РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2019Справа № 910/12833/19
за позовом Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «ТЕХНОВА»

про стягнення 9 652 682, 43 грн

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судового засідання Саницька Б.В.

представники учасників справи:

від позивача: Незнамова Г.О.;

від відповідача: Шапор Л.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «ТЕХНОВА» (надалі - відповідач) про стягнення 9 652 682 43, 43 грн, з яких: 2 330 151, 43 грн пені, 1 617 554, 14 грн 3% річних та 5 704 976, 14 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.509, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 655, 692 ЦК України, ст.193, 216, 218, 230, 231 ГК України, мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №2317/1617-ТЕ-39 постачання природнього газу від 12.09.2016, в частині своєчасної оплати переданого газу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2019 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

23.09.2019 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у справі №910/12833/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 22.10.2019.

21.10.2019 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому останній посилається на необґрунтованість вимог позивача, зокрема зазначив, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору, який передбачає грошові зобов`язання між сторонами частина яких компенсується державою за рахунок державного бюджету, а тому, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший порядок розрахунків, а відтак відповідач своєчасно та в повному обсязі виконав зобов`язання перед позивачем.

У підготовче засідання 22.10.2019 з`явились представники позивача та відповідача. Представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для подання відповіді на відзив. Клопотання представника позивача було задоволено судом, підготовче засідання відкладено на 05.11.2019.

25.10.2019 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про зменшення розміру штрафних санкцій, в обґрунтування якої зазначено, що відповідач перебуває в складному фінансово-економічному становищі.

04.11.2019 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що між ним та відповідачем виникли договірні відносини щодо поставки природнього газу за договором №2317/1617-ТЕ-39 від 12.09.2016 яким сторони погодили, що укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ не змінює строків та умов розрахунків за ним та, крім того, укладання спільних протокольних рішень та договору про організацію взаєморозрахунків є такими, що суперечать умовам договору та принципу обов`язковості виконання договірних зобов`язань.

У підготовче засідання 05.11.2019 з`явились представники позивача та відповідача. Представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для подання заперечень на відповідь на відзив. Клопотання представника відповідача було задоволено судом, підготовче засідання відкладено на 13.11.2019.

07.11.2019 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання грошового зобов`язання в частині погашення заборгованості за спожитий газ у відповідності до умов договору.

У підготовче засідання 13.11.2019 з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявку суду не повідомив. Представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для подання документів, які витребовувались судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2019, продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 04.02.2019.

29.11.2019 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо оплати поставленого газу.

29.11.2019 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме копій спільних протокольних рішень та платіжних доручень до них.

У підготовче засідання 04.12.2019 з`явились представники позивача та відповідача.

Враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, відсутність інших клопотань, заяв від сторін, суд, протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в той же день.

Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення по суті позовних вимог, позов просила задовольнити, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову.

У судовому засіданні 04.12.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.09.2016 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір № 2317/1617-ТЕ-29 постачання природного газу (надалі - договір) з протоколом узгодження розбіжностей, у якому узгоджені редакції пунктів 6.1, 8.1, 8.2, 8.3, 8.4, 8.5, 10.3, 11.3, відповідно до п. 1.1 якого, постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 по 30 вересня 2017 (включно) природний газ, в редакції додаткової угоди №6 від 20.04.2017.

Пунктами 2.3-2.4 договору передбачено, що планований обсяг за цим договором протягом місяця поставки може змінюватися за домовленістю сторін.

Допускається відхилення місячного обсягу переданого природного газу в розмірі ± 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків), підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформляється актом приймання-передачі (п.3.4 договору).

Відповідно до розділу 5 договору, регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 № 758.

Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4942,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн.

Відповідно до пункту 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем або структурним підрозділом споживача КЕП «Чернігівська теплоелектроцентраль», , з рахунку зі спеціальним режимом використання структурного підрозділу № НОМЕР_1 в Чернігівському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», МФО 353553, свідоцтво 100325840, ІПН 15 виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних прокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором (абзац 3 п. 6.1 Договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей).

В редакції додаткової угоди №2 від 02.02.2017, яка поширює свою дію на правовідносини, що виникли між сторонами з 01.01.2017, пунктом 6.1 останні погодили, що оплата за природний газ може здійснюватися також з рахунку зі спеціальним режимом використання структурного підрозділу №0849 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, код банку 853592 та згідно абзацу 3 було погоджено, що нарахування пені не здійснюється на суми оплат, які були проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та постанов Кабінету міністрів України, якими регулюється порядок відшкодування споживачу різниці в тарифах шляхом укладення договорів про організацію взаєморозрахунків.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представникам сторін та скріплення їх підписами печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 30.09.2017, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.12.1 договору, в редакції додаткової угоди №5 від 31.03.2017).

На виконання умов договору, позивач передав у жовтні 2016 року - вересні 2017 року у власність відповідача природний газ на загальну суму 191 862 767, 85 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними представниками сторін (а.с.47 - 58 том 1).

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" між головним управлінням Державної казначейської служби України Чернігівській області, Департаментом фінансів Чернігівської обласної державної адміністрації, відповідачем та позивачем, з метою погашення взаємної заборгованості, укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України: № 2694 від 11.11.2016 на суму 100 000, 00 грн (за жовтень 2016 року), № 2695 від 11.11.2016 на суму 50 000, 00 грн (за жовтень 2016 року), № 2696 від 11.11.2016 на суму 6 150 000, 00 грн (за вересень-жовтень 2016 року), №3134 від 14.12.2016 на суму 24 933 943, 49 грн (за жовтень - листопад 2016 року), №3135 від 14.12.2016 на суму 2 000 000, 00 грн (за листопад 2016 року), №114 від 26.01.2017 на суму 28 677 000, 00 грн (за листопад - грудень 2016 року), №115 від 16.01.2017 на суму 50 680, 15 грн (за грудень 2016 року), №843 від 13.02.2017 на суму 19 009 831, 54 грн (за 2017 рік), №844 від 13.02.2017 на суму 3 000 000, 00 грн (за січень 2017 року), №1519 від 13.03.2017 на суму 3 000 000, 00 грн ( за лютий 2017 року), №1520 від 13.03.2017 на суму 32 765 192, 72 грн (за січень 2017 року), №2105 від 12.04.2017 на суму 23 491 192, 10 грн (за лютий-березень 2017 року), №2573 від 15.05.2017 на суму 14 400 000, 00 грн (за березень-квітень 2017 року), №2574 від 15.05.2017 на суму 441 021, 71 грн (за квітень 2017 року), №2930 від 16.06.2017 на суму 537 647, 62 грн (за квітень 2017 року), №3050 від 17.07.2017 на суму 344 248, 15 грн (за травень 2017 року), №3505 від 18.09.2017 на суму 436 768, 20 грн (за червень-липень 2017 року), №3780 від 20.10.2017 на суму 242 349, 85 грн (за серпень 2017 року), №4041 від 20.11.2017 на суму 257 750, 36 грн (за вересень 2017 року) (а.с. 61-136 том 1).

У пунктах 2, 5 та 2.6 вказаних спільних протокольних рішень визначено, що відповідач перераховує позивачу грошові кошти за природний газ, наданий в 2016-2017 роках, згідно з договором № 2317/1617-ТЕ-29 від 12.09.2016 з таким записом в графі "призначення платежу": "Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, дата і номер спільного протокольного рішення, за природний газ 2016-2017 роки, договір № 2317/1617-ТЕ-29 від 12.09.2016, сума ПДВ".

За умовами розділу 3 спільних протокольних рішень, сторони зобов`язуються:

- забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком, проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України № 493/688 від 03.08.2015;

- перерахувати кошти наступній стороні, а остання сторона - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунок електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок;

- оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів, у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення;

- забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

У пункті 4 спільних протокольних рішень зазначено, що сторони, які підписали це спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду № 20 від 11.01.2005 та Порядку проведення розрахунків за невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням (п. 5.2 спільних протокольних рішень).

Заборгованість за договором № 2317/1617-ТЕ-29 від 12.09.2016 на суму 191 862 767, 85 грн, сплачена в повному обсязі, що підтверджується наданими позивачем банківськими виписками по його рахунку та випискою позивача по операціям відповідача за договором № 2317/1617-ТЕ-29 від 12.09.2016, зокрема:

- частина наданих послуг за договором на суму 372 615, 06 грн відповідачем оплачена через розподільчі рахунки (з поточного рахунку із спеціальним режимом використання на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця згідно із нормативом розподілу коштів, затвердженого відповідною постановою НКРЕКП), а саме за жовтень 2016 року: 02.11.2016 у сумі 29 897, 90 грн, 03.11.2016 у сумі 36 974, 51 грн, 04.11.2016 у сумі 17 217, 02 грн, 07.11.2016 у сумі 19 730, 46 грн, 08.11.2016 у сумі 18 984, 86 грн, 09.11.2016 у сумі 19 827, 89 грн, 10.11.2016 у сумі 30 068, 02 грн та за грудень 2016 року: 06.01.2017 у сумі 140 320, 34 грн, 10.01.2017 у сумі 12 761, 27 грн, 11.01.2017 у сумі 15 763, 37 грн, 12.01.2017 у сумі 24 327, 72 грн;

- частина наданих послуг за договором на суму 159 887 625, 89 грн за рахунок коштів отриманих відповідно до приписів Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 на підставі спільних протокольних рішень, а саме: жовтень 2016 року 17.11.2016 у сумі 6 300 000, 00 грн, за листопад 2016 року 27.12.2016 у сумі 26 933 943, 49 грн, за грудень 2016 року 25.01.2017 у сумі 50 680, 15 грн та 02.02.2017 у сумі 28 677 000, 00 грн, за січень 2017 року 28.02.2017 у сумі 22 009 831, 55 грн, за лютий 2017 року 23.03.2017 у сумі 3 000 000, 00 грн, 12.06.2017 у сумі 441 021, 71 грн та 22.08.2017 у сумі 32 324 171, 01 грн, за березень 2017 року 22.08.2017 у сумі 441 021, 71 грн, 01.11.2017 у сумі 1 318 663, 97 грн та 20.12.2017 у сумі 21 231 406, 21 грн, за квітень 2017 20.12.2017 у сумі 14 841 021, 71 грн, за травень 2017 року 20.12.2017 у сумі 1 818 764, 18 грн;

- частина наданих послуг за договором на суму 31 602 526, 90 грн за рахунок коштів отриманих відповідно до приписів Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, а саме: за травень 2017 року 02.02.2018 у сумі 5 961 379, 81 грн та за травень - вересень 2017 року 28.02.2018 у загальній сумі 25 641 147, 09 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оплату за отриманий природний газ відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 договору, що й є підставою для нарахованої позивачем відповідачу суми 9 652 682 43, 43 грн, з яких: 2 330 151, 43 грн пені, 1 617 554, 14 грн 3% річних та 5 704 976, 14 грн інфляційних втрат за загальний період з 26.12.2016 по 27.02.2018, за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України яка кореспондуються із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758, на відповідача як на постачальника природного газу покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

Згідно із п. 14 зазначеного Положення постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" (яка була чинною на час існування правовідносин між сторонами), споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурними підрозділами.

Для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів. Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 792 від 30.09.2015 "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ" (в редакції станом на момент виникнення правовідносин між сторонами) затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ.

Відповідно до зазначеного Порядку постачальники природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу (газопостачальні підприємства), та їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам для виконання їх спеціальних обов`язків (оптові продавці), відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від споживачів, в порядку, визначеному Національним банком.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання для виконання покладених на них спеціальних обов`язків щодо постачання та продажу природного газу. При цьому, якщо для певної категорії (групи) споживачів встановлено ціни, які відрізняються від звичайних чи ринкових цін, газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають в установах уповноваженого банку окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання для кожної такої категорії (групи) споживачів.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці обумовлюють у відповідному договорі про відкриття банківського рахунка право уповноваженого банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ, без застосування платіжних вимог.

Уповноважений банк подає Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих газопостачальними підприємствами і оптовими продавцями.

Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств і оптових продавців подається уповноваженим банком до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на затвердження та доводиться до відома Національного банку, підприємств поштового зв`язку, а також споживачів та інших учасників розрахунків шляхом опублікування в офіційному друкованому виданні Кабінету Міністрів України та розміщується на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Газопостачальні підприємства інформують упродовж 10 робочих днів від дня відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання споживачів про відкриті в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

Газопостачальні підприємства укладають у двомісячний строк із споживачами нові договори (додаткові угоди) із зазначенням відповідного поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування коштів за спожитий природний газ виключно на такий рахунок.

Під час укладення договорів купівлі-продажу природного газу між газопостачальними підприємствами і оптовими продавцями, а також договорів постачання природного газу між газопостачальними підприємствами та споживачами визначаються умови щодо оплати за природний газ виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

У разі припинення (закінчення строку виконання) спеціальних обов`язків газопостачальних підприємств і оптових продавців газопостачальні підприємства і оптові продавці закривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання у порядку, визначеному нормативно-правовими актами Національного банку. Про закриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання уповноважений банк у дводенний строк письмово повідомляє Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно із положеннями частин 1-3 статті 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Наведене регулювання було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (чинною під час дії спірних правовідносин). Цей порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України".

Відповідно до пункту 7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, Державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Спір, що виник між сторонами стосується стягнення пені, 3% річних та інфляційних, які нараховані у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати поставленого позивачем природного газу відповідно до укладеного між ними договору №2317/1617-ТЕ-39 постачання природнього газу від 12.09.2016.

Судом встановлено, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Чернігівській області, Департаментом фінансів Чернігівської обласної державної адміністрації, Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Технова» та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості оформлено та підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. У зазначених спільних протокольних рішеннях сторони погодили, що предметом таких рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Зі змісту Порядку від 11.01.2005 № 20 вбачається, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (надалі - ПЕК), визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, держава офіційно визнає неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулівного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок від 11.01.2005 № 20.

Незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Таким чином, підписавши зазначені спільні протокольні рішення, сторони погодили, що відшкодування частини боргу відповідача, здійснюватиметься відповідно до встановлених зазначеними рішеннями порядку. Тобто, сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків. (Аналогічний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18 та в постанові палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 908/885/18).

При цьому, для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, які діяли на момент розгляду справи. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 01.07.2015 у справі № 924/1230/14, від 16.09.2015 у справі № 917/2520/14, від 07.10.2015 у справі № 924/406/14, від 01.10.2015 у справі № 917/2519/14 та постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16, від 14.03.2018 у справі № 910/9806/16, від 12.06.2018 у справі № 922/1010/16, від 02.08.2018 у справі № 922/3873/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16.

Отже, підставою застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, є наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16, від 12.06.2018 у справі № 922/1010/16, від 28.11.2018 у справі № 927/370/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, сторони по справі фактично погодилися, що залишок оплати наданих за договором послуг підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного такого спільного протокольного рішення, тобто тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за поставлений природний газ за цим договором, а також і відповідальність за порушення цих строків.

Крім цього, відповідно до норм чинного законодавства, специфіка поставки природного газу населенню полягає у тому, що постачання природного газу здійснюється всім категоріям населення без виключення, як пільговим категоріям споживачів (ветерани війни і праці, ветерани військової служби, ветерани органів внутрішніх справ, громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, багатодітні сім`ї), споживачам, які користуються субсидією так і звичайним споживачам, які не користуються будь-якими пільгами та субсидіями.

Правовідносини щодо отримання пільг та субсидій регулюються нормами статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", нормами Закону про державний бюджет на відповідний рік, в якому передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також низкою інших законодавчих актів.

На виконання таких законодавчих актів прийнято ряд підзаконних нормативних актів як постанову Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 N 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", постанову Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", спільний наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості та Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 "Про затвердження Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію" .

Таким чином, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 102 Бюджетного кодексу України).

Постанова № 256 визначає механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком № 20 (пункти 2, 5 Постанови № 256).

Згідно з пунктом 8 Постанови № 256, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п`ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу.

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Враховуючи, що на правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в частині, у якій держава компенсує вартість послуг позивача за рахунок коштів державного бюджету норми цивільного законодавства не розповсюджуються, і відповідач був позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за договором, суд приходить до висновку, що зазначене виключає застосування до відповідача відповідальності, передбаченої пунктом 8.2 договору, у вигляді стягнення пені за допущену прострочку оплати послуг та виникнення зобов`язання, передбаченого частини 2 статті 625 ЦК України, з оплати боргу з урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі № 906/550/16, постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 906/278/18.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем за отриманий від позивача природний газ, на підставі договору купівлі-продажу природного газу №2317/1617-ТЕ-39 від 12.09.2016, розрахувалося повністю. При цьому, частина наданих послуг за договором на суму 372 615, 06 грн відповідачем оплачена через розподільчі рахунки (з поточного рахунку із спеціальним режимом використання на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця згідно із нормативом розподілу коштів, затвердженого відповідною постановою НКРЕКП); - частина наданих послуг за договором на суму 159 887 625, 89 грн - за рахунок коштів отриманих відповідно до приписів Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 на підставі спільних протокольних рішень; частина наданих послуг за договором на суму 31 602 526, 90 грн - за рахунок коштів отриманих відповідно до приписів Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256.

Отже, частина взаєморозрахунків за придбаний природний газ була здійснена не власними коштами відповідача, а через процедуру встановлену постановами Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та від 04.03.2002 № 256, якою передбачено, що пільги та субсидії не є коштами суб`єкта господарювання та автоматично перераховуються із спеціальних рахунків, у випадку їх надходження, на рахунки позивача.

Крім цього, матеріали справи не містять, а позивачем не наведено, доказів на підтвердження наявності суми боргу, яка була б несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів, а наведений позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат не відповідає встановленим обставинам справи.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 2 330 151, 43 пені, 1 617 554, 14 грн 3% річних та 5 704 976, 14 грн інфляційних втрат.

Заява відповідача про розміру зменшення штрафних санкцій судом не розглядається, оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та відмову в задоволенні позову, з підстав викладених вище.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 13.12.2019.

Суддя Я.А.Карабань