ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/4532/13

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс №30-3/11 від 30.11.2019 року на бездіяльність Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс, м.Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп, Київська область, Васильківський район с. Мархалівка,

2. Фермерського господарства Гримікс, Волинська область, смт. Любешів

про стягнення коштів

секретар судового засідання О.О.Стаднік

за участю представників учасників справи:

від позивача (стягувача) Грищенко О.М.

від відповідачів (боржників) не з`явились

від ДВС не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.02.2014 року у справі №911/4532/13 позовні вимоги задоволено частково. Солідарно стягнуто з 1. Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп та 2.Фермерського господарства Гримікс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс 5000,00 грн. пені, 10000,00 грн. витрат на послуги адвоката та 2092,90 грн. судового збору; стягнуто з Фермерського господарства Гримікс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс 2807,37 грн., пені, 96142,63 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 696,55 грн. інфляційних втрат, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення від 11.02.2014 року у справі №911/4532/13 господарським судом 03.03.2014 року було видано відповідні накази.

До Господарського суду Київської області звернувся стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс зі скаргою №30-3/11 від 30.11.2019 року (вх. №224/19 від 30.11.2019 року) на бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні ВП№48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13, відповідно до якої, скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні ВП№48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13, яка полягає у порушенні строків та порядку поновлення виконавчого провадження ВП№48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 із врахування ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження»; зобов`язати державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві усунути допущене порушення (поновити порушене право) шляхом відновлення виконавчого провадження ВП№48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 із врахування ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження»

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні ВП№48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 10.12.2019 року.

Відповідачі (боржники), належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги, у судове засідання 10.12.2019 року не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Шевченківський РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві, належним чином повідомлений про час і місце розгляду скарги, у судове засідання 10.12.2019 року не з`явився, про причини неявки не повідомив, вимоги ухвали не виконав, пояснення на скаргу та копії матеріалів виконавчого провадження не подав.

Представник скаржника у судовому засіданні 10.12.2019 року вимоги скарги підтримав та просив суд задовольнити скаргу в повному обсязі.

Розглянувши у судовому засіданні 10.12.2019 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» №30-3/11 року від 30.11.2019 року на бездіяльність Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо примусового виконання наказу від 03.03.2014 року №911/4532/13, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до постанови ВДВС Шевченківського РУЮ міста Києва від 13.07.2015 року відкрито виконавче провадження ВП№48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13 про стягнення з ФГ «Гримікс» () на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»» () 2807,37 грн. пені, 96142,63 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 696,55 грн. інфляційних втрат. Всього 99646,55 грн.

Відповідно до постанови Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 05.09.2019 року наказ Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 повернуто стягувачу без виконання на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, скаржник зазначає, що ухвалою Господарського суду Київської області від 01.10.2019 року скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» №11-7/09 від 11.09.2019 року на дії та бездіяльність Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві задоволено; визнано неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні ВП №48112224, які полягають у винесенні постанови від 05.09.2019 року про повернення наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 стягувачеві на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; визнано неправомірною та скасовано постанову Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 05.09.2019 року ВП №48112224 про повернення наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 стягувачеві на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні ВП №48112224 за період з 28.03.2019 року по 05.09.2019 року щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13, що полягає у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №48112224 з урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 235 ГПК України передбачено, що ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Відповідно до ст. 345 ГПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягував, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Як зазначає скаржник - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» у своїй скарзі, 19.11.2019 року ним подано до Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві в порядку ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» клопотання №18-1/11 від 18.11.2019 року про відновлення виконавчого провадження ВП №48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 у зв`язку із тим, що ухвалою Господарського суду Київської області від 01.10.2019 року у справі №911/4532/13, зокрема, визнано недійсною та скасовано постанову Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві про повернення наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вказане клопотання отримано Шевченківським РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві 19.11.2019 року, що підтверджується штампом відділу та підписом особи (без зазначення ПІБ та посади) на такому клопотанні.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Однак, як вказує скаржник, виконавче провадження ВП №48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 не відновлено, а наказ суду залишається невиконаним.

Відповідно до п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 (далі Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.п. 9-11 Інструкції, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії. Доручення виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом щодо проведення окремих виконавчих дій органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами. Запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Частинами 1, 4 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до п. 10 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5 (далі Положення), система забезпечує інформаційну взаємодію з іншими реєстрами та базами даних державних органів, що містять дані про майно, доходи боржника. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до пунктів 2-4 Розділу IV Положення, виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється. У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Аналогічну правову позицію щодо обов`язковості внесення державним виконавцем відомостей про вчинення всіх виконавчих дій у виконавчому провадженні до Автоматизованої системи виконавчого провадження викладено у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі №903/1297/14.

Таким чином, наявні відомості про вчинення виконавчих дій, які відображені в Інформації про виконавче провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження, за відсутності доказів зворотного, є достовірними.

Судом встановлено, що станом на 10.12.2019 року Шевченківським РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні ВП №48112224 після винесення ухвали суду від 01.10.2019 року про визнання бездіяльності органу ДВС неправомірною до Автоматизованої системи виконавчого провадження не внесено жодного документу, як відомостей про відновлення виконавчого провадження ВП №48112224 так і запитів та отриманих державним виконавцем відповідей, що є порушенням норм ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» та Положення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Викладені вище обставини, на думку скаржника, свідчать про бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні ВП№48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 та порушення принципів своєчасності та повноти проведення виконавчих дій, встановлених нормами Закону України «Про виконавче провадження», що не спростовано органом ДВС.

Також, з огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», частину 1 статті 3 і частину 4 статті 11 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 05.07.2012 року у справі «Глоба проти України», зокрема зазначено, що суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», та рішення від 06.03.2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви»). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7.06.2005 року у справі «Фуклев проти України». Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що Шевченківським районним відділом Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні ВП №48112224 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 всі належні та допустимі виконавчі дії, в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», не вчинялися, виконавче провадження в порушення ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» не відновлено, ухвала суду від 01.10.2019 року, якою визнано неправомірною та скасовано постанову Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 05.09.2019 року ВП №48112224 про повернення наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 стягувачеві на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не виконана.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року Шевченківський РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві зобов`язано надати письмові пояснення по суті скарги та копії матеріалів виконавчого провадження №ВП48112224. Однак, Шевченківським РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві вимоги ухвали суду не виконано, не подано суду письмових пояснень та будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вживалися усі передбачені законом заходи, спрямовані на своєчасне і повне виконання рішення суду у справі, з урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», а також, вчинення інших дій, спрямованих на виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 та відновлення виконавчого провадження ВП №48112224.

Таким чином, органом ДВС не спростовано твердження скаржника про те, що державним виконавцем, при здійсненні виконавчого провадження ВП №48112224, не дотримано вимог ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», а також, ст. 18 Закону щодо повноти вжитих заходів у встановлені строки. Органом ДВС не надано доказів виконання ухвали Господарського суду Київської області від 01.10.2019 року у справі №911/4532/13 та відповідно, відновлення виконавчого провадження ВП №48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13.

Така бездіяльність державного виконавця є порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», і є підставою для визнання судом бездіяльності державного виконавця протиправною.

Аналогічної правової позиції щодо визнання протиправною бездіяльності державного виконавця, яка полягає у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій, здійснення їх несвоєчасно та не в повному обсязі, дотримується Верховний Суд в постанові від 09.11.2018 року у справі №911/1388/16.

Отже, через невиконання відділом ДВС усіх приписів Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження ВП №48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 залишається не поновленим.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

За таких обставин, вимоги скаржника - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому проваджені ВП №48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13, що полягає у порушенні строків та порядку поновлення виконавчого провадження ВП №48112224 з врахуванням ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» та про зобов`язання державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві усунути допущене порушення (поновити порушене право) шляхом відновлення виконавчого провадження ВП №48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13, з врахуванням ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», обґрунтованими доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 123, 126, 234, 339-344 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» №30-3/11 від 30.11.2019 року (вх. №224/19 від 02.12.2019 року) на бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні ВП№48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 задовольнити.

2. Визнати незаконною та протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні ВП№48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13, яка полягає у порушенні строків і порядку поновлення виконавчого провадження ВП №48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 із врахуванням ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

3. Зобов`язати державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом відновлення виконавчого провадження ВП№48112224 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року №911/4532/13 із врахуванням ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

4. Копію ухвали надіслати учасникам провадження та Шевченківському РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 13.12.2019 року.

Суддя Д.Г. Заєць