ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" грудня 2019 р. Справа № 921/499/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

розглянув апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Тернопільській області за № 08-02/2206 від 04.12.2019

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2019, суддя: Чопко Ю.О., м.Тернопіль повний текст рішення складено 15.11.2019

за позовом фізичної особи - підприємця Миколюка Мирона Тарасовича, с.Біла Тернопільського району Тернопільської області

до відповідача 1 Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, м.Тернопіль

до відповідач 2 товариство з обмеженою відповідальністю "Техно-Буд-Центр", м.Тернопіль

про стягнення 23 552, 42 грн. матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2019 позов задоволено. Стягнуто солідарно зі Служби автомобільних доріг у Тернопільській області та товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Буд-Центр" на користь фізичної особи - підприємця Миколюка Мирона Тарасовича - 23 552, 42 грн. майнової шкоди і 1921,00 грн. рівно судових витрат.

Службою автомобільних доріг у Тернопільській області подано апеляційну скаргу за №08-02/2206 від 04.12.2019 на зазначене судове рішення.

Апелянт також просить відстрочити сплату судового збору, покликаючись на те, що ухвалою Господарського суду Тернопільської області в справі № 921/609/19 зупинено рух коштів з рахунків Служби автомобільних доріг Тернопільської області державної неприбуткової організації.

Розглянувши зазначене клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що статтею 8 вищезазначеного Закону передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, однак лише за вичерпних умов. Водночас приписами цієї статті визначено суб`єктів оскарження щодо яких можна здійснити відстрочення та розстрочення сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи згаданий принцип, господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення сплати судового збору. Таким чином, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб`єктів господарювання та громадян, законодавець поставив у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір.

За таких обставин, вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом, зокрема, відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком. При цьому, це право суду закон пов`язує із встановленням обставин, які свідчать про дійсну складність фінансового становища сторони, яка звертається з відповідним клопотанням.

Водночас, законом не визначено обставин, які беззаперечно свідчать про наявність у суду обов`язку вчинення відповідних дій, а обґрунтування відповідних обставин покладається на заінтересовану сторону.

Посилання апелянта на ухвалу Господарського суду Тернопільської області в справі № 921/609/19, якою зупинено рух коштів з рахунків Служби автомобільних доріг Тернопільської області державної неприбуткової організації не є належним доказом підтвердження того, що його майновий стан об`єктивно перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відтак, апелянтом не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б давали підстави для відстрочення сплати судового збору.

Посилання апелянта на те, що Служба автомобільних доріг Тернопільської області є державною неприбутковою організацією не підставою для відстрочення останньому сплати судового збору, оскільки апелянт не належить до кола суб`єктів, на яких розповсюджується дія статті 8 Закону України "Про судовий збір" щодо відстрочення сплати судового збору.

За вимогами ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про судовий збір судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною другою статті 123 ГПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судом встановлено, що ціною позову є 23 552,42 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з ціни позову, при поданні позовної заяви до суду першої інстанції позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2019 рік).

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду встановлено ставку в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, апелянтом мало бути сплачено 2881,50 грн. судового збору (1921,00 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2019 рік) * 150%), натомість останнім судового збору не сплачено.

За таких обставин, апеляційна скарга подана з порушенням вимог встановлених статтею 258 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено недотримання апелянтом положень п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, що тягне за собою наслідок у вигляді залишення апеляційної скарги без руху в силу застосування ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, Західний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про залишення без руху апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Тернопільській області за № 08-02/2206 від 04.12.2019 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2019 в справі № 921/499/19 з підстав визначених в ч. 2 ст. 260 ГПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 260 ГПК України, питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Керуючись статтями 234, 258, 260, Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

залишити без руху апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Тернопільській області за № 08-02/2206 від 04.12.2019 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.11.2019 в справі № 921/499/19.

Скаржнику, протягом 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, усунути недоліки апеляційної скарги шляхом сплати судового збору в розмірі 2881,50 грн. за подання апеляційної скарги та подання суду належних доказів сплати й зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору в розмірі 2881,50 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий (суддя-доповідач) С.М. Бойко

Дата підписання ухвали 11.12.2019.