ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.12.2019 Справа № 905/2084/19 Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Биковій Я.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю СП ЮКОЙЛ, м.Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Корум Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 26210,64грн., пені у розмірі 1619,35грн., 3% річних у розмірі 332,38грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю СП ЮКОЙЛ, м.Запоріжжя звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю Корум Дружківський машинобудівний завод, м.Дружківка, Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 26210,64грн., пені у розмірі 1619,35грн., 3% річних у розмірі 332,38грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

Ухвалою суду від 13.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/2084/19, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання суду відзиву на позов; запропоновано позивачу у строк до п`яти днів з дня отримання відзиву надати суду відповідь на відзив; запропоновано відповідачу у строк до п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив надати заперечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №2619/2019-ОС від 06.05.2019 з оплати поставленої продукції, внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість та виникли підстави для нарахування пені та 3% річних.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст. ст. 513, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 216, 217, 220, 222, 224-226, 230-232, 234 Господарського кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав наступні документи: договір поставки №2619/2019-ОС від 06.05.2019; видаткові накладні №013766 від 23.05.2019, №013795 від 23.05.2019; довіреності №1660 від 21.05.2019, №1661 від 21.05.2019; рахунки на оплату; платіжні доручення №17885 від 26.06.2019, №013607 від 21.05.2019; претензію №13/19 від 17.09.2019; бухгалтерська довідка від 04.11.2019; витяги з ЄДРПОУ стосовно статусу та місцезнаходження сторін.

29.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод», м.Дружківка, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області із зустрічним позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ЮКОЙЛ», м.Запоріжжя про визнання недійсним договору.

Ухвалою суду від 03.12.2019 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка, Донецька область до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ЮКОЙЛ», м.Запоріжжя про визнання недійсним договору залишено без руху на підставі ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 17.12.2019 повернуто зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Корум Дружківський машинобудівний завод, м.Дружківка, Донецька область Товариства з обмеженою відповідальністю СП ЮКОЙЛ, м.Запоріжжя про визнання недійсним договору з доданими документами.

Представник позивача в судове засідання 18.12.2019 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, 09.12.2019 від позивача надійшла заява №01/01-04/1812 від 05.12.2019 про розгляд справи за відсутності його представника.

Представник відповідача в судове засідання 18.12.2019 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно приписів Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст.178 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.05.2019 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладений договір поставки №2619/2019-ОС від 06.05.2019 (далі договір), згідно п.п. 1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення код ДК 09210000-4, 24961000-8-ГСМ (далі- продукція), в асортименті, кількості, в терміни, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього договору, а покупець прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов цього договору.

Поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, яка супроводжується одним товаросупровідним документом (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору розрахунки за продукцію, поставлену за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 21 календарного дня від дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови належним чином оформленої податкової накладної, а також надання постачальником документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

За умовами п. 6.8 договору у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець на письмові вимогу постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, але не більше 5% від простроченої суми.

Згідно п. 8.1 договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами грошових зобов`язань.

На виконання умов договору позивач виставив відповідачу рахунки на оплату №013601 від 21.05.2019 на суму 26838,00грн., №013607 від 21.05.2019 на суму 26210,64грн.

Позивач поставив відповідачу продукцію за видатковими накладними №013766 від 23.05.2019, №013795 від 23.05.2019 на загальну суму 53048,64грн.

Вказана продукція була прийнята уповноваженими представниками відповідача, які діяли на підставі довіреностей №1660 від 21.05.2019, №1661 від 21.05.2019.

Відповідач здійснив оплату продукції за видатковою накладною №013766 від 23.05.2019 в сумі 26838,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №17885 від 26.06.2019.

17.09.2019 позивач направив відповідачу претензію №13/19 від 17.09.2019 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 26210,64грн., пеню у розмірі 1649,35грн.

Вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань за договором поставки №2619/2019-ОС від 06.05.2019.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору поставки №2619/2019-ОС від 06.05.2019.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за поставлену продукцію покупець зобов`язаний сплатити постачальнику певну грошову суму. В силу приписів ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до правовідносин постачання застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, які (ст.655, ч.1 ст.691) також передбачають обов`язок покупця сплатити за придбаний товар певну суму грошових коштів.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір поставки №2619/2019-ОС від 06.05.2019 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 692 цього Кодексу визначено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару. Як було встановлено судом, сторони визначили у договорі поставки №2619/2019-ОС від 06.05.2019 строк оплати, у який покупець зобов`язаний сплатити суму за продукцію, а саме протягом 21 календарного дня від дати поставки продукції.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Дослідивши надані позивачем докази, судом встановлено, що на виконання умов договору поставки №2619/2019-ОС від 06.05.2019, позивач поставив відповідачу продукцію за видатковими накладними №013766 від 23.05.2019, №013795 від 23.05.2019 на загальну суму 53048,64грн.

Вказана продукція була прийнята уповноваженими представниками відповідача, які діяли на підставі довіреностей №1660 від 21.05.2019, №1661 від 21.05.2019.

Відповідач здійснив оплату продукції за видатковою накладною №013766 від 23.05.2019 в сумі 26838,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №17885 від 26.06.2019. Продукція, поставлена за видатковою накладною №013795 від 23.05.2019 на суму 26210,64грн. залишилась неоплаченою.

Відповідачем дане у порядку встановленому господарським процесуальним законодавством не спростовано.

Таке неналежне виконання грошових зобов`язань кваліфікується судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання має на вимогу кредитора сплатити заборгованість.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме у розмірі 26210,64грн.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 1619,35грн., 3% річних у розмірі 332,38грн.

Відповідно до приписів ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За умовами п.6.8 договору у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець на письмові вимогу постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, але не більше 5% від простроченої суми.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує, що умовами договору поставки №2619/2019-ОС від 06.05.2019 сторони встановили строк оплати, у який покупець зобов`язаний сплатити суму за продукцію, а саме протягом 21 календарного дня від дати поставки продукції.

Таким чином, право вимоги за видатковими накладними №013766 від 23.05.2019, №013795 від 23.05.2019 виникло 14.06.2019.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені та 3% річних, правові підстави, період та порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення 1619,35грн. та 332,38грн. відповідно.

Суд звертає увагу, що при розрахунку пені та 3% річних судом визначені більші суми, однак, суд, не виходить за межі позовних вимог та задовольняє їх у заявлених позивачем розмірах.

Судові витрати (витрати з оплати судового збору) у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 74, 77, 86, 123, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю СП ЮКОЙЛ, м.Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Корум Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка, Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 26210,64грн., пені у розмірі 1619,35грн., 3% річних у розмірі 332,38грн. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Корум Дружківський машинобудівний завод (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Соборна, буд. 7; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СП ЮКОЙЛ (69014, м. Запоріжжя, Шевченківський район, вул. Базова, буд. 3-а; ) заборгованість у розмірі 26210,64грн., пеню у розмірі 1619,35грн., 3% річних у розмірі 332,38грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1921,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні 18.12.2019 підписано повний текст рішення.

Суддя Я.О. Левшина