ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"27" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1221/19

Господарський суд Одеської області у складі: головуючий суддя Волков Р.В.,

суддя Літвінов С.В., Гут С.Ф.,

при секретарі судового засідання Кришталі Д.І.,

розглядаючи справу №916/1221/19

за позовом: Моторного (транспортного) страхового бюро України,

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ,

про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу 65832,18 грн,

Представники сторін:

Від позивача - І.Ю. Купар;

Від відповідача - Б.С. Буяк;

Від третьої особи не з`явився.

ВСТАНОВИВ:
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу 65832,18 грн.

Ухвалою від 06.05.2019 позовну заяву було залишено без руху, 13.05.2019 до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 20.05.2019 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , підготовче засідання призначено на 12.06.2019.

12.06.2019 відкладено судове засідання на 02.07.2019.

01.07.2019 від представника в/ч НОМЕР_1 надійшло клопотання про перенесення судового розгляду справи у зв`язку з вибуттям для навчання на курсах підвищення кваліфікації.

02.07.2019 відкладено судове засідання на 01.08.2019.

09.07.2019 від відповідача надійшов відзив на позов.

22.07.2019 МТСБУ було подано заперечення на відзив.

01.08.2019 військовою частиною подано заперечення.

01.08.2019 війсковою частиною подано клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи.

01.08.2019 у судовому засіданні представник позивача заперечував щодо клопотання про призначення експертизи. Судове засідання відкладено на 21.08.2019.

20.08.2019 від представника позивача надійшло заперечення на клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

21.08.2019 від третьої особи ОСОБА_1 надійшло клопотання про ознайомлення та зняття копій. 21.08.2019 ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами справи.

21.08.2019 від третьої особи надійшло клопотання про повернення розгляду справи у підготовче провадження для надання пояснень.

21.08.2019 від ОСОБА_1 також надійшло клопотання про перенесення судового розгляду справи, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

21.08.2019 представник позивача заперечував щодо повернення до розгляду справи у підготовче засідання. Оголошено перерву в судовому засіданні до 02.09.2019.

02.09.2019 призначено розгляд справи до колегіального розгляду.

03.09.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя Волков Р.В., суддя Літвінов С.В., суддя Гут С.Ф. прийнято справу до розгляду. Підготовче засідання призначено на 24.09.2019.

28.08.2019 від третьої особи надійшли пояснення щодо позовної заяви.

24.09.2019 від відповідача надійшов відзив на позов.

Судове засідання, призначене на 24.09.2019, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Літвінова С.В. у відпустці.

30.09.2019 ухвалою суду призначено судове засідання на 21.10.2019.

10.10.2019 від відповідача надійшло заперечення на відзив.

21.10.2019 відповідачем подано заперечення.

21.10.2019продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 07.11.2019.

28.10.2019 від третьої особи надійшли пояснення щодо позовної заяви.

07.11.2019 клопотання про призначення експертизи залишено без задоволення, закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 27.11.2019.

27.11.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позову зазначено, що 22.10.2015 з вини водія ОСОБА_1 сталась ДТП, цивільно-правова відповідальність водія не була застрахована. В результаті ДТП пошкоджено два автомобілі. МТСБУ здійснив виплату страхового відшкодування, а також оплатив проведення оцінки, що становить загальну суму 65832,18 грн. Власником транспортного засобу є відповідач. Вказує, що має альтернативне право позову до водія або до власника. При цьому, якщо водій перебував у трудових/службових відносинах із власником, це додатково надає право вимагати відшкодування. 21.03.2019 позивач звертався до ОСОБА_1 щодо відшкодування, одна відповіді не отримано.

У відзиві зазначено про застосування строку позовної давності у три роки, зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, вказано, зокрема, що право щодо регресного зобов`язання по стягненню суми 16253,21 грн. (регламентна виплата по автомобілю Skoda) та 520,00 грн. витрат за послуги експерта втрачено у зв`язку зі спливом позовної давності.

Крім того, посилається на невірність розрахунку розміру суми 48210,97 грн., зазначає, що від оцінювача/експерта вимагають як мінімум трьох джерел інформації про ціну на авто. У даному випадку використовувався один довідник «Бюлетень автотоварознавця», що приводить до висновку про необ`єктивність оцінки авто та відповідно усіх оціночних показників. Незрозуміло, чому враховувались оригінальні нові деталі. Просив поновити строк для подачі відзиву, застосувати наслідки спливу позовної давності, в задоволенні вимог в частині регламентної виплати по ТЗ Mitsubishi відмовити у зв`язку із необ`єктивністю в оцінці даної виплати.

У запереченні на відзив позивач вказує, що шкодою є матеріальний збиток, заподіяний внаслідок ДТП 22.10.2015, загальний матеріальний збиток спричинений одним моментом, коли сталось ДТП, складається із регламентних виплат та вимушених витрат, пов`язаних із розглядом таких справ. Оскільки виплата відшкодування у розмірі 16253,21 є частиною збитку, спричиненого у момент ДТП, виплата суми 48210,97 грн. є другою частиною відшкодування, і вчиненням такої дії є перериванням строку позовної давності у розумінні ст. 264 ЦК України.

Щодо правильності встановлення розміру збитку вказує, що було виготовлено звіт про оцінку, а відповідач не був обмежений у процесуальному праві клопотати про судову експертизу, однак, правом не скористався.

У запереченні військова частина щодо позовної давності вказує, що, враховуючи особливості зобов`язання, необхідно брати до уваги саме дату, з якою пов`язано саме початок першого регресного зобов`язання (21.03.2016). Виплати було проведено на підставі різних звітів, тому ніяким чином це неможливо класифікувати як єдиний обов`язок по відшкодуванню.

Щодо розрахунку суми у розмірі 48210,97 грн. зазначає, що скористатись правом клопотати про судову авто-товарознавчу експертизу відповідач не мав можливості з поважних причин: відрядження на навчання та неможливість бути присутнім у судовому засіданні.

У своїх поясненнях третя особа вказує, що станом на 22.10.2015 дійсно проходив службу у військовій частині (польова пошта), 22.10.2015 спричинив ДТП. Вказує, що висновки експертів, надані позивачем, не відповідають вимогам ст. 101 ГПК України, оскільки експерти не попереджені про кримінальну відповідальність. Зазначає, що позивач має довести розмір шкоди належними доказами. Крім того, вказує, що позивачем було пропущено строки позовної давності, просив провести розгляд справи за його відсутності.

У відзиві на позов від 24.09.2019 відповідач вказує на невірності розрахунку розміру суми регламентної виплати по ТЗ «Mitsubishi», оскільки звіт не відповідає вимогам законодавства, не дотримано вимог ст. 101 ГПК України. Просить визнати звіти такими, що не відповідають вимогам закону.

Зазначає, що основним підходом до визначення ринкової вартості ТЗ є порівняльний. З висновку не вбачається, яким чином експертом встановлена середньостатистична ціна аналогічного ТЗ, які саме автомобілі порівнювалися, чи мали вони подібні характеристики, комплектність, автомобілі з первинного чи вторинного ринку, який рік випуску. Для більш об`єктивного висновку щодо ціни на ТЗ необхідне використання як мінімум трьох джерел інформації про ціну на авто (довідник «Бюлетень автотоварознавця», онлайн-платформа «Карверт» та їх аналоги). В цьому випадку використовувався один довідник «Бюлетень автотоварознавця», що приводить до висновку про необ`єктивність оцінки. Враховуючи особливість обліку ремонтних операцій в використовуваному оцінювачем калькуляційному продукті, зауважує, що у звіті згідно з програмою взагалі відсутній пункт «ЕТ-Emeum Teilweise» про часткову заміну.

Знову наголошує на застосуванні строків позовної давності.

У запереченні на відзив від 10.10.2019 вказує, щ відповідно до п.41.1. ст. 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Крім того, відповідно до ст. 22 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Вважає, що шкодою є матеріальний збиток, спричинений одним єдиним моментом, коли сталось ДТП, і складається із матеріального збитку, спричиненого пошкодженням двох ТЗ, а також вимушеними витратами, пов`язаними із розглядом таких регламентних справ. Посилається на ст. 264 ЦК України, відповідно до якої перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Вважає вчинення виплати у розмірі 48210,97 перериванням строку позовної давності про виплатам стосовно відшкодування матеріального збитку.

Зазначає, що звіт про оцінку був виготовлений відповідно до вимог законодавства, а ОСОБА_1 був повідомлений про дату та час огляду пошкодженого автомобіля, оскільки ОСОБА_1 був військовослужбовцем відповідача, відповідач не має підстав вважати, що його не було запрошено на огляд.

У запереченні відповідача від 21.10.2019 знову наголошено на невідповідності звіту вимогам ст. 101 ГПК України.

У поясненнях від 28.10.2019 щодо позовної заяви третя особа вказує, що звіт не відповідає вимогам ст. 101 ГПК України, повторює доводи щодо позовної давності, надані раніше.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Предметом доказування у даній справі є встановлення розміру витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, встановлення підстав для відшкодування в порядку регресу витрат шляхом стягнення їх з відповідача. У випадку встановлення правових підстав для відшкодування, встановлення наявності підстав для застосування строків позовної давності до позовних вимог.

22.10.2015 року о 12 год. 05 хв. в м. Одеса на 243 км. автодороги Одеса-Мелітополь сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/28646/15-ц від 20.01.2016 встановлено, що водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем «Урал 4320», д/н НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який в свою чергу допустив зіткнення з автомобілем «SKODA Octavia», д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , який по інерції допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 11183», д/н НОМЕР_5 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 визнає вказані обставини у повному обсязі, відповідачем обставини ДТП також не зеперечуються.

Довідкою №77252900 про ДТП (видана 2 ротою 4 батальйону УПС МВС в м. Одеса) встановлено, що транспортний засіб УРАЛ, 4320, яким керував ОСОБА_1 , належить військовій частині НОМЕР_1 .

04.11.2015 МТСБУ було направлено запит за вих.№ 3/1-05/33871 до ОСОБА_1 щодо повідомлення про наявність чинного на дату ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного на ТЗ, а також просили надати інформацію про вже здійснені розрахунки з учасниками ДТП (автомобіль Mitsubishi).

02.12.2015 МТСБУ було направлено запит за вих.№ 3/1-05/33780 до військової частини щодо повідомлення про наявність чинного на дату ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного на ТЗ, а також просили надати інформацію про вже здійснені розрахунки з учасниками ДТП (автомобіль Skoda).

02.12.2012 МТСБУ було також направлено запит за вих.№ 3/1-05/33781 до ОСОБА_1 щодо повідомлення про наявність чинного на дату ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного на ТЗ, а також просили надати інформацію про вже здійснені розрахунки з учасниками ДТП (автомобіль Skoda).

23.04.2019 МТСБУ було направлено запит до Міноборони України (а.с.78-79) про надання інформації, в якій військовій частині проходив службу ОСОБА_1 станом на момент ДТП, у разі розформування просили надати інформацію про правонаступника, просили також надати інформацію стосовно власника автомобіля «Урал 4320», д/н НОМЕР_6 на момент ДТП, усю відому інформацію про військову частину, в оперативному управлінні якої знаходився ТЗ.

23.04.2019 МТСБУ було направлено запит також до Головного управління Військової служби правопорядку ЗСУ (а.с. 80-81) щодо надання інформації про власника /володільця ТЗ, військову частину, в оперативному управлінні якої знаходився ТЗ.

10.05.2019 МТСБУ було отримано відповідь від начальника служби безпеки дорожнього руху Командування Повітряних Сил ЗСУ (а.с.89), в якій вказано, що станом на момент ДТП старший солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , станом на 22.10.2015 автомобіль УРАЛ 4320, номерний знак НОМЕР_7 належав, зареєстрований та знаходиться на обліку у військовій частині НОМЕР_1 , в оперативному управоіння (підпорядкуванні іншої в/ч) станом на 22.10.2015 ТЗ не знаходився.

Довідкою №77252900 про ДТП (видана 2 ротою 4 батальйону УПС МВС в м. Одеса) за результатами зовнішнього огляду встановлено, що автомобіль «Mitsubishi», д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження задньої лівої частини, задньої правої частини, задньої центральної частини, передньої центральної частини автомобіля.

Право власності ОСОБА_4 на ТЗ підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ (а.с.51).

Довідкою від 22.10.2015 (а.с. 56), виданою інспектором патрульної служби МВС у м. Одесі, зазначено, що автомобіль «Mitsubishi», д/н НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження (мовою оригіналу): «кришка багажнику, задній бампер, ліві праві крилья, стекло багажнику, передній бампер, капот».

ОСОБА_4 надав повідомлення про ДТП до МТСБУ 30.10.2015 (вх.№28812).

ОСОБА_4 , який також є власником автомобілю, було подано заяву про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП (вх.№ МТСБУ 4549 від 15.02.2016).

04.11.2015 МТСБУ за вих.№3/1-05/30785 було надано доручення на виконання робіт ТОВ Експерт Сервіс Авто (а.с. 70):

- провести огляд ТЗ із фотографічною фіксацією; - скласти протокол огляду; -надати фотографії на електронному носії;

- визначити: -ринкову вартість ТЗ на момент ДТП; -вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість; - коефіцієнт фізичного зносу складників; - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників.

До матеріалів справи надано копію Звіту №13-11/1 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mitsubishi Colt, д/н НОМЕР_3 (а.с. 57-69). Звіт завершений 24.11.2015. За результатами звіту встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 48210,97 грн.

01.12.2015 ТОВ «Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто» було виставлено рахунок-фактуру №871 на суму 848,00 грн. за складання протоколу, визначення розміру шкоди, виклик заінтересованих сторін, виїзд до мясця огляду ТЗ (а.с.71). Сторонами було підписано Акт виконаних робіт (а.с.72) на вказану суму.

26.01.2016 МТСБУ було сплачено 848,00 грн. за послуги аварійного комісара згідно з рахунком №871, що підтверджується платіжним дорученням №871рв (а.с. 74).

18.03.2016 МТСБУ було видано наказ №2144 сплатити ОСОБА_2 48210,97 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП.

Виплата вказаної суми підтверджується платіжним дорученням №2144рв від 10.05.2016 (а.с.77).

21.03.2016 МТСБУ за вих. №3/1-05/7724 було направлено лист до ОСОБА_1 стосовно погашення витрат на збір документів, визначення розміру шкоди та регламентну виплату за результатом пошкодження автомобіля SKODA Octavia, д/н НОМЕР_4 у розмірі 16773,21 грн.

Довідкою №77252900 про ДТП (видана 2 ротою 4 батальйону УПС МВС в м. Одеса) визначено, що автомобіль «SKODA Octavia», д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження задньої центральної частини, передньої центральної частини автомобіля.

Довідкою від 22.10.2015, виданою інспектором патрульної служби МВС у м. Одесі, зазначено, що автомобіль «SKODA Octavia», д/н НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження: задній бампер, передній бампер, декоративна решітка переднього бамперу, рамка номерного знаку та сам номерний знак.

ОСОБА_3 надав повідомлення про ДТП до МТСБУ 02.11.2015 (вх.№29162). ОСОБА_5 , яка є власником автомобілю (про що зазначено у довідці №77252900), було подано заяву про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП (вх.№ МТСБУ 31690 від 25.11.2015).

Право власності ОСОБА_5 на ТЗ підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ (а.с.21).

04.11.2015 МТСБУ за вих.№3/1-05/30849 було надано доручення на виконання робіт ТОВ Експерт Сервіс Авто (а.с. 42):

- провести огляд ТЗ із фотографічною фіксацією; - скласти протокол огляду; -надати фотографії на електронному носії;

- визначити: -ринкову вартість ТЗ на момент ДТП; -вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість; - коефіцієнт фізичного зносу складників; - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників.

До матеріалів справи надано копію Звіту №236/15 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля SKODA Octavia, д/н НОМЕР_4 , пошкодженого в результаті ДТП (а.с.29-41), звіт завершений 17.11.2015. За результатами звіту встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 16235,21 грн.

20.12.2015 ТОВ «Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто» було виставлено рахунок-фактуру №985 на суму 520,00 грн. за складання протоколу та визначення розміру шкоди (а.с.43). Сторонами було підписано Акт виконаних робіт (а.с.44) на вказану суму.

27.01.2016 МТСБУ було сплачено 520,00 грн. за послуги аварійного комісара згідно з рахунком №985, що підтверджується платіжним дорученням №985ра (а.с. 45).

18.03.2016 МТСБУ було видано наказ №2165 сплатити ОСОБА_5 16235,21 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП.

Виплата вказаної суми підтверджується платіжним дорученням №2165ра від 21.03.2016 (а.с.50).

21.03.2016 МТСБУ за вих. №3/1-05/7724 було направлено лист до ОСОБА_1 стосовно погашення витрат на збір документів, визначення розміру шкоди та регламентну виплату за результатом пошкодження автомобіля SKODA Octavia, д/н НОМЕР_4 у розмірі 16773,21 грн.

Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п.а ч. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування:

- ОСОБА_5 у розмірі 16235,21 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (платіжне доручення №2165ра від 21.03.2016);

- ОСОБА_2 48210,97 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (платіжне доручення №2144рв від 10.05.2016).

Відповідно до п. 39.1 ст.39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п. 39.2.1 ст.39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідач не належить до виключень, передбачених п. 13.1 ст. 13 Закону.

За загальними правилом ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з нормою ч. 1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст.1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки .

Згідно з ч. 2 ст.1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1ст.1172 ЦК України та ч. 2 ст.1187 ЦК України.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки (зазначене відповідає позиції ВС, викладеній у Постанові від 05.05.2018 по справі №910/14685/17).

Належність транспортного засобу, автомобілю УРАЛ 4320 (номерний знак НОМЕР_2 ) військовій частині НОМЕР_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідками про ДТП, відповіддю військової частини НОМЕР_8 (а.с.89), не заперечується сторонами.

Позивач стверджує, а відповідачем не заперечується, що транспортний засіб, яким заподіяно шкоду, не є забезпеченим, тобто власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Вказане підтверджується, зокрема, довідкою про ДТП №77252900, а також відомостями з відкритих реєстрів МТСБУ.

Крім того, відповідно до п.40.3 ст. 40 Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.

Відповідно до положень ст. 34 Закону 34.1. страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Судом встановлено, що позивачем понесено витрати на послуги аварійних комісарів. Так, 27.01.2016 МТСБУ було сплачено 520,00 грн. за послуги аварійного комісара згідно з рахунком №985, що підтверджується платіжним дорученням №985ра (а.с. 45); 26.01.2016 МТСБУ було сплачено 848,00 грн. за послуги аварійного комісара згідно з рахунком №871, що підтверджується платіжним дорученням №871рв (а.с. 74).

Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Таким чином, суд вбачає підстави для стягнення сум страхового відшкодування, а також витрат, пов`язаних із встановленням розміру збитків.

Щодо розміру, заявленого позивачем до стягнення, суд зазначає наступне.
Відповідач наголошує на тому, що розрахунок суми у розмірі 48210,97 грн. розрахований невірно, так від оцінювача/експерта вимагають як мінімум трьох джерел інформації про ціну на авто. У даному випадку використовувався один довідник «Бюлетень автотоварознавця», що приводить до висновку про необ`єктивність оцінки авто та відповідно усіх оціночних показників. Незрозуміло, чому враховувались оригінальні нові деталі. Просив поновити строк для подачі відзиву, застосувати наслідки спливу позовної давності, в задоволенні вимог в частині регламентної виплати по ТЗ Mitsubishi відмовити у зв`язку із необ`єктивністю в оцінці даної виплати.

Відповідач та третя особа вказують, що висновки експертів, надані позивачем, не відповідають вимогам ст. 101 ГПК України, оскільки експерти не попереджені про кримінальну відповідальність.

Відповідач зазначає, що основним підходом до визначення ринкової вартості ТЗ є порівняльний. З висновку не вбачається, яким чином експертом встановлена середньостатистична ціна аналогічного ТЗ, які саме автомобілі порівнювалися, чи мали вони подібні характеристики, комплектність, автомобілі з первинного чи вторинного ринку, який рік випуску. Для більш об`єктивного висновку щодо ціни на ТЗ необхідне використання як мінімум трьох джерел інформації про ціну на авто (довідник «Бюлетень автотоварознавця», онлайн-платформа «Карверт» та їх аналоги). В цьому випадку використовувався один довідник «Бюлетень автотоварознавця», що приводить до висновку про необ`єктивність оцінки. Враховуючи особливість обліку ремонтних операцій в використовуваному оцінювачем калькуляційному продукті, зауважує, що у звіті згідно з програмою взагалі відсутній пункт «ЕТ-Emeum Teilweise» про часткову заміну.

Щодо цього суд вказує, що надані для підтвердження розміру матеріального збитку докази є звітами про оцінку вартості матеріального збитку, який здійснений у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» особами, які мають сертифікати суб`єктів оціночної діяльності та у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика). Зазначені звіти не є висновками експертизи, а тому і не мають відповідати вимогам ст. 101 ГПК України та інших нормативно-правових актів, якими встановлюються вимоги до висновку експерта, зокрема, про попередження про кримінальну відповідальність.

Тому судом відхиляються вказані заперечення відповідача та третьої особи щодо неналежності доказів, поданих позивачем.

Щодо порівняльного підходу до визначення вартості ТЗ суд вказує, що при проведенні оцінки збитку, завданого ТЗ Mitsubishi, було застосовано порівняльний підхід, використано довідник «Бюлетень автотоварознавця» та відповідно до п.п. 7.12.1, 7.12.2 Методики (використання відповідних вартісних даних аналогічних КТЗ, фактори підбору аналога) прийнято для подальших розрахунків автомобіль Mitsubishi Colt 1.3i 3dr (СJ0), орієнтовна середня ціна купівлі складає 4010,00 доларів США або 91897,17 грн. на 13.11.2015 (дата оцінки).

Положення Методики не містять вимог щодо використання якнайменше 3 джерел інформації, як заявляє відповідач, натомість відповідно до п.7.4 Методики визначення середньої ринкової ціни базується на довідкових цінових даних продажу ср на ідентичне (аналогічне) КТЗ. Згідно з п. 7.12 Методики для визначення вартості КТЗ, його складників, а також для складання калькуляції відновлювального ремонту у виняткових випадках (за відсутності необхідних довідкових даних) допускається використання відповідних вартісних даних аналогічних КТЗ. Відповідно до п.7.12.2 для підбору аналога перевагу слід надавати транспортним засобам того самого виробника (країни-виробника). Рік виготовлення аналога повинен відрізнятися від року виготовлення оцінюваного КТЗ не більше ніж на 5 років. Аналог уважається підібраним, якщо відхилення факторів за кожною порівнюваною характеристикою, яка має числовий вираз, не перевищує ± 5 %. Інші функціональні характеристики повинні збігатися. Якщо відхилення поодиноких факторів за порівнюваними характеристиками, які мають числове вираження, перевищує ± 5 %, довідкова ціна приймається як середнє арифметичне значення декількох найбільш близьких аналогів.

Із зазначеного вбачається, що допустимим є підбір навіть одного аналога, при цьому Методика не містить вимог щодо використання якнайменш трьох джерел інформації.

Крім того, відповідно до п.3.1. Методики для визначення вартості за порівняльним підходом використовуються статистично усереднені цінові дані КТЗ, які були відчужені в Україні, за умов, що вони відповідають змісту поняття "ринкова вартість", зокрема ґрунтуються на даних ринку КТЗ і зведені в довідниках, до яких висуваються вимоги щодо науковості, об`єктивності, об`ємності інформації.

Посилання на оригінальність використаних для розрахунку запчастин з протиставленням тому, що на станціях технічного обслуговування використовують також запчастини, які були у використанні, та неоригінальні запчастини, не підтверджує некоректність оцінки.

Так, відповідно до п.п. 8.5.10, 8.5.11 Методики дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. До оригінальних складових частин належать:

складові, які поставляє виробник КТЗ до своєї сервісної мережі пунктів технічного обслуговування та гарантійного ремонту або уповноважених ним суб`єктів підприємницької діяльності;

складові, які поставляє виробник складових частин виробнику КТЗ, який їх продає, зокрема своїм дистриб`юторам;

складові, які не поставляють відповідному виробнику КТЗ, проте виготовляють згідно з технічними умовами і виробничими стандартами виробника КТЗ.

Більше того, Методикою визначено, що пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні.

З урахуванням вказаного, суд прийшов до висновку про недоцільність призначення судової експертизи, оскільки матеріали справи містять докази, які дозволяють встановити обставини, які мають значення у справі.

Також, судом враховано, що ДТП відбулося наприкінці 2015 року, матеріали справи не містять інформації щодо того, де можуть знаходитись автотранспортні засоби, оцінка яких проводилась у 2015 році, та для експертизи яких наразі може виникнути необхідність у їх фізичному огляді. При цьому, проведення експертизи за матеріалами справи, які містять фотографії транспортних засобів, вбачається не більш об`єктивним, аніж наявна у матеріалах справи оцінка.

З урахуванням вказаного, суд вважає встановлений розмір майнової шкоди, яка підлягає стягненню, обгрунтованим.

Щодо застосування позовної давності суд вказує наступне.

Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, у запереченні на відзив позивач вказує, що шкодою є матеріальний збиток, заподіяний внаслідок ДТП 22.10.2015, а тому загальний матеріальний збиток спричинений одним моментом, коли сталось ДТП, та складається із регламентних виплат та вимушених витрат, пов`язаних із розглядом таких справ. Оскільки виплата відшкодування у розмірі 16253,21 є частиною збитку, спричиненого у момент ДТП, виплата суми 48210,97 грн. є другою частиною відшкодування, і вчиненням такої дії є перериванням строку позовної давності у розумінні ст. 264 ЦК України.

Суд зазначає, що деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні.

Отже, з урахуванням зазначеного та з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні) (зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові ВС від 13.11.2019 по справі 202/4716/15-ц).

При цьому, виникнення права вимагати відшкодування збитків безпосередньо пов`язане з моментом їх понесення, а не з останньою частиною виплати, яку спричинила єдина подія. У протилежному випадку позовну давність необхідно було б вираховувати від дати спричинення таких збитків взагалі, тобто від дати ДТП.

Понесення витрат позивачем здійснюється у момент зменшення власного майна з метою відшкодування нанесеної шкоди. Таким чином, кожний платіж, здійснений з метою відшкодування шкоди, нанесеної транспортним засобом, є окремим моментом настання права регресної вимоги МТСБУ.

Так, відповідно до п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Отже, системний аналіз зазначеного законодавства дозволяє встановити, що момент оплати страхового відшкодування, як і понесення витрат, спрямованих на встановлення розміру страхового відшкодування, є окремою підставою для регресного позову, а тому з кожного окремого моменту понесення таких витрат починається відлік строку позовної давності.

У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.08.2019 зі справи № 911/3681/17 аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами довідалася та могла довідатися у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц

ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Позовну заяву було подано засобами поштового зв`язку 23.04.2019, про що свідчить поштовий штемпель на конверті.

Переривання строку позовної давності у даному випадку не може бути застосованим, оскільки відповідно до вимог ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

У даному випадку, як вже зазначено вище, в момент здійснення регламентної виплати первісне зобов`язання МТСБУ припиняється належним виконанням, що спричиняє момент виникнення права вимоги, тому вказана виплата не є перериванням позовної давності, а є моментом виникнення нового права вимоги.

Так до моменту конкретної виплати між МТСБУ та власником транспортного засобу правовідносини, які спричиняють право регресної вимоги відсутні, а тому переривання строку позовної давності неможливе.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про застосування строків позовної давності за заявою відповідача до вимог про стягнення регламентної виплати у розмірі 16253,21 грн., яка була здійснена 21.03.2016 ОСОБА_5 , оплати у розмірі 848,00 грн. 26.01.2016, здійсненої МТСБУ за послуги аварійного комісара; оплати у розмірі 520,00 грн. 27.01.2016.

Вимога про відшкодування 48210,97 грн. відшкодування подана у межах строку позовної давності, а тому підлягає відшкодуванню.

Решта доводів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 11, 256, 257, 261, 599, 1166, 1172, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 13, 34, 38, 39, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.п. 3.1, 7.12.2, 8.5.10, 8.5.11 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, ст. ст. 4, 5, 74, 101, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу 65832,18 грн., - задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 48210,97 грн. відшкодування, 1406,81 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 27.11.2019. У зв`язку із перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному з 09.12.2019 по 16.12.2019 повний текст рішення складений та підписаний 17 грудня 2019 р.

Головуючий суддя Р.В. Волков

Суддя С.В. Літвінов

Суддя С.Ф. Гут