання умов договору або повернення коштів протягом 7 календарних днів, яку, як свідчать матеріали справи, останнім залишено без виконання, а відтак в силу приписів ст. 530 ЦК України строк виконання вказаних зобов`язань останнього настав та наявні правові підстави для повернення ним коштів через невиконання своїх зобов`язань.

На підставі ч. 2 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є нормативно та документально доведені, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 16 318,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду жодних доказів на спростовування заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Чалишка н Україна", в тому числі щодо проведення розрахунків.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Чалишкан Україна" підлягає задоволенню судом в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Іванченкова Віталія Ігоровича ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чалишкан Україна" (вул. Оксамитова, буд. 22, село Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08130, код - 40726247) - 16 318,00 грн - боргу за не надані послуги з оренди площі, друку та монтажу біллборду та 1 921,00 грн - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 16 грудня 2019 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Оксамитова, буд. 22, село Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08130)

3 - відповідачу ( АДРЕСА_1)