РІШЕННЯ

17 грудня 2019 року Справа № 913/558/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши матеріали позовної заяви б/н від 20.09.2019

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ, 01001);

до відповідача ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 )

про стягнення 22923 грн 68 коп.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою б/н від 20.09.2019 до відповідача ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором б/н від 18.12.2018 в розмірі 22923 грн 68 коп. з яких: 20833 грн 31 коп. - заборгованість за кредитом; 172 грн 23 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 1749 грн 38 коп. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 168 грн 76 коп. - заборгованість з пені.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору не повернула позивачу отриману позику, внаслідок чого, у неї виник обов`язок щодо погашення заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 18.12.2018.

Частиною 6 ст. 176 ГПК України передбачено що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, суд має право звернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

У зв`язку з тим, що відповідачем у справі є фізична особа, судом 04.10.2019 було направлено запит до Підгорівської сільської ради для отримання інформації щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичної особи ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Підгорівської сільської ради №651/1 від 11.10.2019 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідачами не подано відзивів на позовну заяву у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтовано поважних причин пропуску цього строку, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2018 фізичною особою - підприємцем Трошиною Ольгою Володимирівною через систему інтернет-клієнт-банкінгу із використанням електронного цифрового підпису була підписана анкета-заява про приєднання до розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг "Кредит КУБ" (далі - Умови).

Згідно п.1 зазначеної анкети - заяви істотними умовами кредитного договору є: розмір кредиту - 50000 (п.1.2); строк кредиту - 12 місяців з дати видачі коштів (п.1.3); проценти (комісія) за користування кредитом - 1,8 % в місяць від початкового розміру кредиту (п.1.4); порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, виключно із цим числом; погашення процентів щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом (п.1.5), у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5 цієї заяви, клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаний в п.1.4., сплатити банку проценти в розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8. умов та правил надання банківських послуг (п.1.6.).

Отже, договір "Кредит КУБ" від 18.12.2018 складається з анкети-заяви про приєднання та Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "Приватбанк" http://privatbank.ua.

Пунктом 3.2.8.1. Умов визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Кредитування Клієнта здійснюється в межах встановленого Банком ліміту кредитування, про який Банк повідомляє Клієнта через встановлені канали комунікацій. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі "Paperless" або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги.

Відповідно до п. 3.2.8.3. Умов надання кредитів у рамках Послуги здійснюється на наступних умовах: повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві.

Відповідно до п.3.2.8.3.2 Умов за користування послугою клієнт сплачує щомісячно проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, що зазначені в заяві та тарифах. При несплаті відсотків у зазначений термін вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п.3.2.8.6.2.).

Умовами п.3.2.8.3.3 Умов передбачено, що при порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому у заяві. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права банку, передбаченого п.3.2.8.3.1, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Згідно п. 3.2.8.9.2 . Умов нарахування прострочених відсотків здійснюється щодня, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не враховується.

Відповідно до долученої позивачем до матеріалів справи виписки по особовому рахунку відповідача за період з 01.01.2000 по 20.09.2019, позивачем 18.12.2018 було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 50000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

На підставі викладеного, господарський суд вважає допустимою та такою, що відповідає чинному законодавству, форму укладення кредитного договору через визначення його істотних умов у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" (надалі - Анкета-заява), а також затверджених банком Умов і Правил надання банківських послуг, які оприлюднені через сайт банку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

За правилами статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (стаття 1056-1 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 78 Цивільного кодексу України, який регулює правовідносини позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Загальні умови виконання господарських зобов`язань визначені статтею 193 Господарського кодексу України, згідно з якою суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначена стаття узгоджується з приписами статті 526 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 526 ЦК України, з якими кореспондуються положення ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем на виконання умов анкети-заяви про приєднання до розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг "Кредит КУБ" було надано відповідачу кредит у розмірі 50000 грн 00 коп., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 з 01.01.2000 по 20.09.2019. Однак, відповідач, свої зобов`язання щодо своєчасної сплати кредиту та процентів за кредитом згідно п. 1.4. та п. 1.5. анкети-заяви б/н від 18.12.2018 та графіку погашення не виконав, згідно виписки по рахунку станом на 25.07.2019 за період з 18.01.2019 по 25.07.2019 відповідачем сплачено лише заборгованість за кредитом в сумі 29166 грн 69 коп. та проценти за кредитом - 6350 грн 62 коп. Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, доказів належного виконання ним кредитного зобов`язання не надав.

Судом було перевірено розрахунок заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії за період з 18.02.2019 по 19.09.2019 та встановлено, що він є арифметичні вірним.

Судом враховано, що 22.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань був внесений запис про припинення господарської діяльності фізичної особи-підприємця Трошиної Ольги Володимирівни.

Відповідно до статей 51, 52, 598-609 ЦК, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 9 серпня 2017 року у справі № 3-788гс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 12-113гс18.

Крім того, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Відповідна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05.06.2018р. у справі №338/180/17.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 20833 грн 31 коп. та заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії за період з 18.02.2019 по 19.09.2019 в сумі 1749 грн 38 коп. є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Щодо заявлених позивачем 172 грн 23 коп. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за період з 09.03.2019 по 19.09.2019 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання та сплата неустойки.

Нормами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3.2.8.3.3. Умов визначено, що при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у Заяві.

Згідно п.1 анкети - заяви істотними умовами кредитного договору є: у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5 цієї заяви, клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаний в п.1.4., сплатити банку проценти в розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості (п.1.6.).

Нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не враховується (п. 3.2.8.9.2. Умов)

Судом було перевірено розрахунок заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість в період з 09.03.2019 по 19.09.2019 та встановлено, що він є вірним.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість в період з 09.03.2019 по 19.09.2019 в сумі 172 грн 23 коп. є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить стягнути пеню за порушення умов кредитування за період з 09.03.2019 по 19.09.2019 в сумі 168 грн 76 коп.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно п.1 зазначеної анкети - заяви істотними умовами кредитного договору є те, що клінт зобов`язаний додатково до процентів, вказаний в п.1.4., сплатити неустойку в розмірі згідно розділу 3.2.8. умов та правил надання банківських послуг (п.1.6.).

Разом з тим підписана відповідачем анкета-заява не визначає розміру пені, а лише містить норму про сплату неустойки в порядку, визначеному розділом 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 03 липня 2019 р. у справі № 342/180/17, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір сплати пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17.

За таких обставин, вимога про стягнення з відповідачів пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за період з 09.03.2019 по 19.09.2019 в сумі 168 грн 76 коп. не є доведеною належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за період з 09.03.2019 по 19.09.2019 та заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії за період з 18.02.2019. по 19.09.2019 є законними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, та такими, що підлягають задоволенню, а саме: 20833 грн 31 коп. - заборгованість за кредитом; 172 грн 23 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість в період з 09.03.2019 по 19.09.2019; 1749 грн 38 коп. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії в період з 18.02.2019. по 19.09.2019.

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України в сумі 1906 грн 86 коп.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ, 01001) заборгованість за кредитом в сумі 20833 (двадцять тисяч вісімсот тридцять три) грн 31 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за період з 09.03.2019 по 19.09.2019 в сумі 172 (сто сімдесят дві) грн 23 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії за період з 18.02.2019. по 19.09.2019 в сумі 1749 (одна тисяча сімсот сорок дев`ять) грн 38 коп. та судовий збір в сумі 1906 (одна тисяча дев`ятсот шість) грн 86 коп.

3. В іншій частині позову відмовити

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.12.2019

Суддя С.В. Масловський