ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р. Справа №907/87/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради № 32.01-12/1635 від 04.07.2019 (вх. № ЗАГС 01-05/2672/19 від 16.07.2019),

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.05.2019 (повний текст рішення складено 06.06.2019, суддя Ушак І.Г.)

у справі №907/87/19

за позовом: Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача: Приватного підприємства "ГІД", (надалі ПП "ГІД") м. Ужгород

про визнання укладеним пункту 14 договору оренди землі від 18.01.2008 (договір оренди землі в новій редакції від 23.11.2017)

за участю учасників справи:

від позивача: Данканич А.Е. - представник (довіреність № 3201-12/107 від 22.01.2019)

від відповідача: Піца М.М. - адвокат (договір про надання правової допомоги б/н від 18.03.2019)

ВСТАНОВИВ:

Департамент міського господарства Ужгородської міської ради звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ПП "ГІД" про визнання укладеним пункту 14 договору оренди землі від 18.01.2008 (договір оренди землі в новій редакції від 23.11.2017).

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 29.05.2019 у справі №907/87/19 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що договір оренди землі було укладено 18.02.2008 та викладено в новій редакції 23.11.2017 на підставі типового договору, форма якого діяла на дату укладення такого договору. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 890 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", якою внесено зміни до форми типового договору оренди землі в частині встановлення відповідальності за несвоєчасну сплату орендної плати за землю, не вимагається приведення у відповідність до нових вимог типового договору договорів, укладених раніше. Окрім цього, суд дійшов висновку про відсутність підстав зміни договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін за змістом ст.ст. 651, 652 ЦК України, оскільки не доведено наявності істотного порушення договору другою стороною, не доведено, що даний випадок не передбачений умовами договору, законом; не доведено також наявності істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Не погоджуючись з даним рішенням, Департамент міського господарства Ужгородської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права. Зокрема, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що додаткова угода від 11.01.2019 до договору оренди землі від 18.01.2008 є новим договором оренди землі, оскільки договірні відносини були припинені, а тому позивач правомірно застосував положення Постанови Кабінету міністрів України № 890 від 22.12.2017 при підготовці проекту додаткової угод від 11.01.2019. Однак, зазначає скаржник,місцевий господарський суд дійшов хибного висновку, вказавши, що договірні відносини між сторонами не було припинено та сторонами не доведено підстав для внесення змін до договору, передбачених ст.ст. 651, 652 ЦК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019 справу №907/87/19 розподілено до розгляду судді-доповідачу Данко Л.С., склад колегії сформований з суддів: Данко О.Л. - головуючий суддя, судді: Матущак О.І. та Кравчук Н.М.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 апеляційну скаргу Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради на рішення Господарського суду Закарпатської області від 29 травня 2019 року у справі № 907/87/19 залишено без руху, зобов`язано апелянта усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме, надати докази сплати судового збору в сумі 2881,50 грн та докази надсилання копії апеляційної скарги з додатками на адресу Приватного підприємства "ГІД".

Департамент міського господарства Ужгородської міської ради вимоги ухвали суду від 22.07.2019 виконав, 26.07.2019 на адресу суду надіслав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги з додатками.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2019, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Кравчук Н.М. та судді Матущака О.І. справу №907/87/19 розподілено до розгляду судді Кордюк Г.Т. та судді Мирутенку О.Л., у зв`язку з чим склад колегії сформовано з суддів: Данко О.Л. - головуючий суддя, судді: Мирутенко О.Л. та Кордюк Г.Т.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради на рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.05.2019 у справі №907/87/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2019, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді доповідача Данко Л.С. в період з 12.08.2019 по 11.09.2019 (включно) справу №907/87/19 розподілено до розгляду судді Кравчук Н.М. у зв`язку з чим склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, судді Кордюк Г.Т. та Мирутенко О.Л.

Ухвалою суду від 16.09.2019 розгляд апеляційної скарги Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради призначено в судовому засіданні на 22.10.2019.

Ухвалою суду від 22.10.2019 розгляд апеляційної скарги відкладено на 12.11.2019.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019, у зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Мирутенко О.Л. справу №907/87/19 розподілено до розгляду судді Плотніцькому Б.Д., у зв`язку з чим склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, судді Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.

В судовому засіданні 12.11.2019 оголошено перерву до 03.12.2019.

Відповідач реалізував право , передбачене ч. 1 ст. 263 ГПК України, 19.08.2019 на поштову адресу суду надіслав відзив на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/5282/19 від 21.08.2019). У відзиві ПП "ГІД" зазначило про те, що підприємство після закінчення строку дії Договору оренди землі продовжувало користуватися земельною ділянкою, в свою чергу Департамент міського господарства Ужгородської міської ради протягом 1 місяця після закінчення строку дії договору не надіслав листа про заперечення у поновленні договору, тому в силу норми ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив, просить суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням № 575 від 29.12.2007 року Ужгородська міська рада затвердила ПП "ГІД" проект відведення земельної ділянки площею 0,098 га під власним магазином по вул. Дворжака, 30 (а.с. 34).

18.01.2008 між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради (правонаступником якого є Департамент міського господарства Ужгородської міської ради) та ПП "ГІД" було укладено Договір оренди землі, на підставі якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку під власним магазином, яка знаходиться в м. Ужгород по вул. Дворжака, 30 (а.с. 8-12).

18.01.2008 ПП "ГІД" прийняло від Управлінням майном міста Ужгородської міської ради в строкове, платне володіння та користування земельну ділянку, яка знаходиться у м. Ужгороді по вул. Дворжака, 30, що підтверджується актом № 896 приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 15).

23.11.2017 між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та ПП "ГІД" було укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі від 18.01.2008 (Договір оренди землі в новій редакції) (а.с. 20-25), якою сторони погодили Договір оренди землі від 18.01.2008, який зареєстрований Закарпатською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» від 05.02.2008 № :032, викласти у новій редакції.

Як вбачається з п.1 додаткової угоди орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку під власним магазином, яка знаходиться в м. Ужгороді по вул. Дворака, 30.

Строк дії договору до 29 жовтня 2018. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 додаткової угоди).

Згідно з п.9 додаткової угоди рішення про продовження договору оренди приймає Ужгородська міська рада у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до п. 14 додаткової угоди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Пунктом 40 додаткової угоди встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання. Договір є невід`ємною частиною договору оренди землі від 18.01.2008.

Як вбачається з акту приймання-передачі земельної ділянки від 23.11.2017 орендарю передано в оренду земельну ділянку площею 980 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Дворжака, 30.

Рішенням Ужгородської міської ради № 1354 від 13.12.2018 ПП "ГІД" поновлено договір оренди земельної ділянки площею 0,0980 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по вул. Дворжака, 30 строком на 5 років до 13.12.2023 (а.с. 35).

21.01.2019 позивач звернувся до відповідача з листом - пропозицією за № 353132 про укладення договору оренди землі (а.с. 18), у якій зазначив, що у зв`язку з набранням чинності рішення сесії Ужгородської міської ради від 30.08.2016 № 356 змінено порядок укладання договорів оренди землі. До даної пропозиції позивач долучив проект додаткової угоди від 11.01.19 до договору оренди від 11.01.2008, за змістом якої запропонував внести зміни до п.п. 5, 8. 10, 11, 14, 22, 30 щодо нормативної грошової оцінки землі на 2019, розміру орендної плати на рік та на місяць, строків внесення орендної плати, відповідальності за невнесення орендної плати у встановлені строки, строку дії договору тощо.

Зокрема, щодо п. 14 договору, що в редакції від 23.11.17 викладений наступним чином: "У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення" позивачем запропоновано таку редакцію: "У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором:

- у 10-ти денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати встановлено цим договором;

- справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення".

04.02.2019 відповідач повернув позивачу підписану та скріплену печаткою додаткову угоду, з протоколом розбіжностей щодо п. 14 договору, за змістом якого відповідач запропонував власну редакцію зазначеного пункту договору щодо штрафних санкцій у разі невнесення орендної плати у строки визначені договором, а саме: "У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором:

- у 10-ти денний строк сплачується штраф у розмірах, передбачених п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України;

- справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення".

Протокол розбіжностей до додаткової угоди від 21.01.2019 до договору оренди землі від 18.01.2008 позивач не підписав.

Таким чином, умови пункту 14 договору оренди землі залишилися сторонами неврегульованими, що стало підставою для звернення Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради з позовом до суду.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 9 ст. 93 Земельного кодексу України передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Спеціальним законом, який регулює відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» № 161-ХІУ від 06.10.1998.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

За приписами ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

З наведеного вбачається, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом укладення відповідного договору оренди. Тобто, прийняття уповноваженим органом місцевого самоврядування рішення про передачу в користування (оренду) земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, є необхідною умовою для передачі такої земельної ділянки в оренду.

Як зазначалося вище, 18.01.2008 на підставі рішення Ужгородської міської ради № 575 від 29.12.2007 між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради (правонаступником якого є Департамент міського господарства Ужгородської міської ради) та ПП "ГІД" було укладено Договір оренди земельної ділянки. В подальшому вказаний договір було продовжено, про що укладено Додаткову угоду від 23.11.2017 до Договору оренди землі від 18.01.2008 (Договір оренди землі в новій редакції). Рішенням Ужгородської міської ради № 1354 від 13.12.2018 ПП "ГІД" поновлено договір оренди земельної ділянки площею 0,0980 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по вул. Дворжака, 30 строком на 5 років до 13.12.2023. На підставі зазначеного рішення сторони дійшли згоди та уклали Додаткову угоду до Договору оренди землі від 18.01.2008 (договір оренди землі в новій редакції від 23.11.2017) від 11.01.2019 по всіх пунктах договору оренди, крім п. 14, спір щодо якого передано на вирішення суду. Предметом даного спору є встановлення у договорі оренди землі розміру відповідальності за несвоєчасну сплату орендної плати за земельну ділянку комунальної власності.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Пунктом 33 Договору оренди землі від 18.01.2008 встановлено, що зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, крім випадків, визначених абз. 1 п. 27 договору. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Статтями 651, 652 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Вимоги позивача щодо внесення змін до п. 14 договору оренди землі обґрунтовано прийняттям постанови Кабінету міністрів України від 22.11.2017 за № 890, якою внесено зміни до типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220, та встановлено у типовому договорі відповідальність за несвоєчасну сплату орендної плати за землю у розмірі 100 % річної орендної плати.

За приписами ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 179 Господарського кодексу України, Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 "Про затвердження Типового договору оренди землі" затверджено типовий договір оренди землі. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 890 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" внесено зміни до вищевказаної постанови, зокрема, до пункту 14 затвердженого постановою Типового договору оренди землі в частині встановлення відповідальності за несвоєчасну сплату орендної плати за землю у розмірі 100% річної орендної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 890 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" не вимагається приведення у відповідність до нових вимог типового договору договорів, укладених раніше.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає про те, що договір оренди землі від 18.01.2008 був укладений на момент дії постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 "Про затвердження Типового договору оренди землі". Додаткову угоду від 23.11.2017 до Договору оренди землі від 18.01.2008 (Договір оренди землі в новій редакції) також було укладено на підставі типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03.03.2004, хоча з 22.11.2017 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України № 890.

Отже, з аналізу наведеного законодавства вбачається, що Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 890, якою внесено зміни до форми Типового договору оренди землі в частині встановлення відповідальності за несвоєчасну сплату орендної плати за землю не вимагається приведення у відповідність до нових вимог Типового договору договорів, укладених раніше.

Стосовно доводів скаржника про те, що при підписанні додаткової угоди 11.01.2019. сторони визнали факт припинення договірних відносин, оскільки у прикінцевих положеннях сторони дійшли згоди, що при підписанні даної угоди її дія розповсюджується на період від 30.10.2018 до завершення строку дії договору, тобто до 13.12.2023 колегія суддів зазначає таке.

Спірна Додаткова угода від 11.01.2019 є додатковою угодою до Договору оренди землі від 18.01.2008 (договір оренди землі в новій редакції від 23.07.2017) і є його невід`ємною частиною, що прямо зазначено у ній, а також вона не містить положень щодо припинення договірних відносин або Договору оренди землі. Окрім того, Ужгородська міська рада своїм рішенням від № 1354 поновила договір оренди землі в не уклала новий.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те що, відсутні підстави зміни договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін за змістом ст.ст. 651, 652 ЦК України, оскільки не доведено наявності істотного порушення договору другою стороною, не доведено, що даний випадок не передбачений умовами договору, законом; не доведено також наявності істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.05.2019 у справі №907/87/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

3. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

Б.Д. Плотніцький