ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019м. ДніпроСправа № 904/4332/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ", с.Настасів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОСЕРВІС ПВП", м.Дніпро

про стягнення заборгованості, штрафу, індексу інфляції, пені та 3% річних в сумі 137 415,05 грн.

Суддя Красота О.І.

без участі представників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс ПВП" і просить суд стягнути 111 242,36 грн. - боргу, збільшення, 8 569,82 грн. - пені, 755,37 грн. - 3% річних, 16 847,50 грн. - 20% штрафу та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором поставки №1-3005/19 від 30.05.2019р. в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

24.10.2019р. Позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог і просить суд стягнути з Відповідача 111 242,36 грн. - суми основного боргу, 8 569,82 грн. - пені, 755,37 грн. - 3% річних, 22 248,00грн. - 20% штрафу.

Відповідач відзив на позов, а також докази повної оплати до суду не надав, повідомлення про вручення поштового відправлення 49 0 повернуто на адресу суду з відміткою поштового зв`язку «за закінченням строку зберігання», в зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ" (далі-Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОСЕРВІС ПВП" (далі-Відповідач, Покупець) укладено Договір поставки №1-3005/19 (а.с.13-20).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець - прийняти й оплатити товару у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Згідно п.1.2. Договору, Постачальник зобов`язується поставляти товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у Замовленні Покупця, що є невід`ємними частинами даного Договору.

Пунктом 1.3. Договору, конкретне найменування та асортимент товару, що поставляється на умовах даного Договору визначається у видаткових накладних, далі накладні. Усі накладні є складовими частинами цього Договору в частині визначення ціни, асортименту, найменування та кількості товару.

Загальна сума цього Договору Сторонами не обмежується і визначається шляхом сумування вартості товару, фактично поставленого протягом строку дії даного Договору на підставі відповідних накладних (п.1.4. Договору).

В п.2.2. Договору визначено, ціна на товар та вартість партії Товару, що вказана у накладній, вважається узгодженою з моменту підписання сторонами накладної на партію Товару.

Відповідно до п.2.3. Договору, якщо сторони не домовилися про інше, Покупець зобов`язаний здійснити оплату Товару на умовах 100% попередньої оплати.

Згідно п.2.6. Договору, в усіх випадках коли товар поставлено на умовах інших, ніж вказаних в п.2.3. даного Договору, Покупець зобов`язаний оплати такий товар не пізніше 21 календарного дня з дати отримання такого товару.

В період з 06.08.2019р. по 12.06.2019р. Позивач поставив на адресу Відповідача товар, що підтверджується видатковими накладними (а.с.21-24).

Проте, Відповідач свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару не виконав.

10.09.2019р. Позивач на адресу Відповідача направив претензію №457 з вимогою оплатити заборгованість в розмірі 111 242,36грн. (а.с.37).

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 111 242,36грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2.3. Договору поставки, строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 111 242,36 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.7.3. Договору, у разі порушення строку оплати товару, Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний розпочатий день (добу) прострочення, а також проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3% річних від простроченої суми (ст.625 Цивільного кодексу України). Пеня, передбачена даним пунктом, нараховується протягом всього строку (періоду) прострочення виконання грошового зобов`язання до моменту його повного належного виконання.

Згідно п.7.4. Договору, крім пені зазначеної в п.7.3. Договору, за прострочення терміну оплати поставленого товару більш ніж на 14 календарних днів (після спливу строків зазначених в п.2.6. даного Договору) Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 20% від вартості поставленого, але не оплаченого товару. Штраф у розмірі 20% застосовується до Покупця кожних 14 календарних днів протягом всього часу прострочення оплати.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 8 569,82грн. за період з 28.06.2019р. по 20.09.2019р.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача пені у розмірі 8 569,82грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у разі якщо терміни оплати порушено більше ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості несплаченого своєчасно Товару (п.9.2. Договору).

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару понад 14 календарних днів, Позивачем нараховано Відповідачу штраф у розмірі 20% з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог в сумі 22 248,00грн. за період з 28.06.2019р. по 20.09.2019р.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 20% штрафу, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 20% штрафу у розмірі 22 248,00грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, Позивач нарахував та просить стягнути з Відповідача 3% річних у сумі 755,37 грн. за період з 28.06.2019р. по 20.09.2019р.

Суд, перевіривши правильність розрахунку 3% річних у сумі 755,37грн. зазначає, що вказаний розрахунок Позивачем зроблено вірно, тому вказана вимога підлягає задоволенню у розмірі 755,37грн.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.193, 216, 217, 230, 265 Господарського Кодексу України, ст. ст. 509, 525-526, 530, 549, 610- 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОСЕРВІС ПВП", (49050, м.Дніпро, вул.Генерала Пушкіна, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ", (47734, Тернопільська область, Тернопільський район, с.Настасів, ) 111 242,36 грн. - суми основного боргу, 8 569,82 грн. - пені, 755,37 грн. - 3% річних, 22 248,00грн. - 20% штрафу та судовий збір у розмірі 2 142,24грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

16.12.2019р.

Повне рішення складено 16.12.2019