ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Черкаси справа № 925/1165/19

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В., за участю представника позивача - Савінський К.В., адвокат,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аміс Плюс»

та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акус»,

третя особа на стороні відповідачів - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про зняття арешту з майна,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» звернулося в господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аміс Плюс» та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акус», третя особа на стороні відповідачів - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому просить суд:

зняти з двокімнатної квартири, загальна площа 50,2 кв.м., житлова площа 29,2 кв м, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, місто Жашків, вулиця Давиденка (Шевченка), 6, кв. 32, арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №59058834, виданою 17.05.2019 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

зняти з двокімнатної квартири, загальна площа 52,8 кв м, житлова площа 34,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, місто Жашків, вулиця Леніна (Соборна), 10, кв.82, арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №59058834, виданою 17.05.2019 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

зняти з трикімнатної квартири, загальна площа 60,8 кв м, житлова площа 38,2 кв м, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, місто Жашків, вулиця Леніна (Соборна), 10, кв. 97, арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №59058834, виданою 17.05.2019 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

зняти з трикімнатної квартири, загальна площа 69,9 кв.м., житлова площа 43,0 кв м, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, місто Шпола, вулиця Леніна (Соборна), 56, кв.27, арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №59058834, виданою 17.05.2019 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

У позові позивач просить також відшкодувати судові витрати у вигляді сплаченого судового збору солідарно з відповідачів.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04.10.2019 відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

24.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Акус» надіслало до суду відзив від 18.10.2019 №18/10/19-1 на позовну заяву, у якому в задоволенні позову просить відмовити, позовні вимоги в частині, що стосуються Товариства з обмеженою відповідальністю «Акус» не визнає та вважає їх безпідставними. Відповідач зазначає, що 08.05.2019 відділом державної виконавчої служби за його заявою та на підставі наказау Господарського суду м.Києва було відбуло відкрите виконавче провадження №59058834 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аміс Плюс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акус» заборгованості. 17.05.2019 відділом ДВС у межах вказаного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника, за якою накладено арешт на нерухоме майно, що належить боржнику (Товариству з обмеженою відповідальністю «Аміс Плюс»), у тому числі на квартири №32, №82, №97, №27. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16.05.2019 право власності на всі вказані квартири були зареєстровані за першим відповідачем, який і є боржником у виконавчому провадженню №59058834. У відзиві другий відповідач заперечує твердження позивача, що вартість квартир очевидно не перевищує розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро» за кредитним договором перед позивачем. На час накладення арешту вказані квартири належали першому відповідачу, а не позивачу, тому товариство з обмеженою відповідальністю «Акус» вважає, що відділ ДВС правомірно у порядку статті 56 ЗУ «Про виконавче провадження» було накладено арешт на майно, право власності на яке зареєстровано за боржником.

01.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Аміс Плюс» надіслало до суду заяву від 25.10.2019 про визнання позову, у якій повністю визнає заявлені позивачем позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову. Погоджується з доводами позивача про те, що арешт, накладений на квартири, підлягає зняттю в судовому порядку на підставі частини 1 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 19.11.2019 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідачі та третя особа, належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, участь своїх представників у судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог частини1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.06.2012 між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРГО» (Позичальник) було укладено кредитний договір №149/12-КLMV (далі - кредитний договір, а.с. 16-20), за умовами якого яким Банк надав Позичальнику кредитні кошти у формі відкличної кредитної лінії, максимальний ліміт заборгованості за якою становить 31 275 000,00 грн, а Позичальник зобов'язався повернути в повному обсязі кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язань, 31.07.2012 між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аміс Плюс» (Іпотекодавець - перший відповідач у справі) було укладено договір іпотеки (далі - договір іпотеки, а.с. 22-25), за умовами якого перший відповідач передав у іпотеку Банку, у тому числі, таке нерухоме майно:

1) двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, м.Жашків, вул. Давиденка (Шевченка), 6, кв. 32, загальна площа 50,20 кв м, житлова площа 29,2 кв м;

2) двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, м.Жашків, вул. Леніна (Соборна), 10, кв.82, загальна площа 52,8 кв м, житлова площа 34,1 кв м;

3) трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, м.Жашків, вул. Леніна (Соборна), 10, кв.97, загальна площа 60,8 кв м, житлова площа 38,2 кв м;

4) трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, м.Шпола, вул.Леніна (Соборна), 56, кв.27, загальна площа 69,9 кв м, житлова площа 43,0 кв м (надалі - квартири).

Договір іпотеки посвідчений 31.07.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3768, зі змінами та доповненнями, внесеними до нього Договорами про внесення змін, посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. 08.11.2012 за реєстровим №5434, 06.12.2012 за реєстровим №5944, 11.01.2013 за реєстровим №197, 23.07.2013 за реєстровим №2601, 17.01.2014 за реєстровим №258 (а.с. 27-31).

08.02.2019 між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» (позивач у справі) було укладено Договір про відступлення прав вимоги (а.с. 32-33), за умовами якого Банк відступив шляхом продажу позивачу права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГО» за кредитним договором №149/12-КLMV з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги.

Також, 08.02.2019 між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 31.07.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3768, за яким Банк відступив шляхом продажу позивачу права вимоги до першого відповідача за договором іпотеки (а.с. 37-39).

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРГО» на виконало своїх зобов'язань за кредитним договором перед новим кредитором - позивачем у справі.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» 12.02.2019 було направлено вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «АРГО», як позичальнику та Товариству з обмеженою відповідальністю «Аміс Плюс», як іпотекодавцю про усунення порушення кредитного договору шляхом повернення кредитних коштів протягом 30 днів з моменту отримання цих вимог (а.с.162-193). У вказаних вимогах зазначено, що якщо протягом зазначеного строку ці вимоги не будуть задоволені, кредитор розпочинає процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки (у тому числі і спірні квартири) у позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

У відповідь на вимоги позивача позичальник та іпотекодавцець направили йому відповідь, що не заперечують проти набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» в рахунок погашення кредитних зобов'язань прав на заставне майно (194-201).

Позивач звернув стягнення на квартири у рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором у порядку, який визначений у статті 37 Закону України «Про іпотеку», внаслідок чого у травні 2019 року було проведено державну реєстрацію права власності на квартир за позивачем, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.05.2019 було внесено запис про постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника у ВП №59058834, якою на спірні квартири накладено арешт на підставі наказу №910/2784/17, який виданий 04.07.2017 Господарським судом м.Києва (а.с. 68-69).

Позивач стверджує, що його, як іпотекодержателя квартир, всупереч вимогам частини 3 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» про накладення цього арешту не повідомлено Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги у повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що й стало причиною звернення позивача до суду за захистом та відновленням свого права власника.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до приписів статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з нормами статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статей 1054, 1055 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Загальні положення про забезпечення виконання зобов'язання викладені у § 1 Глави 49 Цивільного кодексу України. Згідно з положеннями статті 546 цього Кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до статті 572, 574 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Предметом застави може бути будь-яке майно, що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави (статті 576, 583 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами першою, другою 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язання. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та правочинів.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 Цивільного кодексу України).

Статтями 512, 514 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений, зокрема, шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 213 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 цього Кодексу). Отже, заміна кредитора у зобов'язанні не припиняє самого зобов'язання, а тільки приводить до вибуття однієї з його сторін (первісного кредитора), на місце якої приходить інша особа (новий кредитор).

Відповідно до стаття 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах.

Як встановлено судом первісний кредитор - Публічне акціонерне товариство «Златобанк» відступив новому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» право вимоги за кредитним договором, а також право вимоги за договором іпотеки. Отже, позивач на підставах, що не заборонені законом внаслідок укладення правочину набув право власності на нерухоме майно та здійснив державну реєстрацію вказаного права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника урегульоване у статті 48 Закону «Про виконавче провадження». Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Частиною 8 цієї статті встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону «Про виконавче провадження встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що виконавець, з метою виконання рішення суду зобов'язаний був перевірити та встановити що майно на яке ним було накладено арешт є заставним майном, право застави на яке виникло до ухвалення рішення Господарським судом м.Києва про стягнення з боржника коштів, встановити його вартість та отримати письмову згоду заставодержателя.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на спірне нерухоме майно був накладений за постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника у ВП №59058834. Боржником у виконавчому провадженні є Товариство з обмеженою відповідальністю «Аміс Плюс».

Судові рішення відповідно до статті 124 Конституції України є обов'язковими до виконання на всій території України.

Водночас, позивач як власник майна у зв'язку з накладенням арешту на його майно позбавлений можливості реалізації свого права як власника. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (статті 316-319 Цивільного кодексу України).

Отже, накладення арешту на майно позивача порушує його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого може бути визнання права, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З огляду на встановлені судом обставини справи та наведені правові норми суд дійшов висновку, що накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» порушує його право, тому вимога про його зняття є обґрунтованою та законною.

Згідно з положеннями статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Отже, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» є обґрунтованими, можуть бути захищені обраним позивачем способом захисту, тому підлягають до повного задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, відшкодування судового збору покладається солідарно на першого та другого відповідачів.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 7684,00 грн за платіжним дорученням від 20.09.2019 №670, що становить чотири ставки за кожну із заявлених позивачем позовних вимог. Оскільки, перший відповідач до початку розгляду справи по суті подав суду заяву, у якій визнав позовні вимоги повністю, суд дійшов висновку, що 1921,00 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України (що становить 50 відсотків від суми судового збору який суд повинен покласти з нього у разі солідарного стягнення судового збору).

Водночас, згідно з частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до частини 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини.

Отже, перший відповідач, який є боржником у ВП №59058834, зобов'язаний був повідомити державного виконавця, що спірні квартири на які останнім було накладено арешт більше не належать йому на праві власності, оскільки передані у власність позивача у рахунок погашення заборгованості за кредитом. Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Аміс Плюс», решта суми сплаченого позивачем судового збору у розмірі 5763 грн підлягає до стягнення з першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Аміс Плюс» на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 130, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зняти арешт з нерухомого майна:

з двокімнатної квартири, загальна площа 50,2 кв м, житлова площа 29,2 кв м, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, місто Жашків, вулиця Давиденка (Шевченка), 6, кв.32, арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №59058834, виданою 17.05.2019 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

з двокімнатної квартири, загальна площа 52,8 кв м, житлова площа 34,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, місто Жашків, вулиця Леніна (Соборна), 10, кв.82, арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №59058834, виданою 17.05.2019 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

зняти з трикімнатної квартири, загальна площа 60,8 кв м, житлова площа 38,2 кв м, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, місто Жашків, вулиця Леніна (Соборна), 10, кв.97, арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №59058834, виданою 17.05.2019 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

зняти з трикімнатної квартири, загальна площа 69,9 кв м, житлова площа 43,0 кв м, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, місто Шпола, вулиця Леніна (Соборна), 56, кв.27, арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №59058834, виданою 17.05.2019 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аміс Плюс» (03026, м.Київ, вул.Пирогівський шлях, 169, ідентифікаційний код 34412875, номер рахунку в банку невідомий) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» (01001, м.Київ, вул.Михайлівська, 21Б, нежиле приміщення 34, ідентифікаційний код 40487592, номер рахунку в банку невідомий) 5763 грн судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» (01001, м.Київ, вул.Михайлівська, 21Б, нежиле приміщення 34, ідентифікаційний код 40487592, номер рахунку в банку невідомий) з Державного бюджету України 1921,00 грн (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна гривня) судового збору, сплаченого за платіжним дорученням від 20.09.2019 №670.

Оригінал платіжного доручення залишити в справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення підписане 16.12.2019.

Суддя О.І.Кучеренко