ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Одеса№ 923/922/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

Представники учасників справи в судове засідання не з`явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго»

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 30.10.2019 № 923/922/19, постановлену суддею Гридасовим Ю.В., м. Херсон про відмову у відкритті провадження у справі

за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго»

до ОСОБА_1

про стягнення 156 495,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство «Херсонобленерго» (далі АТ «Херсонобленерго») звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), в якому просило суд стягнути з останнього 156495,07 грн. вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 30.10.2019 АТ «Херсонобленерго» відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України (спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства), позовну заяву разом з доданими до неї документи повернуто заявнику без розгляду.

Місцевий господарський суд виходив з того, що даний спір відноситься до юрисдикції загальних судів, оскільки позов заявлений до фізичної особи, яка з 28.11.2011 не є суб`єктом підприємницької діяльності.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав на неї апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що припинення з 28.11.2011 ОСОБА_1 , як особи-підприємця не змінює правової природи виникнення між сторонами господарських правовідносин. Зокрема, спірні правовідносини, які покладені в основу позовної заяви, стосуються об`єкту «Магазин» та виникли у зв`язку із здійсненням сторонами господарської діяльності. Крім того, між сторонами 27.02.2004 укладено договір про постачання електроенергії №405, який укладений у зв`язку із здійсненням господарської діяльності.

Таким чином АТ «Херсонобленерго», звертаючись з позовом до господарського суду, обґрунтовано визначило належність даного спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін, як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу ФОП не припинились. Більш того, до відповідача застосовано оперативно-господарську санкцію, яка передбачена виключно господарськими правовідносинами, врегульована ГК України та умовами самого договору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 за апеляційною скаргою АТ «Херсонобленерго» відкрито апеляційне провадження, встановлено ОСОБА_1 строк до 09.12.2019 для подання на неї відзиву, роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 09.12.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань. Одночасно скаржнику поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду. Розгляд апеляційної скарги призначено на 19.12.2019 о 10:30 год.

09.12.2019 від АТ «Херсонобленерго» надійшло клопотання про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої останній просив доручити господарському суду Херсонської області.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 у задоволення вищезазначеного клопотання відмовлено.

В судове засідання 19.12.2019 представники учасників справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважність причин неявки не повідомили, у зв`язку з чим судова колегія у відповідності до положень п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України дійшла висновку про можливість розгляду даної справи за їх відсутності.

Крім того, ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.11.2019 явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, учасників справи попереджено, що не забезпечення явки в судове засідання апеляційної інстанції своїх представників не буде перешкоджати розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Наведена норма підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

Звертаючись з даним позовом, АТ «Херсонобленерго» просило суд стягнути з ОСОБА_1 156495,07 грн. вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник з підстав порушення ОСОБА_1 ПКЕЕ, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 та неналежного виконання ним умов договору про постачання електроенергії від 27.02.2004 №405, яким врегульовано постачання електроенергії на об`єкт «Магазин», який належить ОСОБА_1

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформ/ацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що АТ «Херсонобленерго», звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Висновок суду першої інстанцій про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України є помилковим.

Згідно з ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал, зокрема, про відмову у відкритті провадження у справі справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з направленням матеріалів № 923/922/19 на розгляд до господарського суду Херсонської області.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 240, 269, 270, 271, 275, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго» задовольнити.

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 30.10.2019 № 923/922/19 про відмову у відкритті провадження у справі скасувати.

Позовну заяву Акціонерного товариства «Херсонобленерго» (вх. № 1923/19 від 29.10.2019) разом з доданими до неї документами передати на розгляд до господарського суду Херсонської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.12.2019

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук