ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року Справа № 918/529/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Василишин А.Р. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia "BELLEKOR" (товариства з обмеженою відповідальністю "Беллекор") на рішення Господарського суду Рівненської області від 02.10.2019 р. у справі № 918/529/19 (суддя Романюк Р.В., повний текст рішення складено 11.10.2019 р.)

за позовом Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia "BELLEKOR" (товариства з обмеженою відповідальністю "Беллекор")

до товариства з обмеженою відповідальністю "Астероїд-Плюс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства від 23.07.2019 р. та визнання недійсним рішення № 02 учасника товариства від 24.07.2019 р.

за участю представників сторін:

позивача - Квятковський А.С.;

відповідача -1 - ОСОБА_1 Я.М.;

відповідача - 2 - Коломійчук А.С.;

ВСТАНОВИВ:

Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia "BELLEKOR" (товариство з обмеженою відповідальністю "Беллекор") звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Астероїд-Плюс" та товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест" про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" від 23.07.2019 р., укладеного між ТОВ "Беллекор" та ТОВ "Астероїд-Плюс" та визнання недійсним рішення учасника ТОВ "Арт-Інвест" від 24.07.2019 р. №02.

Правовими підставами для визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" від 23.07.2019 р. позивач зазначає те, що він укладений від імені позивача не уповноваженою особою, за відсутності його волевиявлення, що не узгоджується з положеннями ст. 92, 319 ЦК України, а також те, що договір укладений ОСОБА_2 , у власних інтересах, оскільки вона є одним із учасників та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Астероїд-Плюс", тобто, в даному випадку, фактично відбулося відчуження майна позивача, за спірним договором, на підконтрольну ОСОБА_2 юридичну особу, що суперечить ст. 238 ЦК України. Відтак, на думку позивача, оспорюваний договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства не відповідає положенням ч. 1 та ч. 3 ст. 203 ЦК України, тому є недійсним в силу ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Правовою підставою для визнання недійсним рішення учасника ТОВ "Арт-Інвест" від 24.07.2019 р. №02, яким припинено повноваження керівника/директора Коломійчук А.С., звільнено її з посади директора та призначено директором Касьянову А ОСОБА_3 є те, що ТОВ "Астероїд-Плюс", на час прийняття даного рішення, не набуло статусу учасника ТОВ "Арт-Інвест", тому не мало повноважень на скликання загальних зборів та прийняття оспорюваного рішення.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 02.10.2019 р. у справі № 918/529/19 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав, визначених у ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України для визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства від 23.07.2019 р.

При цьому, суд першої інстанції, встановивши, що учасник - ТОВ "Астероїд - Плюс", який володіє 100 % часток в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" мав право провести оспорювані загальні збори та приймати рішення, оформлені протоколом № 02 від 24.07.2019 р., дійшов висновку про відсутність підстав для визнання його недійсним.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia "BELLEKOR" (товариство з обмеженою відповідальністю "Беллекор") звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник просить в апеляційній скарзі стягнути з ТОВ "Астероїд-Плюс" та ТОВ "Арт-Інвест" на його користь 3 842 грн. судового збору за подання позовної заяви, 5 763 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а також витрати за надання правової допомоги адвокатом в розмірі 10 000 грн.

Одночасно скаржник подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 16.03.2019 р., копію заяви ОСОБА_5 про відкриття спадщини ОСОБА_4 від 06.05.2019 р. та копію заяви ОСОБА_6 про прийняття спадщини від 30.01.2019 р., а також клопотання про залучення до участі у справі представників - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі копії доручень від 05.11.2019р. та від 14.07.2019 р., виданих представникам позивачем та копії договору №1/2019 від 14.07.2019 р. про надання юридичних, інформаційно - консультативних послуг, укладеного між ТОВ "Беллекор" та ОСОБА_8 .

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що рішень про відчуження частки у статутному капіталі ТОВ "Арт- Інвест" у розмірі 100 % на користь інших осіб не приймав, частку в статутному капіталі товариства не відчужував, документів про відчуження частки в статутному капіталі товариства голова правління позивача не підписував, громадянку ОСОБА_9 3 ОСОБА_10 на вчинення таких дій не уповноважував.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції, всупереч ст. 236 ГПК України, лише констатував у рішенні факт передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Арт- Інвест" для ТОВ "Астероїд-Плюс" та формально перерахував норми Закону, що стосуються укладення договорів, визнання їх недійсними, тощо. При цьому, жодного аналізу доказів, фактів та мотивації своїх висновків з посиланням на норми Закону, суд у рішенні не навів, не дотримавшись вимог закону щодо обґрунтованості рішення.

Окрім того, в порушення вимог ст. 238 ЦК України, представник, який вчинив оскаржуваний правочин - ОСОБА_2 діяла у своїх власних інтересах, оскільки вона є одним із учасників та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ "Астероїд-Плюс", а відтак відчужила майно, яке належить позивачу на підконтрольну собі юридичну особу. Такі дії ОСОБА_2 викликані тим, що по факту вона останні роки спільно проживала з власником позивача ОСОБА_11 свою чергу, після його смерті (30.01.2019р.) відкрилась спадщина у вигляді майна, і спадкоємцями першої черги за законом були ОСОБА_2 та ще 4 спадкоємці. Про незаконність дій ОСОБА_2 свідчить той факт, що прийнявши спадщину в січні 2019 р., вона свідомо не забезпечила збереження майна відповідно ст. 1283 ЦК України, наклавши заборону на відчуження даного майна, одноособово розпочала відчужувати майно.

Крім того, ОСОБА_2 укладаючи спірний договір діяла всупереч положенням ст. 92 ЦК України, оскільки довіреності на представництво інтересів товариства їй голова правління позивача не видавав, відтак договір укладений від імені позивача особою, яка не була уповноважена на його укладення.

Скаржник вказує, що договорів про відчуження частки в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" не укладав, грошових коштів за нібито відчужувану частку товариство не отримувало. Відтак, враховуючи те, що ТОВ "Астероїд-Плюс" не набуло статусу учасника ТОВ "Арт-Інвест", воно не мало повноважень на скликання загальних зборів та прийняття оспорюваного рішення.

Крім того, апелянт звертає увагу суду, що акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Арт- Інвест" від 23.07.2019 р., був складений у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" від 23.07.2019 р. Однак, позивач вчергове наголошує, що договору про відчуження частки в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" з іншою особою не укладав, жодних грошових коштів за нібито відчужувану частку товариства не отримував. При цьому, йому стало відомо, що 24.07.2019 р. було прийнято рішення № 02 учасника ТОВ "Арт-Інвест" відповідно до якого припинено повноваження керівника/директора та звільнено ОСОБА_12 з посади директора товариства.

Скаржник звертає увагу суду, що надані у розпорядження суду документи по фірмах, власником яких був ОСОБА_13 , свідчать про те, що ним приймались одноособово рішення, які оформлялись відповідно до польського та українського законодавства з відповідним нотаріальним оформленням. Протокол складався лише тоді коли відкривалось засідання загальних зборів учасників товариства, на якому в подальшому приймалось відповідне рішення та відповідало вимогам польського законодавства. Відтак, протокол № 01 позачергового засідання загальних зборів учасників позивача від 16.10.2018 р. фактично є підробленим та безграмотно складеним, не відповідає вимогам польського та українського законодавства; даний протокол був складений на території Польщі у м. Варшава, таким чином він повинен був відповідати польському законодавству.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 р. № 01-04/1064 у зв`язку із перебуванням у відпустці суддів-членів колегії по справі - Петухова М.Г. та Бучинської Г.Б., відповідно до статті 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п. 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну суддів-членів колегії у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Василишин А.Р., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено розгляд скарги на 16.12.2019 р. об 12:00 год. Зазначено, що клопотання скаржника про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та залучення до участі у справі представників розглянути в судовому засіданні.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астероїд-Плюс" надіслало до суду клопотання (вх. № 40638/19 від 11.12.2019 р.), в якому просить суд долучити до матеріалів справи постанову про залучення потерпілого від 08.11.2019 р., прийняту прокурором Рівненської місцевої прокуратури Рівненської області Лозинським М.Я. в межах досудового розслідування за №0000054 від 30.07.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, відповідно до якої товариство з обмеженою відповідальністю "Астероїд Плюс" визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Відповідач, посилаючись на ст. 269 ГПК України вказує, що дана постанова з об`єктивних причин не могла бути подана відповідачем до суду першої інстанції, оскільки була прийнята після винесення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астероїд-Плюс" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. № 40639/19 від 11.12.2019 р.), в якому просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач-1 зазначає, що, як на момент укладання оскаржуваного договору, так і на теперішній час рішення позачергового засідання загальних зборів учасників ТОВ "Беллекор" від 16.10.2018 р., яке оформлене протоколом №01, в судовому порядку не визнано недійсним. Також відсутнє рішення позачергових загальних зборів учасників позивача про його відміну. За таких обставин, наданий відповідачем протокол №01 позачергового засідання загальних зборів учасників ТОВ "Беллекор" від 16.10.2018 р. є належним доказом у справі та обґрунтовано був прийнятий судом першої інстанції до уваги.

Окрім того, на спростування доводів скаржника, відповідач-1, вказує, що голова правління ТОВ "Беллекор" Фомін Андрій не наділений правом на укладання оспорюваного договору або надання довіреності на його укладання третім особам. Голова правління ОСОБА_14 не був уповноважений рішенням позачергового засідання загальних зборів учасників ТОВ "Беллекор" від 16.10.2018 р., яке оформлене протоколом №01, проводити всі необхідні дії для відчуження вкладу (частки) в статутному капіталі в розмірі 100% та виходу на території України зі складу учасників ТОВ "Арт-Інвест", в тому числі, і правом підписання договорів купівлі-продажу частки та акту приймання передачі частки в статутному капіталі товариства. Довіреним лицем загальних зборів учасників ТОВ "Беллекор", якому було доручено виконати рішення позачергового засідання загальних зборів учасників товариства від 16.10.2018 р., яке оформлене протоколом №01, була ОСОБА_2 , і саме її було уповноважено підписати договір купівлі-продажу та акт приймання передачі частки в статутному капіталі товариства.

З урахуванням вище викладеного, твердження апелянта про те, що тільки голова правління позивача ОСОБА_14 був наділений правом на підписання оскаржуваного договору або делегування його підписання третім особам, є надуманим та суперечить положенням п. 3 §21 та пункту 1 §23 Засновницького акту.

Відповідач-1 звертає увагу суду на те, що укладаючи спірний договір від імені ТОВ "Беллекор" ОСОБА_2 , виконувала рішення позачергових загальних зборів учасників товариства та ніяким чином не могла набути будь-яких прав чи обов`язків щодо цих зобов`язань, як фізична особа. І не дивлячись на те, що ОСОБА_2 є одним із учасників та кінцевим бенефіціарним власником (контролер) ТОВ "Астероїд-Плюс", для неї, як фізичної особи, не настали будь-які наслідки (позитивні чи негативні) у зв`язку з укладенням спірного договору.

В судовому засіданні 16.12.2019 р. представник позивача просив суд долучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 16.03.2019 р., копію заяви ОСОБА_5 про відкриття спадщини ОСОБА_4 від 06.05.2019 р. та копію заяви ОСОБА_6 про прийняття спадщини від 30.01.2019 р.

Також представник відповідача-1 в судовому засіданні 16.12.2019 р. просив суд долучити до матеріалів справи постанову про залучення потерпілого від 08.11.2019 р., прийняту прокурором Рівненської місцевої прокуратури Рівненської області Лозинським М.Я. в межах досудового розслідування за №0000054 від 30.07.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, відповідно до якої товариство з обмеженою відповідальністю "Астероїд Плюс" визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши в судовому засіданні 16.12.2019 р. надані сторонами документи, які вони просять долучити до матеріалів справи, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

В силу ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, норми процесуального закону регламентують принцип диспозитивності судового процесу, згідно з яким особа самостійно здійснює свої процесуальні права та обов`язки без втручання суду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Беручи до уваги обставини справи, які входять до предмету доказування при вирішенні даного спору, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що дані документи не мають суттєвого значення для його вирішення,оскільки не стосуються предмету доказування,виходячи з підстав заявленого позову . Однак, колегія суддів долучає їх до матеріалів справи.

Представник позивача та відповідача-2 в судовому засіданні 16.12.2019 р. підтримали доводи апеляційної скарги, просять її задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задоволити позов.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 16.12.2019 р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та відповідача-2, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як встановлено апеляційним господарським судом, відповідно до положень § 13 Засновницького акту товариства з обмеженою відповідальністю "Беллекор", посвідченого нотаріальним актом 09.08.2016 р. в м. Влоцлавек (Польща) нотаріусом ІВОНЕ ВАЛЬТЕР, про що зроблено запис в реєстрі А за № 9147/2016, органами управління товариства є загальні збори учасників та правління.

Так, § 15 Засновницького акту передбачено, що позачергові загальні збори учасників скликаються правлінням по питанням, для яких відповідно з положеннями кодексу комерційних компаній або положеннями даного договору необхідно рішення учасників, а також по питанням, розгляд яких учасниками вважається бажаним. Крім того, правління повинно скликати позачергові загальні збори учасників за письмовою вимогою будь - якого учасника, який визначає предмет зборів.

Згідно п. 1 - 3 § 21 Засновницького акту, правління товариства приймає рішення по всім питанням, пов`язаними з діяльністю товариства, за виключенням тих, які згідно положення законодавства, даного договору і рішень учасників необхідно рішення учасників. Правління приймає на роботу і звільняє співробітників товариства і визначає розмір її заробітної плати. Правління уповноважене здійснювати від імені товариства будь-які розпорядчі дії і дії по зобов`язанням до суми 100 000 злотих.

Пунктом 1 § 23 Засновницького акту визначено, що на виконання рішення учасників обов`язки по управлінню господарською діяльністю товариства можуть виконувати деякі або всі члени правління в межах трудових договорів: розмір винагороди визначається рішенням учасників, причому цією компетенцією може бути рішення учасників, передане довіреній особі загальних зборів учасників, які не є членом правління.

16.10.2018 р. було проведено позачергове засідання загальних зборів учасників ТОВ "Беллекор", рішення яких оформлені протоколом № 01. На вирішення зборів були винесені наступні питання порядку денного: про намір відчуження частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест" (Україна); про представлення інтересів товариства у зв`язку із відчуженням частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест".

Відповідно до даного протоколу зборів, на них був присутній учасник, який володіє 100 % часток в статутному капіталі, який прийняв наступні рішення: відчужити частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Арт - Інвест" (100% власником якого є Sp.zo.o. BELLEKORE) в розмірі 100% товариству з обмеженою відповідальністю "Астероїд-Плюс" за ціною 3 000 000 гривень та уповноважити ОСОБА_2 провести всі необхідні дії для відчуження вкладу (частки) в статутному капіталі в розмірі 100% та виходу на території України зі складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест", в тому числі, з правом підписання договорів купівлі - продажу частки та акту приймання - передачі частки в статутному капіталі товариства.

23.07.2019 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Беллекор" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Астрероїд-Плюс" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест".

Відповідно до п. 1.1. договору, продавець продає та передає у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує належну продавцю на праві власності частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест" на умовах, визначених цим договором, а саме: покупець набуває у власність 100% (сто відсотків) частки, що становить 3 000 000 гривень, що іменується надалі як частка.

Розмір частки продавця в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест" складає 100 % (сто відсотків), що становить 3 000 000 гривень, а розмір частки, що відчужується згідно даного договору, становить 100 %, що становить 3 000 000 гривень (п. 1.3.1. договору).

Згідно п. п. 2.1., 2.2. договору, покупець підписанням даного договору підтверджує, що він належним чином інформований про характер діяльності, а також про фінансовий стан товариства на дату укладення договору. Продавець гарантує, що частка, яка продається, не входить до переліку об`єктів, які не підлягають відчуженню, не є раніше проданою, переданою, заставленою, не знаходиться під арештом, судових справ, прав щодо неї в третіх осіб, як в межах так і за межами України немає, вона не внесена до статутних капіталів інших господарських товариств.

Вартість частки становить 3 000 000 гривень (п. 4.1. договору).

Договір підписаний від ТОВ "Беллекор" ОСОБА_2 та від ТОВ "Астероїд - Плюс" ОСОБА_15 .

Відповідно до акту приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Арт - Інвест" від 23.07.2019 р., продавець передав, а покупець прийняв частку у статутному капіталі ТОВ "Арт - Інвест" у розмірі 100 %, яка в грошовому еквіваленті становить 3 000 000 грн.

Даний акт підписаний від ТОВ "Беллекор" ОСОБА_2 та від ТОВ "Астероїд - Плюс" Сафоновим К.В.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на 23.07.2019 р. вбачається, що єдиним учасником ТОВ "Арт-Інвест" (власником 100 % статутного капіталу, розмір внеску до статутного фонду - 3 000 000 грн.) було товариство з обмеженою відповідальністю "Беллекор".

Предметом даного позову є вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" від 23.07.2019 р., укладеного між ТОВ "Беллекор" та ТОВ "Астероїд-Плюс" та визнання недійсним рішення учасника ТОВ "Арт-Інвест" від 24.07.2019 р. № 02.

Спір у справі стосується питання наявності або ж відсутності правових підстав для визнання недійсними договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" від 23.07.2019 р. та рішення учасника ТОВ "Арт-Інвест" від 24.07.2019 р. № 02.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення спірних договорів) встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 207 ГК України, згідно з якою господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

У силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відчуження власником свого майна визначено частиною першою статті 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності, які залежать від волі власника.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Договором згідно зі статтею 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 цього Кодексу).

Згідно з положеннями статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються, зокрема, майнові права та обов`язки, в тому числі і частка в статутному капіталі господарського товариства.

Відповідно до ст. 21 3акону України "Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою.

Згідно з положеннями зазначених норм права учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Відступлення частки в статутному капіталі товариства має своєю метою припинити право власності на цю частку, щоб певна інша особа набула право на цю частку. Відступлення за правовою природою є відчуженням частки за волею учасника, що спрямоване на передачу учасником іншій особі (одному чи кільком учасникам цього товариства або третім особам) у власність належної йому частки або її частини.

Будь-який правочин з відчуження (відступлення) частки є двостороннім, тобто на його укладення необхідна згода учасника, який відчужує (відступає) частку, і згода набувача частки.

Відступлення частки у статутному капіталі є правовим механізмом, за яким відбувається її відчуження на підставі договору купівлі-продажу, міни або дарування тощо.

Разом з тим підставою для переходу права власності на частку в статутному капіталі до третьої особи та, відповідно, припинення права власності учасника на таку частку з набуттям його третьою особою, є спрямований на відчуження частки правочин, вчинений учасником товариства та іншою особою.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Зі приписами ч. 2 та ч. 3 ст. 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами (ч. 5 ст. 65 ГК України).

Відповідно до ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 28 3акону України "Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначено, що органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

За змістом статті 39 3акону України "Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення). Виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Частинами 1 та 3 статті 237 та статтею 239 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи (ч.ч. 1, 2 ст. 244 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Позивач, як підставу для визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" від 23.07.2019 р. визначає те, що він укладений від його імені не уповноваженою особою, за відсутності його волевиявлення, що не узгоджується з положеннями ст. 92, 319 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного суду, надаючи оцінку даним доводам, зазначає наступне.

З огляду на положення статей 92, 241 ЦК України вчинення правочину органом (посадовою особою) юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень може бути підставою для недійсності такого правочину лише за умови обізнаності контрагента про наявність відповідного обмеження повноважень (коли він знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження), а також відсутності подальшого схвалення правочину.

Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

Як встановлено апеляційним судом, § 15 Засновницького акту передбачено, що позачергові загальні збори учасників скликаються правлінням по питанням, для яких відповідно з положеннями кодексу комерційних компаній або положеннями даного договору необхідно рішення учасників, а також по питанням, розгляд яких учасниками вважається бажаним. Крім того, правління повинно скликати позачергові загальні збори учасників за письмовою вимогою будь - якого учасника, який визначає предмет зборів.

Згідно п. 1 - 3 § 21 Засновницького акту, правління товариства приймає рішення по всім питанням, пов`язаними з діяльністю товариства, за виключенням тих, які згідно положення законодавства, даного договору і рішень учасників необхідно рішення учасників. Правління приймає на роботу і звільняє співробітників товариства і визначає розмір її заробітної плати. Правління уповноважене здійснювати від імені товариства будь-які розпорядчі дії і дії по зобов`язанням до суми 100 000 злотих.

Відтак, положеннями Засновницького акту ТОВ "Беллекор" передбачено, що правління приймає рішення по всім питанням, пов`язаних з діяльністю товариства, зокрема, по зобов`язанням до суми 100 000 злотих, за виключенням тих, які згідно положення законодавства, даного договору і рішень учасників необхідно рішення учасників.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Беллекор", оформленим протоколом від 16.10.2018 р. № 01, яке прийняте учасником, що володів 100 % часткою в статутному капіталі товариства, було вирішено відчужити частку у статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" (100% власником якого є Sp.zo.o. BELLEKORE) в розмірі 100 % на користь ТОВ "Астероїд-Плюс" за ціною 3 000 000 гривень та уповноважено ОСОБА_2 провести всі необхідні дії для відчуження вкладу (частки) в статутному капіталі в розмірі 100 % та виходу на території України зі складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест", в тому числі, з правом підписання договорів купівлі - продажу частки та акту приймання - передачі частки в статутному капіталі товариства.

Колегія суддів зазначає, що чинним цивільним законодавством презюмується легітимність чинних рішень зборів учасників товариства, які не визнані недійсними в судовому порядку (ч. 5 ст. 98 ЦК України).

Відповідачем, всупереч ст. ст. 76, 77 ГПК України, не надано суду належних та допустимих доказів визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Беллекор", оформленого протоколом від 16.10.2018 р. № 01, тому вони є правомірними , доки ця презумпція не буде спростована у законний спосіб.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги те, що позивач не ставив під сумнів дійсність даного рішення зборів та не заявляв вимоги щодо визнання його недійсним в суді першої інстанції, а лише на стадії апеляційного перегляду рішення, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, посилається на недійсність даного рішення зборів позивача, оскільки, на його думку, протокол зборів не складався та не підписувався ОСОБА_4 , так як його підпис нотаріально не посвідчений, а також його форма не відповідає формі, раніше оформлених протоколів засідання загальних зборів учасників товариства, що на думку суду апеляційної інстанції є безпідставним на стадії апеляційного перегляду рішення.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу скаржника, що положеннями ч. 4 ст. 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що на загальних зборах учасників, що проводяться відповідно до частини третьої цієї статті, ведеться протокол, у якому фіксуються перебіг загальних зборів учасників та прийняті рішення. Протокол підписує голова загальних зборів учасників або інша уповноважена зборами особа. Кожен учасник товариства, який взяв участь у загальних зборах учасників, може підписати протокол.

Відтак, скаржник помилково вважає, що оформлений, за результатами зборів позивача, протокол від 16.10.2018 р. № 01, в якому зафіксовано перебіг загальних зборів учасників та прийняті рішення мав бути посвідчений нотаріально, оскільки це не узгоджується з положеннями законодавства.

В свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що 23.07.2019 р., на виконання рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Беллекор", оформленого протоколом від 16.10.2018 р. № 01, між ТОВ "Беллекор" (продавець), в особі ОСОБА_2 , яка діяла на підставі даного рішення зборів позивача, оформленого протоколом від 16.10.2018 р. № 01 та ТОВ "Астрероїд-Плюс" (покупець), в особі директора - Сафонова К.В., який діяв на підставі статуту було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест".

Відповідно до п. 1.1. даного договору, продавець продає та передає у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує належну продавцю на праві власності частку у статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" на умовах, визначених цим договором, а саме: покупець набуває у власність 100% (сто відсотків) частки, що становить 3 000 000 гривень, що іменується надалі як частка.

На виконання умов даного договору, 23.07.2019 р., продавець передав, а покупець прийняв частку у статутному капіталі ТОВ "Арт - Інвест" у розмірі 100 %, яка в грошовому еквіваленті становить 3 000 000 грн. Даний акт також підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_15 .

В акті вказано, що сторони не мають одна до одної матеріальних претензій у зв`язку з передачею зазначеної у акті частки у статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" (п. 2 акту).

Таким чином, обставинами у справі підтверджується факт виконання спірного договору купівлі-продажу, контрагенти за спірним договором вчинили дії, що свідчать про прийняття його до виконання, та не мають одна до одної матеріальних претензій у зв`язку з передачею зазначеної у акті частки у статутному капіталі товариства, що свідчить про наступне схвалення спірного договору сторонами.

Колегія суддів зазначає, що наявність у представника ТОВ "Беллекор" ( ОСОБА_16 А ОСОБА_10 З.) повноважень на укладення спірного договору підтверджується чинним рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Беллекор", оформленим протоколом від 16.10.2018 р. № 01, яке не визнавалося недійсним з моменту прийняття, є актом, що зумовлює настання правових наслідків, спрямованих на регулювання відносин у різних питаннях діяльності товариства та має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання скаржника на те, що тільки голова правління ТОВ "Беллекор" Фомін Андрій був наділений правом на підписання спірного договору, оскільки як уже зазначалося вище, продаж частки в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" вчинено за 3 000 000 грн., що на день укладання договору, згідно курсу НБУ складало 445 205, 32 злотих, тобто, голова правління позивача не мав права підписувати (укладати) оспорюваний договір, оскільки це суперечить п. 1 - 3 § 21 Засновницького акту.

Також необґрунтованими є доводи позивача щодо необхідності оформлення довіреності на укладання та підписання спірного договору з посиланням на законодавство Республіки Польща та ст. 34 договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах правоздатність юридичної особи визначається законодавством договірної сторони, на території якої вона заснована.

Зобов`язання, що виникають з договірних відносин, визначаються законодавством тієї договірної сторони, на території якої була укладена угода, хіба що учасники договірних відносин підпорядкують ці відносини вибраному ними законодавству (ч. 1 ст. 33 договору).

Згідно ч. 1 ст. 34 вищезазначеного договору форма правової дії визначається законодавством тієї договірної сторони, яке визначає саму дію. Але достатнім є дотримання форми, передбаченої законодавством тієї договірної сторони, на території якої дія провадиться.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи позивача щодо необхідності оформлення довіреності на укладання та підписання спірного договору безпідставними, оскільки згідно ст. 34 даного договору, достатнім є дотримання форми, передбаченої законодавством тієї договірної сторони, на території якої дія провадиться. В свою чергу, оспорюваний правочин був вчинений на території України і сторони при його укладенні дотримались форми та мали необхідний обсяг повноважень, визначений чинним законодавством України на його укладення.

Позивач, як підставу для визнання недійсним оспорюваного договору визначає також те, що він укладений ОСОБА_2 , у власних інтересах, оскільки вона є одним із учасників та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Астероїд-Плюс", тобто, в даному випадку фактично відбулося відчуження майна позивача, за спірним договором, на підконтрольну Кас`яновій ОСОБА_17 юридичну особу, що суперечить ст. 238 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що ч. 3 ст. 238 ЦК України визначено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Дана стаття визначає, що правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. При цьому словосполучення "у своїх інтересах" слід розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам представлюваного, в тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.

Таким чином, законодавець зазначає, що заборонений не будь-який правочин, вчинений одним представником від імені двох осіб, а тільки той, що не відповідає інтересам когось з довірителів. Тобто при визначенні правильності застосування норм ч. 3 ст. 238 ЦК України є саме розподіл та задоволення інтересів учасників договору.

Матеріалами справи підтверджується, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" від 23.07.2019 р. був укладений від імені ТОВ "Беллекор" - ОСОБА_2 , яка була уповноважена на вчинена таких дій рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Беллекор", тобто правочин ОСОБА_2 вчинявся в інтересах товариства, вона, як фізична особа, не набула прав чи обов`язків щодо цих зобов`язань та для неї не настали наслідки у зв`язку з укладенням спірного договору.

При цьому, сторонами у цьому правочині є різні товариства, тобто, позивачем не надано, а матеріали справи не містять підтвердження того, що спірний договір вчинений в своїх інтересах або в інтересах іншої особи.

Крім того, порушення представником при вчиненні правочину норм ч. 3 ст. 238 ЦК України має місце лише у разі настання збитків для сторони такого правочину, про що доведено сторонами не було та вказаних обставин не було встановлено судом, оскільки частка, яка була відчужена ТОВ "Беллекор" на користь ТОВ "Астероїд-Плюс" у статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" в розмірі 100 % за спірним договором є його об`єктом цивільних прав або, інакше кажучи, майном у розумінні ст. 190 ЦК України, правомочності щодо якого він здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відтак, враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин того, що спірний договір суперечить вимогам ч. 3 ст. 238 ЦК України.

З огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що спірний договір відповідає вимогам чинного законодавства, внаслідок чого відсутні підстави, передбачені ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України для задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" від 23.07.2019 р., укладеного між ТОВ "Беллекор" та ТОВ "Астероїд-Плюс".

Щодо позовної вимоги позивача про визнання недійсним рішення учасника ТОВ "Арт-Інвест" від 24.07.2019 р. №02, яким припинено повноваження керівника/директора Коломійчук А.С., звільнено її з посади директора та призначено директором Касьянову А.З., колегія суддів зазначає наступне.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства); прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Підставою для визнання недійсним рішення учасника ТОВ "Арт-Інвест" від 24.07.2019 р. №02, як вказує позивач у позовній заяв,і є те, що ТОВ "Астероїд-Плюс", на час його прийняття, не набуло статусу учасника ТОВ "Арт-Інвест", тому не мало повноважень на скликання загальних зборів та прийняття оспорюваного рішення.

Досліджуючи дані обставини, колегією суддів встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 25.07.2019 р. №, станом на 24.07.2019 р., тобто на день проведення загальних зборів ТОВ "Арт-Інвест", єдиним учасником та його кінцевим бенефіціарним власником (контролером) було ТОВ "Астероїд-Плюс". Дана, обставина підтверджена також в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції.

Окрім того, суд приймає до уваги, що ст. 37 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачає особливості проведення загальних зборів учасників товариством, що має одного учасника. У товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. До товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32-36 цього Закону, а інші положення цього Закону застосовуються з урахуванням положень частини першої цієї статті.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що учасник - ТОВ "Астероїд-Плюс", який володіє 100 % часток в статутному капіталі ТОВ "Арт-Інвест" мав право провести загальні збори та прийняти на них рішення, оформлені протоколом № 02 від 24.07.2019 р., що узгоджується з положеннями ст. 37 Звкону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю". Окрім того, судом апеляційної інстанції не встановлено, а позивачем не доведено суду обставин порушення оспорюваним рішенням зборів прав та законних інтересів позивача.

Доводи скаржника щодо законності (незаконності) дій ОСОБА_2 щодо прийняття спадщину в січні 2019 р., та не забезпечення збереження майна відповідно ст. 1283 ЦК України та його відчуження, колегія суддів вважає безпідставними та не приймає їх до уваги, враховуючи предмет та підстави заявленого позову, оскільки спір у справі стосується питання наявності або ж відсутності правових підстав для визнання недійсними договору та рішення зборів товариства.

Окрім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову та апеляційної скарги, витрати щодо сплати судового збору за її подання, а також витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача згідно ст. 126, 129 ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, судом звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 р.) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 02.10.2019 р. у справі №918/529/19 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia "BELLEKOR" (товариства з обмеженою відповідальністю "Беллекор") без задоволення.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia "BELLEKOR" (товариства з обмеженою відповідальністю "Беллекор") на рішення Господарського суду Рівненської області від 02.10.2019 р. у справі № 918/529/19 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний тест постанови складено 21 грудня 2019

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Мельник О.В.