ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

12.12.2019 м.Дніпро Справа № 24/5005/10848/2012

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідача)

судді: Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

За участю представників сторін:

від Джирова Д.Г.: Колошин В.П., договір про надання правничої допомоги №б/н від 17.09.2019 р., адвокат;

інші учасники процесу не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2012р., суддя Калиниченко Л.М., у справі № 24/5005/10848/2012

за заявою ФОП Джирова Діоніса Геннадійовича, м. Павлоград

до боржника фізичної особи - підприємця Гейєр Алли Вікторівни, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2012р. у справі № 24/5005/10848/2012 визнано Фізичну особу - підприємця Гейєр Алли Вікторівни, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) - банкрутом.

Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на шість місяців рік, до 21.06.2013р.

Ліквідатором Фізичної особи - підприємця Гейєр Алли Вікторівни, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) призначено арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича ліцензія серія АД № 077552 від 24.10.12р. (49000, м.Дніпропетровськ, вул АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Зобов`язано ліквідатора вчинити певні дії.

Не погодившись із постановою місцевого господарського суду, скаржник просить скасувати останню, провадження по справі закрити.

Скаржник посилається на те, що є добросовісним набувачем нерухомого майна (Земельна ділянка, несільськогосподарського призначення площею 477 м2, кадастровий номер :01:024:1041, та нежитлова будівля торгового павільйону «Експресе», що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м.Тернівка, вул. Осіння, 1), яке було продано з торгів в межах справи про банкрутство на виконання постанови від 21.12.2012 року про визнання ФОП Гейєр А.В. банкрутом.

Апелянту було повідомлено про пред`явлення ліквідатором Козаченко Володимиром Миколайовичем позову до неї про витребування зазначеного майна.

Розгляд зазначеної заяви відбудеться в межах справи про банкрутство, яка як виявилось була порушена безпідставно та незаконно, що дає підстави та право апелянту для оскарження згаданої постанови.

Оскільки апелянт не брав участі у справі на момент ухвалення постанови від 21.12.12р., однак даною постановою було вирішено питання про права та інтереси апелянта, що наслідком має наявність вимог до апелянта про витребування добросовісно набутого майна, він має право на оскарження такої постанови з моменту, коли йому стало відомо про таке порушення.

За твердженням скаржника існують підстави для скасування постанови господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2012 року у справі №24/5005/10848/2012, вказане обґрунтовано наступним.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України: «Господарський суд закриває провадження у справі; якщо: .... відсутній предмет спору....».

В п. 36 Постанови № 15 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судову практику в справах про банкрутство» визначено, що якщо: «... законом не врегульовано подальшого перебігу провадження у справі про банкрутство у випадках, коли у встановленому законодавством порядку виявлено безпідставність вимог кредитора (кредиторів) за заявою якого (яких) порушено справу про банкрутство боржника.... У таких випадках судам слід припиняти провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 40 Закону (за відсутності інших підстав для такого припинення) та пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (за відсутністю предмету спору).»

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства: «Господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо: господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника».

Так, на думку скаржника, виходячи з вище вказаних положень чинного законодавства та викладених підстав провадження у справі про банкрутство підлягає закриттю.

Як зазначено скаржником, у оскаржуваній постанові місцевий суд виходив з того, що ініціюючий кредитор звернувся з заявою про банкрутство ФОП Гейєр А.В. на підставі статей 6, 7, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В поданій заяві про порушення справи про банкрутство ініціюючий кредитор посилався на те, що боржник має заборгованість перед ним в сумі 667 554,55 гривень, яка виникла внаслідок невиконання умов договору купівлі- продажу товарів від 10.12.2008 року та договору купівлі-продажу товарів від 10.11.2010 року, укладеного між ініціюючим кредитором та банкрутом.

На підтвердження безспірності вимог до боржника ініціюючим кредитором до заяви про порушення у справі про банкрутство було додано копії документів, зокрема, й копії векселя серії АА № 1969058 від 19.03.2010 року, виконавчого напису нотаріуса № 1477 від 21.05.2010 року.

Простий вексель АА № 1969058 від 19.03.2010 року зі строком платежу «за пред`явленням» на суму 280 000,00 гривень не містить паспортні дані векселедавця ФОП Гейєр А.В.

Отже, при порушенні провадження у справі про банкрутство суд першої інстанції не дослідив простий вексель на предмет відповідності його вимогам ст.75 Уніфікованого Закону України «Про переказні векселі та прості векселі», ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні», та не звернув уваги на те, що відповідно до зазначених норм чинного законодавства спірний документ не може вважатись «векселем», оскільки складений з дефектом форми, так як не містить дані паспорта.

Таким чином, за твердженням скаржника, справа про банкрутство ФОП Гейєр А.В. була порушена судом помилково, без достатніх правових підстав.

Також скаржником зазначено, що в своїй заяві про порушення справи про банкрутство ініціюючий кредитор посилався на те, що боржник має заборгованість перед ним, яка виникла внаслідок невиконання умов Договору купівлі-продажу.

На підтвердження безспірності вимог до боржника ініціюючим кредитором до заяви про порушення у справі про банкрутство було додано копії ряду документів, зокрема, й постанову про відкриття виконавчого провадження № 33326742, видану ВДВС Тернівського міського управління юстиції та постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 10.10.2012 року, в якій підставою для закриття виконавчого провадження вказано: «Виконавчий документ повертається без виконання, надійшла заява стягувача.»

Таким чином, на думку скаржника, ініціюючим кредитором не доведено, що його вимоги до боржника можуть бути задоволені лише шляхом застосування процедури банкрутства та те, що кредитор вичерпав всі інші можливості для задоволення своїх вимог поза межами процедури банкрутства.

Утім, колегія суддів з вказаними доводами апелянта погодитись не може з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

У відповідності до ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Законом встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності. Частина 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України містить перелік суб`єктів, право на звернення яких до господарського суду є обмеженим. Це означає, що право на звернення до господарського суду повинно бути прямо передбачене законодавчими актами України.

Відповідно до ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

За приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, які не брала участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (Правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.05.2018р. у справі №910/20190/16).

У розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених Господарського процесуального кодексу України підстав), повинен з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не була учасником судового процесу під час розгляду даної справи у суді першої інстанції та при винесенні оскаржуваної постанови не було вирішено питання про її права та обов`язки.

Зі змісту пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України випливає, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2012р. у справі № 24/5005/10848/2012 підлягає закриттю, оскільки питання про права і обов`язки ОСОБА_1 судом першої інстанції в оскаржуваній постанові не вирішувалися.

Керуючись ст.ст.234,235, п.3 ч.1 ст.264, ст.281 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2012р. у справі № 24/5005/10848/2012.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку у строк, встановлений статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 17.12.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков