ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. Справа№ 910/15750/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Ткаченка Б.О.

Гаврилюка О.М.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 11.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2019

у справі № 910/15750/18 (суддя - Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК"

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 4 090 487,16 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 (з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 про виправлення описки) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК" про визнання наказу Господарського суду міста Києва таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд виходив з того, що, оскільки постановою Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ВП №59160716 від 21.06.2019 виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 у справі 910/15750/18 закінчено у зв`язку із затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення, наказ повернуто до суду, у зв`язку з чим, виконавче провадження за ним не може бути розпочате знову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати наказ Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 у справі № 910/15750/18 таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Скаржник стверджує, що, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 існує два виконавчих документи, виданих Господарським судом міста Києва щодо стягення однієї суми боргу, а саме наказ Господарського суду міста Києва 23.04.2019 та ухвала Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 про затвердження мирової угоди. На думку апелянта, затвердження мирової угоди є підставою для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК" про визнання наказу Господарського суду міста Києва 23.04.2019 таким, що не підлягає виконанню.

Також, апелянт зазначає, що оскаржена ухвала прийнята судом першої інстанції 21.10.2019 (на день раніше) та без участі представників сторін, що призвело до порушення права заявника на участь у судовому засіданні.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2019 справу № 910/15750/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі № 910/15750/18 та розгляд справи призначено на 11.12.2019.

Позиції учасників справи

Представник заявника у судовому засіданні апеляційної інстанції 11.12.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати наказ Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 у справі № 910/15750/18 таким, що не підлягає виконанню.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" у судовому засіданні апеляційної інстанції 11.12.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 провадження у справі № 910/15750/18 в частині вимог про стягнення 808140,25 грн. боргу закрито. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" 2616859,75 грн. боргу, 101013,87 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 44270,55 грн. три проценти річних з простроченої суми, 520202,74 грн. пені, 61357,31 грн. витрат по оплаті судового збору, 23105,54 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

23.04.2019 на виконання вищевказаного рішення суду видано наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 затверджено мирову угоду на стадії виконавчого провадження у справі № 910/15750/18.

15.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК" подало до Господарського суду міста Києва заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню обґрунтована тим, що після видачі наказу суду на виконання вищевказаного рішення ухвалою суду від 20.06.2019 затверджено мирову угоду, яка також є виконавчим документом, що, на думку заявника, зумовлює необхідність застосування наслідків ч. 2 ст. 328 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 (з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 про виправлення описки) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК" про визнання наказу Господарського суду міста Києва таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 3 Господарського процесуального кодексу України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства.

У силу приписів статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до абз. 1 частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В загальному розумінні судовий виконавчий документ (наказ) є офіційним розпорядженням, що видається судом (суддею) і зобов`язує певного суб`єкта на вчинення юридично значимих дій.

Згідно з частиною 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц.

У межах даної справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК" посилається на те, що наказ Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки ухвалою Господарським судом міста Києва від 20.06.2019 затвердженено мирову угоду, що є також виконавчим документом про стягення однієї суми боргу.

Проте, колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження").

Відтак, чинним законодавством встановлено інший відмінний від статті 328 Господарського процесуального кодексу України спосіб уникнення безпідставного стягнення за виконавчими документами.

Отже, враховуючи, що постановою Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ВП №59160716 від 21.06.2019 виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 у справі 910/15750/18 закінчено у зв`язку із затвердження судом мирової угоди та наказ повернуто до суду, тому виконавче провадження за вказаним наказом не може бути розпочате знову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання наказу Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 у справі 910/15750/18 таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, заява задоволенню не підлягає.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції процесуальних норм права, оскільки оскаржена ухвала прийнята судом 21.10.2019, а не 22.10.2019 та без участі представників сторін, колегія суддів визнає безпідставним, оскільки 04.11.2019 ухвалою Господарського суду міста Києва виправлено допущену описку в ухвалі про відмову у визнанні наказу таким, що не підлягає виконанню описку, з "21 жовтня 2019" на належну "22 жовтня 2019".

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 у справі № 910/15750/18 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 у справі № 910/15750/18 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 у справі № 910/15750/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2019 у справі № 910/15750/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Експерт-МК".

4. Матеріали справи №910/15750/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню згідно зі статтею 255, пункту 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.12.2019.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Б.О. Ткаченко

О.М. Гаврилюк