ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/3010/19

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши заяву Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" від 22.11.2019 вих. № 432/10-575 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТАЯ ТРОЯ" заборгованості за договором № 2 Х експ. Про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 18.01.2017 на суму 17199,52 грн

ВСТАНОВИВ:

02.12.2019 Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" подало до Господарського суду Київської області заяву від 22.11.2019 вих. № 432/10-575 до боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТАЯ ТРОЯ") про видачу судового наказу.

Дослідивши подану Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" заяву на предмет відповідності її приписам ст. ст. 147, 150 ГПК України, господарський суд встановив, що наявні підстави для відмови заявнику у видачі судового наказу з огляду на таке.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Частиною 1 ст. 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 148 ГПК України унормовано, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 147 ГПК України встановлено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ГПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. ст. 76 78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен дослідити всі докази, яким заявник обгрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги, та перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Із поданої заявником до суду заяви про видачу судового наказу вбачається, що вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" ґрунтуються на укладеному між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТАЯ ТРОЯ" письмовому договорі № 2 Х експ. Про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 18.01.2017.

Оскільки боржник неналежним чином виконав умови вищевказаного договору, заявник скористався правом звернення до суду із заявою про видачу наказу на стягнення з боржника 17199,52 грн основного боргу.

В підтвердження обов`язку боржника щодо здійснення розрахунків за отримані по договору послуги з обслуговування, експлуатації та ремонту будинку, в якому боржник володіє приміщенням площею 84,50 кв.м., заявник подав до суду в якості доказів копію договору № 2 Х експ. Про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 18.01.2017, копію розрахунку про нарахування та сплату експлуатаційних послуг згідно з договору № 2 Х експ. від 05.05.2015 за період з 01.01.2017 до 05.11.2019, копію акту звірки взаємних розрахунків станом на 08.11.2019, копію вимоги щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги від 15.11.2019, копію листа від 29.05.2018 вих. № 432-2870, адресованого керівнику боржника, копію договору купівлі-продажу нежилового приміщення від 13.02.2015 та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 33617418 від 13.02.2015.

Приписами ст. 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Слід зазначити, що п. 2.3 договору № 2 Х експ. Про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 18.01.2017 передбачено обов`язок орендаря/власника, незалежно від результатів господарської діяльності, сплачувати вартість наданих послуг на підставі рахунків-фактур до 1 числа місяця, наступного за звітним у безготівковій формі на розрахунковий рахунок підприємства.

З урахуванням викладеного заявник вважає, що боржник повинен був розрахуватися з ним за отримані послуги у порядку та строк, що передбачені договором, однак боржник плати не здійснив, у зв`язку з чим у нього виникла грошова заборгованість перед заявником на суму несплачених платежів у розмірі 17199,52 грн.

Суму боргу заявник підтверджує з посилання на розрахунок про нарахування та сплату експлуатаційних послуг, який хоча і складений за період з 01.01.2017 до 05.11.2019, однак до нього включено станом на початок періоду виникнення заборгованості суму несплаченого сальдо у розмірі 5579,07 грн, донарахованого за період з 05.05.2015 по 31.12.2016 (265,67х21), з моменту виникнення права вимоги щодо якого вже пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги. Така ж сума сальдо станом на 01.01.2017 відображена і у наданому заявником до суду акті звірки взаємних розрахунків, який підписаний лише зі сторони заявника.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Поряд з цим, суд зазначає, що розрахунок про нарахування та сплату експлуатаційних послуг, наданий заявником до заяви про видачу судового наказу, складений по відношенню до договору № 2 Х експ. від 05.05.2015, тоді як підставою для стягнення з боржника суми заборгованості заявником вказано у заяві про видачу судового наказу саме неналежне виконання боржником умов договору № 2 Х експ. Про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 18.01.2017.

З огляду на вищевикладене суд не приймає як належні, допустимі та достовірні докази підтвердження заборгованості боржника за умовами договору від 18.01.2017 надані заявником копії розрахунку про нарахування та сплату експлуатаційних послуг за період з 01.01.2017 до 05.11.2019 та акту звірки взаємних розрахунків станом на 08.11.2019. Інших доказів на підтвердження заборгованості боржника перед заявником у заявленій до стягнення сумі матеріали заяви про видачу судового наказу не містять.

Окрім іншого, суд зважає також і на те, що умовами п. п. 2.3, 2.4 договору № 2 Х експ. Про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 18.01.2017 передбачено обов`язок по складенню та направленню (врученню) боржнику рахунків-фактур, складенню між сторонами актів про надані послуги, однак жоден із цих документів не був наданий заявником до суду в обгрунтування заявлених до боржника грошових вимог. Не міститься посилання на вказані документи і у тексті поданої заявником до суду заяви про видачу судового наказу, яка, до вказаного вище, складається лише із першої, другої та четвертої сторінки, оскільки третя сторінка аутентично дублює другу сторінку поданої заяви.

Таким чином суд встановив, що заявником, всупереч п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, лише частково подано до суду документи, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови заявнику у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з боржника 17199,52 грн боргу, що виник у зв`язку з неналежним виконанням ним умов договору № 2 Х експ. Про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 18.01.2017, за правилами наказного провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з приписів ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" у задоволенні заяви від 22.11.2019 вих. № 432/10-575 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТАЯ ТРОЯ" заборгованості за договором № 2 Х експ. Про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 18.01.2017 на суму 17199,52 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття та відповідно до ст. 256 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.М. Антонова