ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2019 р. м. Київ Справа№ 910/11994/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 14.11.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 (повний текст складено 21.03.2019)

у справі №910/11994/18 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр"

про розірвання договору поставки № 1869 від 01.02.2018, стягнення 591 379,39 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест"

про стягнення штрафних санкцій у сумі 193 144, 40 грн.

В судовому засіданні 14.11.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" про розірвання договору поставки № 1869 від 01.02.2018, стягнення за цим договором попередньої оплати, відсотків за користування чужими грошовими коштами та матеріальних втрат у сумі 591 473,44 грн.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 1869 від 01.02.2018 в частині своєчасної поставки обумовленого сторонами товару (сендвіч-панелей за специфікацією № 1) на загальну суму 743 144,40 грн. Оскільки товар не був поставлений позивачу, що є істотним порушенням господарського зобов`язання, ТОВ "Рось-Будінвест" позбавилось того, на що воно розраховувало при укладанні договору, відтак, договір поставки має бути розірваний, а попередня оплата - повернута позивачу.

До початку розгляду справи по суті позивач зменшив позовні вимоги (заява від 05.11.2018), в частині розміру суми, заявленої до стягнення, просив стягнути попередню оплату у розмірі 550 000,00 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 37 991,39 грн. та 3 % річних у сумі 3 388,00 грн., а всього - 591 379,39 грн. У інший частині позовні вимоги залишились незмінними. Вказана заява була подана із додержанням вимог ст. 46 ГПК України, а тому прийнята судом до розгляду.

Також у підготовчому засіданні позивачем була подана заява про збільшення позовних вимог (заява від 21.11.2018), відповідно до якої, окрім, вже заявлених вимог, позивач просив встановити нікчемність пунктів 7.2, 7.3 договору поставки № 1869 від 01.02.2018 на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України та ст. 207 ГК України, яка не була прийнята до розгляду судом першої інстанції.

До початку розгляду справи по суті ТОВ "Арсенал-Центр" подано зустрічну позовну заяву з вимогами до ТОВ "Рось-Будінвест" про стягнення 193 144,40 грн. штрафних санкцій за договором поставки № 1869 від 01.02.2018.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що відповідач (ТОВ "Рось-Будінвест") безпідставно та в односторонньому порядку відмовився від прийняття товару, про готовність якого постачальник (ТОВ "Арсенал-Центр") повідомив у визначені договором строки та спосіб. За таке порушення господарського зобов`язання покупець має сплатити постачальнику (ТОВ "Арсенал-Центр") передбачені договором штрафні санкції у розмірі 100 % від вартості товару, що становить 743 144,40 грн. При цьому здійснена покупцем попередня оплата вартості товару у сумі 550 000,00 грн. була зарахована ТОВ "Арсенал-Центр" в рахунок погашення частини таких штрафних санкцій, а тому відповідач за зустрічним позовом має доплатити постачальнику 193 144,40 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 у справі №910/11994/18 первісний позов задоволено частково.

Розірвано договір поставки № 1869 від 01.02.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рось-Будінвест 550 000,00 грн. попередньої оплати, 10 012,00 грн. судового збору. В іншій частині вимог первісного позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач за первісним позовом 09.04.2019 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в первісному позові та задоволення зустрічного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що факсимільне повідомлення від 05.04.2018, яке було направлено на номер телефону НОМЕР_2, в якому міститься інформація щодо суми остаточної оплати, яка становить 193 144,40 грн. та зауваження щодо оплати за зберігання виготовленого товару на складі більше 48 годин, починаючи з дати виготовлення, повністю підтверджує виконання своїх зобов`язань щодо відправлення повідомлення про виготовлення товару.

Апелянт вказує, що судом не було надано належної оцінки відповіді ТОВ "Арсенал-Центр" № 195 від 08.06.2018, у зв`язку з чим виникла підстава у наданні ТОВ "Рось-Будінвест" їх екземпляру договору.

Скаржник зауважує, що ТОВ "Арсенал-Центр" були надані всі наявні виробничі документи та фотографії, які підтверджують факт виготовлення товару та наявність його на складі за адресою: м. Біла Церква, Сквирське шосе, 192 В.

Крім того, апелянт просить долучити до матеріалів справи нові докази, а саме лист ПрАТ "Київстар" №/03/03/02 від 08.01.2019 на адвокатський запит Солдаткіна О.С. на підтвердження факту зв`язку з клієнтом задля забезпечення повного розрахунку з його боку.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача за первісним позовом заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просить її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Крім того, були подані пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, до яких були додані додаткові докази, а саме копії виписок з банку, копія додаткової угоди до договору поставки, копії договорів поставки, копії видаткових накладних та платіжних доручень, копія договору підряду, копія локального кошторису, копії актів приймання виконаних будівельних робіт, копії актів звіряння, переписка з ТОВ "Лантан Інжинірінг".

ТОВ "Арсенал-Центр" подано заперечення щодо приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, долучених позивачем до пояснень до відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач звернувся до суду із клопотанням про продовження строку для подачі та їх долучення, зазначав про причини неможливості подання таких доказів раніше.

Вказане клопотання колегією суддів відхиляється з причин того, що зазначені документи існували на момент розгляду справи в суді першої інстанції і не були подані суду на підтвердження своїх вимог у визначені ГПК України строки.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом 16.04.2019 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019, у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі №910/11994/18 апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом залишено без руху, з огляду на неподання документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі №910/11994/18 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 23.05.2019.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019, у зв`язку з перебуванням судді Іоннікової І.А. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 у справі №910/11994/18 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 27.06.2019.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції розгляд справи відкладався, у справі оголошувалась перерва, останній раз на 14.11.2019.

Явка представників сторін

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні апеляційної інстанції 14.11.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в первісному позові та задоволення зустрічного позову.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні апеляційної інстанції 14.11.2019 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

30.01.2018 між ТОВ "Рось-Будінвест" (постачальник) та ТОВ "Лантан Інжинирінг" (покупець) був укладений договір поставки № 1 (далі - договір № 1 від 30.01.2018). Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується поставити у передбачені договором строки, а покупець прийняти та оплатити згідно з умовами цього договору товар, зазначений у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1 договору).

З метою виконання вказаного договору, 01.02.2018 ТОВ "Рось-Будінвест" (покупець) уклало з ТОВ "Арсенал-Центр" (постачальник) договір поставки № 1869 (далі - договір поставки). Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується виготовити та поставити у передбачені договором строки, а покупець прийняти та оплатити згідно з умовами цього договору товар, зазначений у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1 договору). Найменування, кількість, асортимент, розмір та колір товару зазначаються у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору).

Розділом 3 договору сторони визначили ціну договору та порядок розрахунків за товар. Так, ціна договору становить суму усіх специфікацій даного договору (п. 3.1 договору). Розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 3.2 договору).

Форма оплати за виготовлений товар - 100 % передплата (п. 3.3 договору). Покупець здійснює оплату на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури (направленого факсимільним повідомленням). Покупець зобов`язаний оплатити рахунок-фактуру у розмірі не менше 50 % від загальної суми договору протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури (п. 3.3.1 договору). А після отримання повідомлення про виготовлений товар, покупець зобов`язаний провести остаточний рахунок - не більше, ніж 50 % від загальної суми, зазначеної у рахунку-фактурі протягом 3 банківських днів (п. 3.3.2 договору).

Розділом 4 договору сторони узгодили порядок та строки поставки. Відповідно до п. 4.1 договору постачальник після виготовлення товару письмово повідомляє про це покупця шляхом направлення йому факсимільного повідомлення. Строк поставки кожної окремої партії товару визначається за домовленістю сторін (п. 4.4.1 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору покупець зобов`язаний прийняти замовлений та виготовлений постачальником товар протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення про виготовлення товару.

Згідно з п. 5.1 договору поставка здійснюється відповідно до Міжнародних правил "Інкотермс-2010". При цьому умови поставки кожної окремої партії товару визначаються за домовленістю сторін та зазначаються у специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору.

Товар вважається переданим у власність покупця за кількістю і якістю та таким, що відповідає всім вимогам, встановленим до якості товару, після підписання уповноваженими особами постачальника та покупця накладних, оформлених належним чином (п. 5.3 договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2018, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1 договору).

У матеріалах справи міститься специфікація № 1 до договору поставки, якою сторони узгодили перелік товару та його вартість, а саме - сендвіч-панелі покрівельної та стінової мінвати, загальною вартістю 743 144,40 грн.

У вказаній специфікації сторони також погодили термін поставки товару, а саме - не більше 60 робочих днів з моменту зарахування покупцем коштів у розмірі не менше 50 % від загальної суми рахунку-фактури, а також умови поставки - за адресою складу постачальника ("EXW"): Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 192-В.

Судом встановлено, що покупець - ТОВ "Рось-Будінвест" відповідно до умов договору поставки, на підставі наданого ТОВ "Арсенал-Центр" (продавцем) рахунку № BLC015101 від 02.02.2018, здійснив часткову оплату вартості товару 06.02.2018 та 10.05.2018 на користь продавця у сумі 400 000,00 грн. та 150 000,00 грн. (що склало 550 000,00 грн., тобто 74,01 % від загальної суми товару та підтверджується банківськими виписками, наявними у матеріалах справи).

Іншу частину суми вартості товару - 193 144,40 грн. ТОВ "Рось-Будінвест" за умовами договору повинно було перерахувати на рахунок ТОВ "Арсенал-Центр" протягом 3 банківських днів після отримання від продавця повідомлення про готовність товару, яке направляється покупцю факсимільним зв`язком (п. 4.1 договору).

Судом першої інстанції встановлено, що за умовами договору поставки (та специфікації № 1) строк поставки (отримання покупцем товару на складі ТОВ "Арсенал-Центр"), з урахуванням строку та розміру першого етапу попередньої оплати (не більше 60 робочих днів з моменту зарахування покупцем не менше 50 % суми товару), а також з урахуванням вихідних та святкових днів, закінчувався 08.05.2018.

Водночас, із наявних матеріалів справи вбачається та учасниками процесу не заперечується, що у вказаний строк товар позивачем (за первісним позовом) отриманий не був, так само він залишився непоставленим на час розгляду справи.

З пояснень представника відповідача за первісним позовом (постачальник) вбачається, що поставка товару не відбулась у зв`язку із неповною сплатою покупцем вартості його передплати (100 %), як передбачалось п. 3.3 договору поставки у формі авансу.

Дослідивши умови договору поставки в цій частині (з урахуванням специфікації № 1), судом першої інстанції встановлено, що вартість товару сплачується покупцем до отримання (поставки) товару шляхом внесення 100 % передплати, проте, така передплата відбувається двома етапами, черговість яких має здійснюватись з урахуванням умов, визначених сторонами, а саме:

- не менше 50 % від суми договору протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури постачальника;

- не більше, ніж 50 % від загальної суми договору, протягом 3 банківських днів після отримання від постачальника повідомлення (факсимільним зв`язком) про готовність товару.

Таким чином, передумовою поставки у визначений договором строк (08.05.2018 ) є ряд дій, які сторони мають вчинити на виконання цього договору, а саме - 1) постачальник (ТОВ "Арсенал-Центр") зобов`язаний виготовити товар та направити покупцю факсимільним зв`язком повідомлення про готовність товару; 2) покупець (ТОВ "Рось-Будінвест") зобов`язаний здійснити остаточний розрахунок за товар (сплатити 193 144,40 грн.) протягом 3 банківських днів після отримання повідомлення про виготовлений товар.

Отже, за умовами договору обов`язок покупця остаточно розрахуватись за товар настає лише після виконання постачальником свого обов`язку щодо виготовлення товару та повідомлення про його готовність покупця.

На переконання позивача, строк другого етапу сплати авансу у нього не настав, оскільки він не отримав повідомлення постачальника про готовність товару, яке ТОВ "Арсенал-Центр" було зобов`язане направити ТОВ "Рось-Будінвест" раніше дати поставки (08.05.2018). Навпаки, сам покупець здійснював спробу дізнатись про готовність товару, проте, у цьому відповідач йому відмовив.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 26.05.2018 ТОВ "Рось-Будінвест", не отримавши від постачальника (ТОВ "Арсенал-Центр") повідомлення про готовність товару, направило на адресу відповідача лист № 1/25 від 25.05.2018, у якому вимагало постачальника підтвердити виготовлення товару, визначеного у специфікації № 1, та наявність його на складі ТОВ "Арсенал-Центр" за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 192-В.

29.05.2018 директор ТОВ "Рось-Будінвест" ОСОБА_3 разом із уповноваженими представниками свого контрагента - ТОВ "Лантан Інжинирінг" (ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) особисто прибули на склад постачальника за вказаною адресою з метою здійснення перевірки готовності товару та підвердження його наявності на складі.

Однак, виконуючий обов`язки директора ТОВ "Арсенал-Центр" ОСОБА_9 відмовив у допуску вказаних осіб до складського приміщення, а сам товар покупцю не видано.

Того ж дня (29.05.2018) позивач, з метою виконання власних зобов`язань перед своїм контрагентом - ТОВ "Лантан Інжинирінг", уклав договір на поставку такого ж самого товару (сендвіч-панелі стінові) із іншим постачальником - ТОВ "ТПК-Центр", проте, на меншу суму поставки - 360 374,68 грн.

Також встановлено, що 07.06.2018 ТОВ "Рось-Будінвест", не дочекавшись ні повідомлення про готовність товару, ні самого товару, направило відповідачу вимогу (лист № 1/7 від 07.06.2018), у якій повідомило про розірвання договору поставки № 1869 від 01.02.2018 та просило повернути покупцю сплачену за договором попередню оплату у розмірі 550 000,00 грн., а також сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 170 050,00 грн. та інфляційні втрати у сумі 5 555,00 грн.

У відповідь на вказану вимогу ТОВ "Арсенал-Центр" листом № 195 від 08.06.2018 попросило позивача направити його власний екземпляр договору поставки № 1869 від 01.02.2018 з метою порівняння двох редакцій договору та перевірки обґрунтованості вимоги ТОВ "Рось-Будінвест".

11.06.2018 та 14.06.2018 ТОВ "Рось-Будінвест" направило відповідачу листи, у яких повідомило про втрату актуальності виконання ТОВ "Арсенал-Центр" зобов`язань з поставки товару за договором № 1869 від 01.02.2018 та повторно зазначило про розірвання цього договору і повернення коштів попередньої оплати.

11.06.2018 та 22.06.2016 ТОВ "Арсенал-Центр" надало відповіді на листи позивача, де зазначило про неналежне виконання ТОВ "Рось-Будінвест" своїх зобов`язань з оплати товару у повному обсязі, зазначивши при цьому, що товар постачальником виготовлений ще 05.04.2018, який зберігається на його складі за адресою, вказаною у договорі.

Також ТОВ "Арсенал-Центр" у листі № 254 від 26.07.2018 вказало, що повідомлення про готовність товару було направлено ТОВ "Рось-Будінвест" вчасно та у порядку, передбаченому п. 4.1 договору, а саме - 05.04.2018 факсимільним зв`язком на номер телефону покупця, зазначеному у п. 12 договору поставки (НОМЕР_2).

03.07.2018 директор ТОВ "Рось-Будінвест" ОСОБА_3 повторно прибув на склад ТОВ "Арсенал-Центр" за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 192-В., з метою перевірки інформації, викладеної у листах ТОВ "Арсенал-Центр", щодо готовності товару та наявності його на складі постачальника. Однак, охороною постачальника у допуску на територію складу йому було повторно відмовлено та не надано будь-якої інформації про готовність чи відсутність товару на складі.

За твердженнями відповідача за первісним позовом (ТОВ "Арсенал-Центр"), повідомлення покупцю про готовність товару було ним направлене 05.04.2018 та у якості доказу такого направлення надано копію корінця факсимільного повідомлення від 05.04.2018, з якого вбачається, що об 11 год. 07 хв. постачальником (ТОВ "Арсенал-Центр") з номеру телефона на номер телефона ( НОМЕР_2 (зазначений ТОВ "Рось-Будінвест" у договорі поставки) було направлене якесь повідомлення.

Представник ТОВ "Рось-Будінвест" заперечує факт отримання 05.04.2018 будь-якого факсимільного повідомлення від ТОВ "Арсенал-Центр" на зазначений ним номер мобільного телефону.

У договорі поставки № 1869 від 01.02.2018 сторони погодили, що постачальник після виготовлення товару письмово повідомляє про це покупця шляхом направлення йому факсимільного повідомлення (п. 4.1 договору).

Для здійснення із постачальником телефонного зв`язку у договорі ТОВ "Рось-Будінвест" зазначило номер - НОМЕР_2. Із наданого корінця факсимільного відправлення вбачається, що повідомлення ТОВ "Арсенал-Центр" направлялось із номеру на номер НОМЕР_2, що належить ТОВ "Рось-Будінвест".

З метою перевірки налаштування вказаних номерів телефонів стаціонарного та мобільного зв`язку, суд першої інстанції ухвалою від 26.11.2018 зобов`язав ПрАТ "Київстар" та ПАТ "Укртелеком" надати інформацію про перелік вхідних дзвінків, які надійшли 05.04.2018 на вказані телефонні номери.

Як вбачається з наданої від ПАТ "Укртелеком" інформації, що надійшла (лист від 10.12.2018), абонентом, зареєстрованим за телефонним номером дійсно є ТОВ "Арсенал-Центр" (постачальник), при цьому, технічними засобами оператора ПАТ "Укртелеком" є можливість реєстрації факту телефонного з`єднання (дати, часу, тривалості, номерів, напрямку, тощо). Проте, вихідних дзвінків з телефонного номеру на телефонний номер ( НОМЕР_2 05.04.2018 технічним обладнанням ПАТ "Укртелеком" не зареєстровано.

Також оператор мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар" у своєму листі № 23363/з від 07.12.2018 на вимогу місцевого господарського суду надав інформацію про те, що телекомунікаційні послуги за телефонним номером 067-259-51-18, надаються анонімно (знеособлено), тобто, на умовах передплаченої форми обслуговування, проте, як встановив суд та підтверджується поясненнями сторін, він належить ТОВ "Рось-Будінвест".

При цьому з інформації, наданої ПрАТ "Київстар", вбачається, що на телефонний номер 067-259-51-18 вхідних дзвінків з номера (зареєстрованого за ТОВ "Арсенал-Центр") 05.04.2018, починаючи з 00 год. 00 хв. до 23 год. 59 хв. не надходило.

За висновками суду першої інстанції, надане ТОВ "Арсенал-Центр" підтвердження щодо направлення факсимільного повідомлення від 05.04.2018 суперечить інформації, наданій операторами мобільного та стаціонарного зв`язку, а тому не може вважатись належним, допустимим та достовірним доказом у розумінні ст.ст. 74-79 ГПК України, яке б свідчило про виконання постачальником свого обов`язку щодо повідомлення ТОВ "Рось-Будінвест" про готовність товару 05.04.2018 та наявність його на складі постачальника.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи переписки сторін, про готовність товару ТОВ "Арсенал-Центр" вперше вказало лише у своєму листі від 22.06.2018, тобто до цієї дати (починаючи з 08.05.2018, обумовленої дати поставки товару) ТОВ "Арсенал-Центр" не вказувало про наявність замовленого покупцем товару та про можливість ТОВ "Рось-Будінвест" його забрати.

Судом враховано, що саме ТОВ "Рось-Будінвест" після закінчення строків поставки товару звернулось з вимогою (лист № 1/25 від 25.05.2018) до ТОВ "Арсенал-Центр" з проханням повідомити про готовність товару.

Водночас, ТОВ "Арсенал-Центр" ні у відповіді на вказаний лист від 08.06.2018, ні у листі від 11.06.2018, не надало інформації про готовність товару та наявність його на своєму складі, а почало порівнювати редакції договору поставки. Лише після повторного повідомлення ТОВ "Рось-Будінвест" про розірвання договору поставки № 1869 від 01.02.2018 (лист від 07.06.2018), ТОВ "Арсенал-Центр" у своєму листі від 22.06.2018 вказало на дату готовності товару - 05.04.2018 із посиланням на факсимільне повідомлення від 05.04.2018, яке, як вже зазначалось, суд не прийняв у якості належного та допустимого доказу, який би підтверджував обставини, на які посилається відповідач за первісним позовом.

Окрім вказаного, вбачається, що під час прибуття директора ТОВ "Рось-Будінвест" для перевірки наявності товару на складі постачальника (29.05.2018 та 03.07.2018) представники постачальника (ТОВ "Арсенал-Центр") не надали будь-якого пояснення чи підтвердження про наявність товару на складі, також не вказали про направлення повідомлення про його готовність - 05.04.2018, хоча за умовами договору та позиції відповідача постачальник був зацікавлений в остаточному розрахунку з боку покупця.

Інших доказів, які б свідчили про вчинення ТОВ "Арсенал-Центр" дій щодо виготовлення товару та повідомлення ТОВ "Рось-Будінвест" про його готовність після отримання від покупця належної суми попередньої оплати до 08.05.2018, відповідач за первісним позовом суду не надав.

Посилання ТОВ "Арсенал-Центр" на те, що товар був вчасно готовий, про що свідчать виробничі звіти про використання матеріалів для виготовлення товару, а також внутрішня накладна про приход готової продукції від 05.04.2018, судом не прийнято до уваги, оскільки вказані докази є внутрішніми документами ТОВ "Арсенал-Центр" та не містять будь-яких ознак ідентифікації цього товару, зокрема, маркування виготовленого товару, або інших ознак, що свідчать про те, що товар відповідає специфікації № 1 та виготовлений на замовлення ТОВ "Рось-Будінвест".

Надані сторонами заяви свідків, зокрема, зі сторони ТОВ "Рось-Будінвест" - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , та зі сторони ТОВ "Арсенал-Центр" - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , де вказані особи виклали пояснення з приводу відомих їм обставин готовності (неготовності) товару, судом відхилено з тих підстав, що кожен із зазначених свідків є зацікавленою особою по відношенню до позивача або відповідача (за первісним та зустрічним позовом), а тому такі докази суд вважає неналежними.

Отже, оскільки у передбачені умовами договору строки, ТОВ "Арсенал-Центр" не виготовив товар, не повідомив ТОВ "Рось-Будінвест" про його готовність, суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ "Арсенал-Центр" порушив умови укладеного між сторонами договору поставки № 1869 від 01.02.2018, у зв`язку з чим договір підлягає розірванню.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 202 названого Кодексу, правочинами є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори); дво - чи багатосторонніми правочинами є погоджена дія двох або більше сторін.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 193 ГК України).

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно із загальними вимогами до виконання зобов`язань, що виникають у тому числі з договорів, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України).

Однією з умов належного виконання зобов`язання є виконання його у встановлений строк. Так, ч. 1 ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами. В силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

У відповідності до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За загальним правилом (ст. 188 ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з п. 8.2 укладеної сторонами угоди, розірвання договору поставки у односторонньому порядку не допускається, як не допускається і одностороння відмова від виконання умов даного договору будь-якою стороною (п. 8.4 договору).

Суд, вирішуючи у даній справі питання про наявність підстав для розірвання договору, враховує, що підставою для розірвання договору є істотне порушення стороною умов договору поставки.

Істотним є таке порушення договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладені договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Також критерієм істотного порушення законодавець визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору, тобто позбавляється можливості отримання очікуваних результатів виконання договору (вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 904/4628/17).

З матеріалів справи вбачається, що непоставка ТОВ "Арсенал-Центр" товару в обумовлені договором строки, стала наслідком неотримання цього товару покупцем (ТОВ "Рось-Будінвест") та порушення ним своїх обов`язків з поставки цього товару перед контрагентом - ТОВ "Лантан Інжинирінг", внаслідок чого позивач змушений був укласти інший договір № 15/18/П/15 від 29.05.2018 із ТОВ "ТПК-Центр", докази виконання якого містяться у матеріалах справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимога позивача про розірвання договору у зв`язку з істотним порушенням продавцем своїх зобов`язань є обґрунтованою.

Щодо вимоги позивача про повернення йому суми попередньої оплати за товар, який не був поставлений, то судом прийнято до уваги приписи ч. 2 ст. 693 ЦК України, відповідно до якої якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи з наведених положень закону та враховуючи, що у строк, визначений договором, товар не був отриманий покупцем, а у подальшому - покупець відмовився від цього товару і договір поставки є розірваним, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що сума попередньої оплати за непоставлений товар у сумі 550 000,00 грн. підлягає стягненню на користь ТОВ "Рось-Будінвест".

Щодо позовної вимоги ТОВ "Рось-Будінвест" про стягнення з ТОВ "Арсенал-Центр" відсотків за користування чужими грошовими коштами на суму 37 991,39 грн., які позивач нарахував на підставі ст.ст. 536, 693, 1048 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 ГК України відсотки за грошовими зобов`язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позивач вказує, що договором поставки розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлений не був, а тому обґрунтовує їх нарахування ч. 1 ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої проценти за користування відповідачем попередньою оплатою мають визначатись в розмірі облікової ставки Національного банку України, по аналогії для договорів позики.

Разом з тим, необхідне зазначити, що договір поставки та договір позики є різними за своєю природою та регулюють різні види цивільних правовідносин, що виключає застосування до договору поставки положень договору позики, зокрема, ст. 1048 ЦК України.

У той же час, ч. 3 ст. 693 ЦК України (яка є спеціальною у даних правовідносинах) передбачено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до п. 6.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції, сторони не визначили і не домовились про розмір процентів за користування грошовими коштами на підставі ст.ст. 536, 693 ЦК України, а в законі такий розмір процентів за користування коштами, отриманими у якості попередньої оплати за договором поставки, прямо не встановлений.

Отже, оскільки ні законом, ні умовами укладеного між сторонами договору поставки розмір процентів за користування постачальником чужими грошовими коштами не встановлено, вимоги позивача в цій частині первісного позову є необґрунтованими.

Крім того, ТОВ "Рось-Будінвест" просило стягнути з відповідача за первісним позовом 3 388,00 грн. 3 % річних, обґрунтовуючи їх статтею 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити за весь час прострочення три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто норма вказаної статті застосовується у разі виникнення між сторонами грошового зобов`язання, проте, у даному випадку зобов`язання у відповідача виникло не грошове, а з приводу поставки товару. З указаного суд робить висновок, що повернення попередньої оплати є наслідком порушення зобов`язання з поставки товару, яке не є грошовим зобов`язанням за своєю правовою природою, а тому застосування ст. 625 ЦК України у спірних правовідносинах неможливе.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення первісного позову, а саме - в частині вимог про розірвання договору поставки № 1869 від 01.02.2018 та стягнення 550 000,00 грн. попередньої оплати.

Щодо зустрічного позову ТОВ "Арсенал-Центр" до ТОВ "Рось-Будінвест" про стягнення 193 144,40 грн. штрафу, нарахованого за відмову покупця отримати від постачальника виготовлений (поставлений) товар слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Обґрунтовуючи стягнення 193 144,40 грн. штрафу, позивач за зустрічним позовом послався на п. 7.3 договору, яким визначена відповідальність покупця (ТОВ "Рось-Будінвест") у разі відмови останнього прийняти товар від постачальника, який вже має бути ним виготовлений та/або поставлений, у розмірі 100 % від вартості неприйнятого товару.

За змістом вказаного пункту, а також договору в цілому, обов`язок покупця сплатити штраф за відмову прийняти товар, встановлюється лише після того, як постачальник належним чином виконає свій обов`язок, а саме - виготовить товар та поставить його покупцю.

При цьому, прийняття покупцем виготовленого товару має відбутись протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення про готовність товару від постачальника (п. 4.2 договору).

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції під час розгляду первісного позову, ТОВ "Арсенал-Центр" не дотримано своїх обов`язків ні щодо виготовлення товару, ні щодо повідомлення покупця про його готовність, отже, за висновком суду, відмови покупця від замовленого товару не відбулось.

Згідно з ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора (ч. 3 ст. 220 ГК України).

Отже, оскільки обов`язок ТОВ "Рось-Будінвест" отримати від постачальника товар фактично не наступив, останній не міг відмовитись від прийняття такого товару та порушити своє зобов`язання.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги ТОВ "Арсенал-Центр" про стягнення з ТОВ "Рось-Будінвест" штрафу на підставі п. 7.3 договору є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що норми процесуального закону (ст.ст. 123, 129 ГПК України) не передбачають відшкодування витрат позивача за первісним позовом, пов`язаних із вчиненням нотаріальних дій в сумі 1 200, 00 грн.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем за первісним позовом в апеляційній скарзі

Доводи апелянта, що факсимільне повідомлення від 05.04.2018, яке було направлено на номер телефону НОМЕР_2, в якому міститься інформація щодо суми остаточної оплати, яка становить 193 144,40 грн. та зауваження щодо оплати за зберігання виготовленого товару на складі більше 48 годин, починаючи з дати виготовлення, повністю підтверджує виконання ним своїх зобов`язань щодо відправлення повідомлення про виготовлення товару, є необґрунтованими з вищевикладених підстав.

Посилання скаржника на те, що судом не було надано належної оцінки відповіді ТОВ "Арсенал-Центр" № 195 від 08.06.2018, у зв`язку з чим виникла підстава у наданні ТОВ "Рось-Будінвест" їх екземпляру договору, колегією суддів оцінються критично з огляду на їх безпідставність.

Твердження скаржника, що ТОВ "Арсенал-Центр" були надані всі наявні виробничі документи та фотографії, які підтверджують факт виготовлення товару та наявності його на складі за адресою: м. Біла Церква, Сквирське шосе, 192 В не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Надані скаржником нові докази, а саме відповідь ПрАТ "Київстар" №/03/03/02 від 08.01.2019 на адвокатський запит Солдаткіна О.С. на підтвердження факту зв`язку з клієнтом задля забезпечення повного розрахунку з його боку, колегією суддів не приймається, з огляду на те, що суд першої інстанції правомірно не прийняв їх до розгляду через те, що вказані докази були подані після спливу строку для подачі доказів, відповідно до ст. 207 ГПК України.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача за первісним позовом (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення первісного позову та відмову в зустрічному позові.

Доводи позивача за первісним позовом, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 у справі №910/11994/18.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 у справі №910/11994/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 у справі №910/11994/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/11994/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 17.12.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко