ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.12.2019м. ДніпроСправа № 904/8862/17
За скаргою Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат" про зобов`язання вчинити певні дії

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясокомбінат "М`ясна Традиція"

про стягнення 28 435,61 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

За участю секретаря судового засідання Кулеба Т.Ю.

Представники:

Скаржник (Стягувач) - Кальченко А.В. дов. № 05/06юр від 05.06.19р.

Боржник - не з`явився

ДВС - Цибульська А.В. дов. № 2083 від 03.10.19р.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.17р. позов задоволено, стягнуто з ТОВ М`ясокомбінат "М`ясна Традиція" на користь ПАТ "Мелітопольський м`ясокомбінат" 28 435,61 грн. - боргу за поставлений товар, 1 600,00 грн. - судового збору, про що 19.12.17р. видано наказ.

Від АТ "Мелітопольський м`ясокомбінат" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця про зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- зобов`язати державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Цибульську Аліну Володимирівну звернутися до суду за місцем виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.17р. у справі №904/8862/17 за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов`язань за наказом про примусове виконання, виданим Господарським судом Дніпропетровської області від 19.12.17р.

- зобов`язати державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Цибульську Аліну Володимирівну надати відповідь на запит про надання інформації про хід виконавчих дій від 06.06.19р. за вих. №06/06 юр2.

- стягнути за рахунок державних асигнувань з Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь АТ "Мелітопольський м`ясокомбінат" суму документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 550,00 грн.

ДВС скаргу заперечує, мотивуючи тим, що відповідно до ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Александровим Р.А., 31.01.18р. на підставі заяви стягувача та виконавчого документа, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа. У зв`язку зі звільненням державного виконавця Александрова Р.А., виконавче провадження № 55665511 передано 19.03.18р. до державного виконавця Цибульської А.В. 20.06.19р. до відділу ДВС надійшло клопотання Скаржника №06/06 юр3 від 06.06.19р. про звернення до суду за місцем виконання рішення з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника ТОВ "М`ясокомбінат" "М`ясна традиція" Гарбузова Р.О. На зазначене клопотання Скаржнику надано відповідь від 02.07.19р. №1212, яка відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" направлена Скаржнику простим поштовим відправленням. Зазначеною відповіддю на клопотання Скаржнику роз`яснено, що у зв`язку із практикою суду, а саме ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 11.08.17р. у справі №617/1808/15-ц, відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження Особи 1 у праві виїзду за межі України. У мотивувальній частині ухвали зазначено: "До подання державним виконавцем не додано даних про наявність у Особи 1 документа громадянина України на право виїзду з України і в`їзду в неї, перелік яких зазначений в ст.2 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", що унеможливлює вирішити питання про тимчасове обмеження права виїзду за кордон" та ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.10.16р. у справі №2810.2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження Особи 2 у праві виїзду за межі України. У вказаній ухвалі зазначено: "державним виконавцем не надано доказів, які б свідчили про намір боржника виїхати за кордон, крім того не зазначено повну інформацію про особу, а саме паспортні дані, що у разі задоволення подання, унеможливлює виконання ухвали суду". У зв`язку із зазначеною практикою суду, державний виконавець 25.06.19р. звернувся, повторно, з вимогою до керівника ТОВ "М`ясокомбінат" "М`ясна традиція" Гарбузова Р.О. щодо надання ним копії паспорту виїзду за кордон та 25.06.19р. із запитом до Державної прикордонної служби щодо надання серії, номеру, строку дії, дати видачі керівнику підприємства-боржника паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Також, Скаржнику роз`яснено, що після отриманої запитуваної інформації державним виконавцем буде підготовлено та направлено до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника ТОВ "М`ясокомбінат" "М`ясна традиція" Гарбузова Р.О. На даний час запитувана інформація до Відділу не надходила. Скаржник наголошує, що відповідь на запит про надання інформації про хід виконавчих дій від 06.06.19р. за №06/06юр2 не отримував, державний виконавець повідомляє, що Скаржнику надана відповідь на зазначений запит та направлена на його адресу простим поштовим відправленням (оригінал відповіді міститься у матеріалах виконавчого провадження). ДВС вважає, що сума витрат на правничу допомогу зазначена в скарзі не співмірна зі складністю цієї справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та значення справи для сторони. Дана справа є не складною (за обсягом доказів), оскільки стосується скарги про зобов`язання вчинити певні дії, яка могла бути подана Скаржником до відділу ДВС в рамках ЗУ "Про виконавче провадження" та ЗУ "Про звернення громадян", що є однорідним та однотипним до наданого клопотання про обмеження керівника підприємства-боржника у праві виїзду за кордон. ДВС не погоджується з наданим Скаржником описом виконаних робіт. Відповідно до Акту виконаних робіт про надання правової допомоги до Договору про надання правових послуг адвоката, зазначено. Що вартість підготовки запиту про надання інформації про хід виконавчих дій від 06.06.19р. за вих. №06/06юр2 та клопотання про заборону на виїзд за кордон від 06.06.19р. за вих. №06/06/юр3 становить 1 000,00 грн. ДВС звертає увагу, що Скаржником до відділу ДВС вже надавався подібний запит від 08.05.18р. за вих. №3744/13.6-29 (відповідь на запит надано). Дані запитів є однорідними та однотипними, в них нічого не змінюється, крім дати подання, отже ціна правничої допомоги, що Скаржник хоче стягнути є безпідставною та не підлягає стягненню. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Державний виконавець діє відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", як вбачається зі змісту ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" Заявник у своїй скарзі не вказує на порушені норми Закону України "Про виконавче провадження", а лише посилання на зобов`язання, що не відповідає нормі прописаній у зазначеній статті.

У відповіді на відзив, Скаржник зазначив, що, до відзиву, представник ДВС надала завірену копію відповіді на запит від 02.07.19р. за №1211 без доказів направлення та отримання її Скаржником, завірену копію відповіді на клопотання про заборону на виїзд за кордон від 02.07.19р. за №1212 без доказів її направлення та отримання Скаржником, завірену копію вимоги державного виконавця на керівника Боржника від 25.06.19р. без доказів направлення та її отримання Боржником, завірену копію запиту державного виконавця на Державну прикордонну службу України від 25.06.19р. Таким чином, відсутні докази надіслання державним виконавцем перелічених документів. Про виконавчі дії, які нібито проводив державний виконавець, Скаржник дізнався з тексту відзиву. Державна міграційна служба України, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює оформлення і видачу громадянам України документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, тимчасово затримує та вилучає такі документи у передбачених законодавством випадках. Тобто, державний виконавець, з метою звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України мала право подати запит до Державної міграційної служби України для надання інформації відносно керівника Боржника щодо серії, номеру, строку дії, дату видачі паспорту громадянина України. Виконавче провадження відкрито 10.01.18р., а виконавчі дії пов`язані з отриманням інформації відносно керівника Боржника, на які посилається державний виконавець, розпочалися лише у червні 2019р. Скаржник вважає, що внаслідок зазначеної бездіяльності державного виконавця на теперішній час не вирішене питання про встановлення тимчасового обмеження керівника Боржника у праві виїзду за межі України. На підтвердження надання адвокатом адвокатських послуг, Скаржником надано належним чином завірену копію Договору про надання правових послуг адвоката від 05.06.19р., належним чином завірену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, належним чином завірену копію довіреності виданої на ім`я адвоката Кальченко А.В., належним чином завірену копію видаткового касового ордеру від 04.11.19р. та оригінал Акту виконаних робіт про надання правової допомоги від 07.11.19р. до Договору про надання правових послуг адвоката від 05.06.19р. У зв`язку з підготовкою даної відповіді розмір витрат на професійну правничу допомогу Скаржника збільшився на 2 000,00 грн., що підтверджується оригіналом Акту виконаних робіт про надання правової допомоги від 27.11.19р. На теперішній час, сума судових витрат на професійну правничу допомогу складає 7 500,00 грн.

Державний виконавець подала клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином засвідчену копію Журналу реєстрації вихідної кореспонденції 2019 рік Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (номенклатурна справа №13.6-34).

Боржник у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно на адресу вказану у позові та ЄДР.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" ).

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно зі ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом до закриття провадження у справі про неплатоспроможність такої фізичної особи в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ч.3 ст. 343 ГПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ДВС скаргу заперечує з вище викладених підстав.

Розглянувши дану скаргу, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки, у Законі України "Про виконавче провадження" визначено, які саме дії та у який термін має вчиняти державний виконавець, тому суд не має законних підстав вказувати державному виконавцеві, які саме дії він має вчинити. Крім того, ст. 337 ГПК України господарському суду надано право тимчасового обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України, а не керівника підприємства Відповідача. Якщо Скаржник не згодний з діями, які вчиняються державним виконавцем, то він має право оскаржити такі дії чи бездіяльність державного виконавця.

Згідно зі ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Скаржник просить стягнути з ДВС 7 500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підтвердження факту надання правничої допомоги Скаржник надав: копію Договору про надання правових послуг адвоката від 05.06.19р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію довіреності виданої на ім`я адвоката Кальченко А.В., копію видаткового касового ордеру від 04.11.19р., оригінал Акту виконаних робіт про надання правової допомоги від 07.11.19р. до Договору про надання правових послуг адвоката від 05.06.19р. та оригінал Акту виконаних робіт про надання правової допомоги від 27.11.19р.

ДВС заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: .... у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку з тим, що суд не вбачає підстав для задоволення скарги, витрати на правничу допомогу покладаються на Скаржника.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Керуючись статтями 234, 235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат" про зобов`язання вчинити певні дії у справі №904/8862/17.

Ухвала відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України протягом 10 днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складений 16.12.19р.

Суддя С.Г.Юзіков