ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року Справа № 924/456/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Маціщук А.В.

судді Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Орловська Т.Й.

за участю представників:

позивача: Незнамова Т.О. адвокат

відповідача: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2019 у справі № 924/456/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустои?ки у сумі 310 479,54 грн. (суддя Заярнюк І.В., м. Хмельницький, повний текст складено 09.10.2019)

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький

про стягнення пені у розмірі 620 959,09 грн.; трьох процентів річних у розмірі 199 081,89 грн.; інфляційних втрат у розмірі 779 472,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.

1. Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Хмельницької області 13.05.2019 з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" пені у розмірі 620 959,09 грн.; трьох процентів річних у розмірі 199 081,89 грн.; інфляційних втрат у розмірі 779 472,54 грн.

2. В обґрунтування позову Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зазначає, що відповідачем несвоєчасно здійснено оплату за переданий газ, чим порушено вимоги договору купівлі-продажу природного газу від 22.09.2016 р. №2590/1617-БО-34. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України, ст. cт. 20, 173-175, 193, 216-218, 230-232, 264, 265 ГК України.

3. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.19р. у справі №924/456/19 позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" про стягнення пені у розмірі 620 959,09 грн.; трьох процентів річних у розмірі 199 081,89 грн.; інфляційних втрат у розмірі 779 472,54 грн. задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Південно-західні тепломережі на користь акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 199 081,89 грн. - 3% річних, 766 785,76 грн. - інфляційних втрат, 310 479,55 грн. пені, 23802,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

4. Рішення господарського суду мотивоване тим, що як убачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято імпортований природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016 р. на суму 2105764,70 грн., від 30.11.2016 р. на суму 3 753 483,10 грн., від 31.12.2016 р. на суму 3 937 069,55 грн., від 31.01.2017 р. на суму 3 711 285,83 грн., від 28.02.2017 р. на суму 2 909 691,46 грн., від 31.03.2017р. на суму 2 035 360,73 грн., 30.04.2017 р. на суму 1 365 007,28 грн., від 31.05.2017 р. на суму 152 947,39 грн., від 30.06.2017 р. на суму 114 594,30 грн., від 31.07.2017 р. на суму 129 263,75 грн., від 31.08.2017 р. на суму 126 350,74 грн., від 30.09.2017 р. на суму 136 342,27 грн. Відповідачем здійснювались розрахунки за отриманий природний газ згідно з договором, що підтверджується випискою по операціях за договором №2509/1617-БО-34 за період 01.10.2016р. 30.06.2018р. Однак зазначені розрахунки здійснювались частково з порушенням передбаченого п. 6.1 договору строку оплати, що не спростовується відповідачем. Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає, що зазначені нарахування здійснені правильно, а тому вимоги про стягнення 199 081,89 грн. 3% річних є обґрунтованими. При здійсненні перевірки поданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань судом зауважується, що позивачем окремі нарахування здійснено на суми заборгованостей станом на кінець відповідного місяця із включенням до їх складу інфляційних втрат за попередній місяць, що чинним законодавством не передбачено. Так, за підрахунком суду, здійсненим із використанням ІПС "Законодавство", інфляційні нарахування на заборгованість за зобов`язаннями лютого 2017 р. становлять 271 228,48 грн. (на заборгованість в сумі 2 545 679,92 грн. за квітень 2017 р. 22911,12 грн., на заборгованість в сумі 2 143851,83 грн. за травень 2017 р. 27 870,07 грн., на заборгованість в сумі 2 084 737,94 грн. за червень 2017 р. 33 355,81 грн., на заборгованість в сумі 2 037 612,88 грн. за липень 2017 р. 4075,23 грн., на заборгованість в сумі 1 983 331,11 грн. за серпень 2017 р. - -1983,33 грн., на заборгованість в сумі 1 920 177,58 грн. за вересень 2017 р. 38403,55 грн., на заборгованість в сумі 1 919 514,17 грн. за жовтень 2017 р. - квітень 2018 р. 146 595,03 грн.). Решта інфляційних втрат нараховані в межах можливого. Враховуючи зазначене, суд вважає, що обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 766 785,76 грн., з огляду на що у стягненні 12 686,78 грн. інфляційних втрат належить відмовити.

5. Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум пені, судом першої інстанції встановлено, що останні нараховані правомірно, з урахуванням умов договору та вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення заявлені обґрунтовано. Доказів, які би спростовували позовні вимоги про стягнення 199 081,89 грн. 3% річних, 766 785,76 грн. інфляційних втрат, 620 959,09 грн. пені суду не подано.

6. Крім того, відповідач просив зменшити розмір неустойки на 50%. З огляду на вищезазначене та враховуючи повне виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого природного газу за договором до звернення позивача з позовом до суду, статус відповідача як комунального підприємства, основним видом діяльності якого є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, фінансовий стан відповідача та наявність перед ним заборгованості споживачів та державного бюджету з оплати природного газу, відсутність доказів спричинення збитків позивачу простроченням оплати, стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які слугують самостійними засобами захисту майнових інтересів та прав позивача, суд першої інстанції вважав за можливе відповідно до ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України зменшити на 50% розмір заявленої до стягнення пені при ухваленні рішення у цій справі. Таким чином, з огляду на наведене вище, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 310 479,55 грн. (50% від суми, яка підлягала стягненню).

7. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 199 959,09 грн. 3% річних, 766 785,76 грн. інфляційних втрат та 310479,55 грн. пені. У позові в частині стягнення 12 686,78 грн. інфляційних втрат, 310 479,54 грн. пені належить відмовити.

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

8. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Хмельницькоі? області від 30.09.2019 у справі №924/456/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустои?ки у сумі 310 479,54 грн., скасувати. Прии?няти в ціи? частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз У краі?ни» щодо стягнення неустои?ки у сумі 310 479,54 грн., у стягненні якоі? було відмовлено, задовольнити.

9. Зазначає, що положеннями чинного законодавства Украі?ни та висновками Вищого господарського суду Украі?ни щодо практики застосування ст.233 Господарського кодексу Украі?ни і ст. 551 Цивільного кодексу Украі?ни право на зменшення неустои?ки (штрафу, пені) виникає у господарського суду виключно за наявності значного перевищення розміру неустои?ки перед розміром збитків і тільки у разі наявності такого перевищення суд може скористатися наданим и?ому процесуальним правом. При цьому, з`ясувавши наявність перевищення розміру неустои?ки перед розміром збитків суд повинен ще встановити існування інших обставин, зокрема: об`єктивно оцінити, чи є дании? випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустои?ки наслідкам порушення, негаи?ного добровільного усунення винною стороною порушення та и?ого наслідків.

10. Таким чином, при зменшенні розміру пені суд мав врахувати маи?новии? стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише маи?нові, але и? інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні. Крім того, суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своі?х позиціи?, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 ГК Украі?ни, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою. Господарськии? суд Хмельницької області при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є дании? випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. В рішенні зазначено, що суд, зменшуючи розмір неустои?ки, виходив, серед іншого, з інтересів сторін. Втім, з матеріалів справи та самого рішення незрозуміло, які саме інтереси сторін було враховано, і яким чином інтереси сторін вплинули на рішення суду в частині зменшення розміру неустои?ки. Під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача.

11. Також на думку скаржника судом першої інстанції взагалі не було з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання, а також не було оцінено розмір таких збитків. Окрім того, скаржник вважає за необхідне зазначити, що нараховані штрафні санкціі? не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором купівлі-продажу природного газу. Таким чином, Господарськии? суд Хмельницької області неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також визнав встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи.

12. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2019 у справі № 924/456/19 та розгляд апеляційної скарги призначено на 27 листопада 2019 року.

13. У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гудак А.В. судове засідання у справі №924/456/19 27 листопада 2019 року об 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул. Яворницького,59 у залі судових засідань № 6 не відбулося.

14. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 30.09.2019 у справі № 924/456/19 на 18 грудня 2019 року.

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.

15. На адресу суду 18.12.2019 від Комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі» надійшло клопотання в якому просить суд розглядати справу без присутності представника відповідача. Крім того, у вказаному клопотанні відповідач просить суд апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

16. В судовому засіданні 18.12.2019 адвокат позивача підтримала доводи викладені у апеляційній скарзі та надала відповідні пояснення. Зазначила, що згідно практики застосування ст.233 Господарського кодексу Украі?ни і ст. 551 Цивільного кодексу Украі?ни право на зменшення неустои?ки (штрафу, пені) виникає у господарського суду виключно за наявності «значного перевищення розміру неустои?ки перед розміром збитків» і тільки у разі наявності такого перевищення суд може скористатися наданим и?ому процесуальним правом. При цьому з`ясувавши наявність «перевищення розміру неустойки перед розміром збитків» суд повинен ще встановити існування інших обставин, зокрема: «об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків». Відповідно до ст. 233 ГК Украі?ни, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; маи?новий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

17. Таким чином, на думку адвоката позивача при зменшенні розміру пені суд першої інстанції мав врахувати маи?новии? стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але и? інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні. Крім того, суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своі?х позиціи?, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 ГК Украі?ни, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою. Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є дании? випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

18. Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі".

19. Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

20. Заслухавши пояснення адвоката Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні 18.12.2019, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.19р. у справі № 924/456/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустои?ки у сумі 310 479,54 грн. залишити без змін, виходячи з наступного.

ІV. Мотивувальна частина постанови.

21. Як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2016 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством "Південно-Західні тепломережі" (споживач) укладено договір постачання природного газу №2509/1617-БО-34 (далі за текстом - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору(а.с. 27-36).

22. Відповідно до п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами.

23. За цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України) (п. 1.3 договору).

24. Згідно п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. (включно) природний газ обсягом до 6175,0 тис. куб.м., у тому числі за місяцями: 4 кв. 2016 р. (2610,0): жовтень - 705,0, листопад - 825,0, грудень - 1080,0; 1 кв. 2017 р. (3565,0): січень - 1215,0, лютий - 1180,0, березень - 1170,0.

25. Постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на народний газ (п. 3.1 договору).

26. Пунктом 3.4 договору сторони передбачили, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

27. Згідно з п. 3.5 договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику, зокрема підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

28. Постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта (п. 3.6 договору).

29. Відповідно до п. 5.1 договору ціна на природний газ визначається відповідно до п. 5.2 цього договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальником, така ціна є обов`язковою дня сторін даного договору. Споживач підписанням цього договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни.

30. Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором з 01 жовтня 2016 року становить 5916,00 грн., крім того податку на додану вартість - 1183,20 грн. До сплати за 1000 куб. м природного газу з ПДВ - 7099,20 грн. (п. 5.2 договору).

31. Згідно п. 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

32. Пунктом 6.3 договору передбачено, що платежі за договором здійснюються на поточний рахунок постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію. В будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору. В платіжних дорученнях споживач повинен обов`язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у споживача за цим договором, постачальник зараховує кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від споживача, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

33. Споживач зобов`язаний, з-поміж іншого, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором(п. 7.2 договору).

34. Відповідно до п. 8.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України, а також цим договором.

35. Пунктом 8.2 договору сторонами передбачили, що у разі невиконання споживачем пунктів 6.1 та 6.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

36. Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п.10.3 договору).

37. За умовами п. 12.1 договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 р. до 31 березня 2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

38. До договору сторонами укладено додаткові угоди №1 від 28.10.2016 та №2 від 31.10.2016, №3 від 22.11.2016, №4 від 30.12.2016, №5 від 23.01.2017, №6 від 31.03.2017(а.с. 37-47).

39. Вищезгаданий договір, додаткові угоди до нього, акти приймання-передачі природного газу (а.с. 48-59) підписані представниками сторін, скріплені відтисками їхніх печаток.

40. У матеріалах справи наявна сформована позивачем виписка по операціях за договором №2509/1617-БО-34 за період 01.10.2016 - 30.06.2018, в якій відображено оплати відповідача за договором(а.с. 24-26).

41. Відповідачем надано довідки від 22.07.2019 №1003 про фінансовий стан станом на 01.07.2019 з відображенням заборгованості державного бюджету та споживачів за використаний природний газ перед відповідачем та збиток відповідача станом на 01.07.2019 р. в розмірі 3765,0 тис. грн. та від 26.09.2019 №1285 про фінансовий стан станом на 26.09.2019 з відображенням заборгованості державного бюджету та споживачів за використаний природний газ перед відповідачем та збиток відповідача станом на 01.09.2019 в розмірі 80092,9 тис.грн.(а.с. 103, 137).

42. Однак, враховуючи те, що оплату отриманого природного газу за договором постачання природного газу від 22.09.2016 р. №2509/1617-БО-34 відповідач здійснив з простроченням, позивач звернувся до Господарського суду Хмельницької області про стягнення з відповідача пеню у розмірі 620 959,09 грн.; три проценти річних у розмірі 199 081,89 грн.; інфляційні втрати у розмірі 779 472,54 грн.

43. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2019 у справі №924/456/19 позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" про стягнення пені у розмірі 620 959,09 грн.; трьох процентів річних у розмірі 199 081,89 грн.; інфляційних втрат у розмірі 779 472,54 грн. задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Південно-західні тепломережі на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 199 081,89 грн. - 3% річних, 766 785,76 грн. - інфляційних втрат, 310 479,55 грн. пені, 23802,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

44. Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

45. Матеріалами справи встановлено, що позивачем, на виконання п.1.1. договору №2509/1617-БО-34 від 22.09.2016, за період з жовтня 2016 року по вересень 2017 року поставлено, а відповідачем прийнято від позивача природний газ на загальну суму 20477161,10 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017, 30.09.2017.

46. Відповідач свої зобов`язання за договором №2509/1617-БО-34 від 22.09.2016 виконав, сплативши позивачу до моменту відкриття провадження у справі (31.05.21,10 грн. з простроченням строку, встановленого п. 6.1. договору, що підтверджується випискою по операціях комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі», наданою НАК "Нафтогаз України" копія якої наявна в матеріалах справи.

47. У зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором №2509/1617-БО-34 від 22.09.2016, позивачем нараховано пеню у розмірі 620959,09 грн.; три проценти річних у розмірі 199081,89 грн.; інфляційні втрати у розмірі 779472,54 грн.

48. При прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, враховуючи те, що поставка природного газу по договору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу та була оплачена відповідачем, дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 199959,09 грн. 3% річних, 766785,76 грн. інфляційних втрат. Щодо вимог позивача про стягнення пені, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50 %, а саме: з 620959,09 грн. до 310479,54 грн.

49. Як вбачається з апеляційної скарги Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» оскаржує рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2019 у справі № 924/456/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустои?ки (пені) у сумі 310 479,54 грн. В решті рішення позивачем не оскаржується.

50. Отже, рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2019 у справі №924/456/19, з урахуванням вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України розглядається лише в оскаржувані частині, а саме в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустои?ки (пені) у сумі 310 479,54 грн., тобто зменшення штрафних санкцій до 50%. Відповідна позиція узгоджується, зокрема, із висновками Верховного Суду у справі №913/64/18 від 07.11.2018.

51. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що підставою апеляційною оскарження вищевказаного рішення суду позивачем є виключно питання про наявність або відсутність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача внаслідок прострочення виконання зобов`язання за договором.

52. Враховуючи викладене, у вирішенні питання зменшення розміру пені суд апеляційної інстанції звертається до усталеної правової позиції Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постановах від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 27.03.2019 у справі №912/1703/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18.

53. Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

54. У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

55. Пунктом 8.2. договору сторонами погоджено, що у разі невиконання споживачем пунктів 6.1 та 6.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

56. Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що наданий позивачем розрахунок пені в розмірі 620959,09 грн. є арифметично вірним, а тому позовні вимоги про її стягнення заявлені обґрунтовано.

57. Разом з тим, відповідачем у відзиві, який зареєстрований судом першої інстанції 24.07.2019 заявлено клопотання про зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 50%.

58. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на наступні обставини.

59. Відповідач зазначає, що вживав всіх можливих заходів для виконання зобов`язання по оплаті за використаний природний газ. Однак, отримуючи лише часткову оплату за надані послуги з теплопостачання відповідно до встановлених тарифів та не отримуючи своєчасного відшкодування з бюджету різниці в тарифах і не маючи можливості вплинути на цей процес КП «Південно-Західні тепломережі» не було спроможне вчасно розраховуватись з позивачем за отриманий та використаний природний газ. Зазначає, що в даному випадку вина відповідача відсутня.

60. Остаточний розрахунок за отриманий природний газ проведено 23.06.2018 в сумі 519380,63 грн., що не заперечується сторонами.

61. Крім цього, відповідач звертає увагу суду на те, що держава невчасно розраховувалася з підприємством по пільгах і субсидіях для населення, що тягне за собою протягом тривалого періоду створення заборгованості підприємства перед постачальником природного газу, а останній в свою чергу нараховує штрафні та фінансові санкції по кожному дню прострочки оплати. Вплинути будь-яким чином на таку ситуацію підприємство не могло.

62. В клопотанні відповідач відзначає, що заборгованість споживачів за отримані послуги з теплопостачання станом на даний час складає 20 235 000,1 грн. Фінансовий результат по показникам господарської діяльності станом на 01.07.2019 складає збиток в сумі 3 765 000,0 грн., що свідчить про вкрай важке фінансове становище КП «Південно-Західні тепломережі».

63. Поряд з цим, відповідач наголошує, на тому, що всі отримані кошти від споживачів за теплову енергію направлялись на рахунки в Ощадбанку із спеціальним режимом використання та на користь НАК «Нафтогаз України», в той же день відраховувались та сплачувались в рахунок оплати поточної заборгованості за газ.

64. Згідно зі статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

65. Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 ЦК України.

66. Зі змісту наведених норм вбачається, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

67. При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та його розмір.

68. Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України) та принципах господарського судочинства відповідно до статті 2 ГПК України.

69. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013).

70. Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

71. Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 31.10.2019 у справі №911/874/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 07.11.2019 у справах №917/104/19, 920/437/19.

72. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 31.05.2019 основним видом економічної діяльності Комунального підприємства «Південно--Західні тепломережі» є 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря(а.с. 86-94).

Згідно довідки №1003 від 22.07.2019 про фінансовий стан КП "Південно-Західні тепломережі" станом на 01.07.2019 заборговансть КП "Південно-Західні тепломережі" за використаний природний газ - 107809,3 тис. грн.. Заборгованість споживачів перед КП "Південно-Західні тепломережі" за відпущену теплову енергію - 20235,1 тис. грн. в тому числі: населення - 20607,4 тис. грн., госпрозрахункові організації - 442,5 тис. грн., пільги, субсидії - 140,6 тис. грн. (по бюджету переплата 955,4 тис. грн.) Заборгованість державного бюджету перед КП "Південно-Західні тепломережі" по різниці в тарифах 101935,8 тс. грн. Фінансовий результат по показниках господарської діяльності станом на 01.07.2019 - збиток в сумі 3765,0 тис. грн., що свідчить про вкрай важке фінансове становище КП "Південно-Західні тепломережі"(а.с. 103).

Згідно довідки №1285 від 26.09.2019 про фінансовий стан КП "Південно-Західні тепломережі" станом на 26.09.2019 заборгованість КП "Південно-Західні тепломережі" за спожитий природний газ становить 96290,4 тис. грн. Рівень розрахунків за природний газ перед НАК "Нафтогаз України" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загально-суспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" - 86,28% (для отримання номінації газу на опалювальний сезон не вистачає до 90% - 26123,6 тис. грн.). Залишок на рахунках - (-727,7 тис. грн.) (овердрафт, який потрібно погасити до 30.09.2019). Заборгованість споживачів перед підприємством 16446,8 тис. грн. Заборгованість державного бюджету перед КП "Південно-Західні тепломережі" за 2016, 2017, 2018 роки, І півріччя 2019 року по різниці в тарифах - 107597,9 тис. грн. Фінансовий результат по показниках господарської діяльності станом на 01.09.2019 - збиток в сумі 80092,9 тис. грн., збиток за 8 місяців 2019 року - 9361,2 тис. грн., що свідчать про вкрай важкий фінансовий стан підприємства КП "Південно-Західні тепломережі"(а.с. 137).

Згідно розрахунку обсягу заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що надана населенню КП "Південно-Західні тепломережі" станом на 01.07.2019 вбачається, що дотація місцевих бюджетів, отримана підприємством для відшкодування різниці в тарифах для населення не покриває різницю між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями протягом 2016, 2017, 2018, 2019 років внаслідок чого обсяг заборгованості з різниці в тарифах становить 102415647 грн. Крім того, різниця в тарифах на теплову енргію для бюджетних та інших споживачів є 5182300 грн., що становить всього 107597947 грн.

73. Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зауважує про встановлений матеріалами справи факт виконання відповідачем основного зобов`язання, статус відповідача, який є комунальним підприємством, створеним для задоволення потреб споживачів, який не уповноважений чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію по вартості нижчої її собівартості; ту обставину, що прострочення оплати по договору спричинено у тому числі несвоєчасними розрахунками кінцевих споживачів, оскільки природний газ отриманий за умов договору №2509/1617-БО-34 від 22.09.2016 викорстовується виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами, важливість збереження господарської діяльності відповідача, також враховуються інтереси позивача як об`єкта, що має стратегічне значення для економіки держави.

74. Також, суд апеляційної інстанції перевірив доводи сторін щодо їх фінансового стану, враховує їх майнові інтереси, значний розмір нарахованої до стягнення суми пені, а також те, що інфляційні процеси, які мали місце за час невиконання відповідачем зобов`язань, компенсуються позивачу задоволенням вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

75. Відповідно до частини 1 статті 73, частин 1, 3 статті 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

76. При цьому, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази спричинення НАК «Нафтогаз України» будь-яких негативних наслідків для позивача. Також позивачем не доведено завдання йому збитків у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором на постачання природного газу. Тому посилання позивача в апеляційній скарзі на не дослідження судом першої інстанції наявності збитків позивача є недоречним, оскільки саме на останнього в силу принципу змагальності господарського судочинства покладено тягар доведення відповідних обставин.

77. Доводи ж апеляційної скарги про те, що фінансовий стан відповідача не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, не може свідчити про помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки це не було єдиною підставою для зменшення розміру пені та оцінено судом першої інстанції в сукупності з іншими обставинами.

78. Зменшення розміру пені на 50% буде виражати оптимальний баланс інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. Крім того, пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому своїх зобов`язань.

79. Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини в сукупності свідчать про наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення суми пені, у зв`язку з чим суд першої інстанції підставно задовольнив клопотання відповідача, зменшивши розмір пені на 50%, до 310 479,55 грн., забезпечивши дотримання балансу інтересів сторін.

80. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

81. За таких обставин, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині Господарський суд Хмельницької області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

82. З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2019 у справі № 924/456/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустои?ки у сумі 310 479,54 грн. без змін.

2. Поновити дію рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2019 у справі № 924/456/19.

3. Справу №924/456/19 повернути Господарському суду Хмельницької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "20" грудня 2019 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.