ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Справа№ 910/624/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Куксова В.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання: Вороніній О.С.

за участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом): Позненко Ю.В. відповідно до статуту;

від відповідача (за первісним позовом): Богонос В.А. ордер КС №579477;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 (повний текст складено 03.07.2019)

у справі №910/624/19 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс", м. Кропивницький , Кіровоградська обл.

до Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України", м.Київ

про розірвання договору про надання послуг

за зустрічним позовом Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс", м. Кропивницький, Кіровоградська обл.

про відшкодування вартості насіння у розмірі 2 042 937,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" до Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" про розірвання договору про надання послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані зміною істотних обставин, якими позивач керувався при укладенні Договору № С-02 про надання послуг зі зберігання насіння від 08.01.2014.

Відповідач, не погоджуючись із заявленим позовом, подав зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" про відшкодування вартості насіння у розмірі 1 361 958,03 грн. та сплати штрафу у розмірі 680 979,02 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань з належного зберігання насіння кукурудзи за умовами Договору № С-02 про надання послуг зі зберігання насіння від 08.01.2014.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 у справі №910/624/18 в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Відмовляючи в задоволені первісного позову місцевий господарський суд зазначив, що позивач не надав доказів, які б підтверджували сукупність і наявність умов, передбачених ст. 652 ЦК України, та необхідних для розірвання Договору № С-02 про надання послуг зі зберігання насіння від 08.01.2014, що свідчить про безпідставність позову.

Мотивуючи рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем належними, достатніми та допустимими доказами не доведено порушення відповідачем договірних умов та існування обставин, наявність яких є необхідною умовою для притягнення відповідача до відповідальності в порядку п.п. 7.2.1 та 7.6 Договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Державний резервний насіннєвий фонд України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 в частині відмови в задоволені зустрічного позову скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач (за первісним позовом) вказав на те, що відібрання проб насіння згідно Протоколу випробувань №496 від 28.04.2017 було здійснено відповідно до умов договору представником погодженої сторонами експертної лабораторії в присутності представників сторін, а сторони були обізнані про висновки про втрату схожості, зазначені в протоколі випробувань. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції необгрунтвано зроблено висновок що ДП "Держрезервнасінфонд" не ставив вимогу про повернення товару, а його лист від 04.12.2018 не містить вимогу про заміну насіння чи відшкодування його вартості.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/624/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А. (доповідач у справі), суддів Тарасенко К.В. та Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 апеляційну скаргу Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано апелянту строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали, а також роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.

На виконання вимог ухвали суду від 29.07.2019 заявником усунуто недоліки апеляційної скарги та 30.08.2019 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подано докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 45 996,09грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 у справі №910/624/19 та призначено справу до розгляду на 27.09.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2019, справу №920/624/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Куксова В.В. та Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу у вищезазначеному складі та призначено справу до розгляду на 08.10.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2019, справу №910/624/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Куксова В.В. та Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019, розгляд справи призначено на 10.12.2019.

Явка представників сторін.

У судовому засіданні 10.12.2019 представник позивача (за зустрічним позовом) підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги зустрічного позову в повному обсязі.

Представник відповідача (за зустрічним позовом) вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просив апеляційний господарський суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Позиції учасників справи.

30.09.2019 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від відповідача (за зустрічним позовом) надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач (за зустрічним позовом) зазначає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що протокол випробувань №494 від 28.04.2017 ДП "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції", не містить жодних відомостей, які б дозволяли ідентифікувати випробуване насіння, що зберігається у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс". Вказаний протокол не може бути доказом того, що якість насіння змінилась настільки, що воно не може бути використаним за первісним призначенням, як того вимагає п. 2.6 Договору.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

08.01.2014 між Державним підприємством "Державний резервний насіннєвий фонд України" (Поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" (Зберігач) було укладено Договір № С-02 про надання послуг зі зберігання насіння (далі - Договір), за умовами якого п. 1.1 якого Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання насіння урожаю 2012 року гібриду 1-го покоління кукурудзи НС-300 у кількості 63,325 т. по ціні 47 241 грн./т. з урахуванням ПДВ. Загальна вартість переданого на зберігання насіння складає 2 991 536 грн. 32 коп., відповідно до актів приймання-передачі насіння.

Відповідно до п. 1.2 Договору, право власності на насіння до Зберігача не переходить, воно не може бути задіяне та передане ним третім особам.

За умовами п. 2.1 Договору, Поклажодавець зобов`язується: передати насіння Зберігачу на зберігання; направити представника для передачі Насіння з належно оформленою довіреністю.

Згідно з п. 2.2 Договору, Зберігач зобов`язується, з-поміж іншого, прийняти насіння надане Поклажодавцем на зберігання і повернути його Поклажодавцеві у схоронності; надати Поклажодавцю акт приймання-передачі; місце зберігання: Кіровоградська обл., Знам`янський р-н, с. Суботні, Садовий комплекс, автодорога Львів-Кіровоград-Знам`янка; забезпечити належне зберігання насіння згідно ДСТУ 2240-93; забезпечити безперешкодний доступ в місця зберігання в будь-який час, не залежно від того, чи проводиться на даному підприємстві Поклажодавцем інвентаризація чи ні.

За приписами п.п. 2.3-2.6 Договору, Поклажодавець повідомляє Зберігача про проведення інвентаризації за 10 календарних днів до початку інвентаризації шляхом направлення повідомлення на адресу Зберігача, зазначену в цьому Договорі.

При проведенні інвентаризації, Поклажодавець має право залучити до участі представника Державної інспекції сільського господарства, для відбирання проб на проведення аналізу відповідності даного насіння його сортовим та посівним якостям.

Під час проведення інвентаризації Поклажодавець має право проводити відео- та фотофіксацію процесу інвентаризації.

У разі, якщо за результатами аналізу якість насіння за посівними якостями не відповідатиме вимогам ДСТУ 2240-93, та/або іншим показникам, до Зберігача застосовується п.п. 7.2.1. Розділу 7 даного Договору.

Як встановлено у п. 3.1 Договору, вартість послуг із зберігання насіння - 0,2 грн т./міс. з урахуванням ПДВ, з дня передачі насіння на зберігання по акту приймання-передачі.

За приписами п.п. 6.1, 6.2 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Термін цього Договору починається з моменту, визначеного у п. 6. Цього Договору та діє до повного виконання сторонами зобов`язання за цим Договором.

Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним законодавством України, цей Договір може бути розірваний тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору. (п. 6.6 Договору)

08.01.2014 сторонами було підписано Акт прийому-передачі насіння до договору про надання послуг по зберіганню насіння від 08.01.2014 № С-02, за яким Поклажлодавець передав, а Зберігач прийняв насіння урожаю 2012 року гібриду 1-го покоління кукурудзи НС-300 у кількості 63,325т по ціні 47 241 грн/т з урахуванням ПДВ.

Обґрунтовуючи заявлені зустрічні позовні вимоги, позивач (за зустрічним позовом) зазначає, що відповідач (за зустрічним позовом) порушив умови Договору, внаслідок чого насіння втратило свої посівні якості, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний відшкодувати повну вартість залишку неповернутого насіння на підставі підпункту 7.2.1 Договору, у розмірі 1 361 958,03 грн та сплатити штраф на підставі п. 7.5 Договору у розмірі 50 % від вартості насіння, що становить 680 979,02 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У розділі 7 Договору сторони погодили відповідальність сторін за невиконання умов Договору.

Так, за приписами п.п. 7.1-7.7 Договору, сторони несуть відповідальність за невиконання умов Договору відповідно до законодавства України.

Збитки завдані Поклажодавцеві, втратою (нестача) або пошкодження Насіння, відшкодовуються Зберігачем

У разі втрати (нестачі) або пошкодження Насіння, внаслідок чого його якість змінилась настільки, що воно не може бути використаним за первісним призначенням - у розмірі його повної вартості.

Вартість насіння відшкодовується по ціні зазначеній в Акті приймання - передачі до цього Договору.

У випадку недотримання умов договору про надання послуг зі зберігання, що спричинило Поклажодавцеві матеріальні збитки, Зберігач зобов`язаний відшкодувати всі завдані збитки Поклажодавцю.

У разі, якщо Зберігач несвоєчасно повернув насіння чи не повернув Насіння, Поклажодавець вправі стягнути штраф із Зберігача у розмірі 50 % (п`ятдесят відсотків) від вартості Насіння.

У разі втрати посівних якостей насіння, за погодженням з Поклажодавцем, Зберігач зобов`язаний зробити його заміну на насіння належної якості з наданням відповідних документів: акт(и) польового інспектування посівів, сертифікат(и) на насіння України, на насіння та інші документи, що підтверджують якість насіння відповідно до законодавства.

Зберігач відповідає за невиконання умов договору (втрату, нестачу, пошкодження Насіння, тощо) незалежно від наявності вини.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Акта контрольної перевірки інвентаризації цінностей на ТОВ "Агродар-Україна Плюс" згідно з інвентаризаційним описом на вересень 2018 року в наявності цінностей (насіння кукурудзи "НС 300" гібр., кількість 28 825 т.) на суму 1 361 989,85 грн.

На підтвердження невідповідності якості вказаного насіння, що залишилося у відповідача, позивач посилається на Протокол випробувань № 494 від 28.04.2017 ДП "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції", яким встановлено, що насіння кукурудзи НС-300 урожаю 2012 року партії № UA 05-17-037/055-12 у кількості 28,83 тони не відповідає вимогам ДСТУ 2240-93 по схожості.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вказаний документ не є належним доказом на підтвердження обставин невідповідності якості насіння кукурудзи, оскільки вказаний протокол випробувань не містить жодних відомостей, які б дозволяли ідентифікувати випробовуване насіння як таке, що зберігається у ТОВ "Агродар-Україна Плюс". Також, матеріали справи не містять доказів відібрання проб такого насіння.

Разом з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду також вважає безпідставними та не необґрунтованими посилання позивача (за зустрічним позовом) на п. 7.6 Договору як на підставу для стягнення з відповідача (за зустрічним позовом) штрафу.

Пунктом 7.6 Договору визначено, що у разі, якщо Зберігач несвоєчасно повернув насіння чи не повернув Насіння, Поклажодавець вправі стягнути штраф із Зберігача у розмірі 50 % (п`ятдесят відсотків) від вартості Насіння.

Відповідно до ч. 2 ст. 938 ЦК України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Водночас, в п. 2.14 передбачено, що зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути йому насіння.

Виходячи з викладеного, строк зберігання у Договорі не встановлений та обумовлений пред`явленням вимоги про повернення насіння.

Проте, оскільки позивач (за зустрічним позовом) не пред`являв до відповідача (за зустрічним позовом) вимоги про повернення насіння, останній не відмовлявся від такого повернення, а матеріали справи доказів протилежного не містять, то відсутні підстави вважати, що відбулося прострочення відповідача (за зустрічним позовом) щодо повернення насіння, у зв`язку з чим покладення на останнього відповідальності у вигляді штрафу відповідно до пункту 7.6 Договору за наведених обставин є передчасним та неправомірним.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що лист-вимога позивача (за зустрічним позовом) № 138-2/1-14/333 від 04.12.2018 до ТОВ "Агродар-Україна Плюс" не може бути доказом звернення про повернення насіння, оскільки у ній викладено вимогу зробити заміну насіння чи відшкодувати його вартість.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів направлення вказаного листа позивачем (за зустрічним позовом), а наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не свідчить безумовно про вміст відправлення.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що позивачем (за зустрічним позовом) належними, достатніми та допустимими доказами не доведено порушення відповідачем (за зустрічним позовом) договірних умов та існування обставин, наявність яких є необхідною умовою для притягнення відповідача (за зустрічним позовом) до відповідальності в порядку п.п. 7.2.1 та 7.6 Договору.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" про відшкодування вартості насіння у розмірі 1 361 958,03 грн та сплати штрафу у розмірі 680 979,02 грн. При цьому, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, а також докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, та правомірно відмовив у задоволені зустрічних позовних вимог Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" у даній справі.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 у справі №910/624/19 є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстави для його скасування відсутні.

Судові витрати.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (за зустрічним позовом)(апелянта).

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 у справі №910/624/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 у справі №910/624/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/624/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18.12.2019

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді В.В. Куксов

М.Л. Яковлєв