РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.10.2019Справа № 910/1955/19

За позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 26 557,44 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Фурманюк І.В.;

від відповідача - Прохоров Ю.Г.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 26 557,44 грн. неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем термінів доставки вантажів, у зв`язку з чим позивач просить стягнути неустойку в сумі 26 557,44 грн.

Ухвалою суду 25.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк, який становить п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання до суду відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; доказів направлення відзиву позивачу. Встановлено позивачу строк, який становить п`ять днів з дня отримання відзиву на позов, але не пізніше 15.04.2019, для подання до суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

25.04.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначив, що позивачем при здійснені розрахунку не вірно визначено відстань, у зв`язку з чим розрахунок не відповідає нормам чинного законодавства. Окрім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки.

25.04.2019 відповідачем через відділ діловодства суду подано заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.04.2019 задоволено клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Розгляд справи №910/1955/19 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 11.06.19.

Підготовчі засідання відкладались.

В підготовчому засіданні 23.07.2019 представник позивача підтримав подане 23.07.2019 через відділ діловодства суду клопотання про витребування доказів, а саме просить суд, витребувати в АТ "Укрзалізниця" оригінали електронних накладних УМВС № 10305;10306;10307;10308;10309;10310;10311;10331;10332; 10333; 10334; 10335; 10336; 10337 від 24.11.2018 року або їх завірені візуальні паперові копії з ПАК АЕДО.

Подане клопотання позивач обґрунтовує тим, що витребувані докази будуть підтверджувати відстань на яку направлявся вантаж за спірними накладними, та враховуючи той факт, що Позивач не має можливості представити оригінали електронних накладних УМВС, оскільки в паперових накладних УМВС №№ 10305; 10306; 10307; 10308; 10309; 10310; 10311; 10331; 10332; 10333; 10334; 10335; 10336; 10337 від 24.11.2018 року, що є у Позивача дана інформація відсутня, а термін доступу до вищевказаних накладних в електронному вигляді сплив, тому ПРАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" просить суд витребувати в порядку ст. 81 ГПК України в відповідача оригінали електронних документів.

З метою отримання оригіналів електронних документів від відповідача, Позивач надіслав останньому лист №3970/12 від 11.07.2019 щодо надання оригіналів електронних документів. У вказані Позивачем строки витребувані документи не надані.

Відповідно до ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 ГПК. Якщо таке клопотання заявлене з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтовує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Ухвалою суду від 23.07.2019 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у АТ "Укрзалізниця" оригінали електронних накладних УМВС №№10305; 10306; 10307; 10308; 10309; 10310; 10311; 10331; 10332; 10333; 10334; 10335; 10336; 10337 від 24.11.2018 року або їх завірені візуальні паперові копії з ПАК АЕДО.

17.09.2019 відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 23.07.2019 надані оригінали електронних накладних УМВС за переліком, зазначеним в ухвалі.

17.09.2019 позивачем подана заява про долучення до матеріалів справи (електронні накладні УМВС).

В підготовчому засіданні 15.10.2019 остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовних вимог. З`ясовані всі питання визначені ст. 182 Господарського процесуального кодекс України.

Суд в підготовчому судовому засіданні поставив на обговорення питання про можливість завершення підготовчого провадження, та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 15.10.2019 закрито підготовче провадження у справі №910/1955/19. Призначено розгляд справи №910/1955/19 по суті на 24.10.2019.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 24.10.2019 судом було заслухано вступне слово позивача, відповідача, з`ясовано обставини справи та досліджено докази, відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

У судовому засідання 24 жовтня 2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (з 27.11.2018 в зв`язку зі зміною типу товариства повне найменування АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ») до станції призначення Терни Придніпровської залізниці за залізничними накладними здійснено перевезення вантажів - «порожні вагони із под. вигрузки проката», одержувачем якого було зазначено ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (надалі - Позивач та/або ПРАТ «ПІВНГЗК»).

Вказані перевезення оформлені залізничними накладними: 10305 від 24.11.2018, 10306 від 24.11.2018, 10307 від 24.11.2018, 10308 від 24.11.2018, 10309 від 24.11.2018, 10310 від 24.11.2018, 10311 від 24.11.2018, 10331 від 24.11.2018, 10332 від 24.11.2018, 10333 від 24.11.2018, 10334 від 24.11.2018, 10335 від 24.11.2018, 10336 від 24.11.2018, 10337 від 24.11.2018.

За змістом ч. ч. 1.2. ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно приписів ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до ст. 4 Статуту перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вантажу здійснювалося залізницями України та Республіки Польщі, які є учасницями Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (надалі - УМВС, Угода).

Позивач зазначає, що зазначені вантажі доставлені відповідачем з порушенням терміну доставки, визначеного ст. 24 Угоди про міжнародне вантажне сполучення.

Позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, на підставі статті 45 Угоди про міжнародне вантажне сполучення нарахував до стягнення з відповідача штрафні санкції у загальному розмірі 26 557,44 грн.

УМВС являє собою міжнародну угоду про пряме вантажне сполучення між станціями, які відкриті для вантажних операцій у внутрішньому залізничному сполученні країн, яка розроблена і діє в рамках організації співпраці залізниць (ОСЖД), членом якої є і Україна.

УМВС є чинною з 01.11.1951 для УРСР, а для України УМВС є чинною з 05.06.1992 та відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" та "Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів", тобто, міжнародні перевезення вантажу здійснюються відповідно до правил міжнародних договорів, які відповідно ст. 9 Конституції України та ст. 10 Цивільного кодексу України, є частиною національного законодавства України та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, у постанові Кабінету Міністрів України №246 від 03.04.1993р. "Про угоди щодо міжнародного залізничного вантажного та пасажирського сполучення зазначено, що у зв`язку з прийняттям Державної адміністрації залізничного транспорту України до Організації співдружності залізниць та її приєднанням до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Угоди про міжнародне залізничне пасажирське сполучення залізницям, морським пароплавствам, вантажовідправникам і вантажоодержувачам України забезпечити виконання цих угод.

Відповідно до § 1 статті 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

§ 1 статті 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу.

Відповідно до § 3 статті 14 УМВС укладення договору перевезення підтверджується накладними.

Судом встановлено, що перевезення за залізничними накладними: 10305 від 24.11.2018, 10306 від 24.11.2018, 10307 від 24.11.2018, 10308 від 24.11.2018, 10309 від 24.11.2018, 10310 від 24.11.2018, 10311 від 24.11.2018, 10331 від 24.11.2018, 10332 від 24.11.2018, 10333 від 24.11.2018, 10334 від 24.11.2018, 10335 від 24.11.2018, 10336 від 24.11.2018, 10337 від 24.11.2018 здійснювались у міжнародному сполученні.

Згідно зі статтею 24 УМВС:

§ 1. Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

§ 2. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнері - 1 доба на кожні початі 150 км;

- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.

§ 3. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

§ 4. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

§ 5. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну. А параграфом § 7 цієї ж статті передбачено, що термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу у розпорядження одержувача.

Статтею 2 Угоди та додатком 1 до УМВС «Правила перевезення вантажів» Розділ 1 пункт 2.1. наведено визначення терміну «Відправка» - вантаж за однією накладною (відправлення) приймається до перевезення від одного відправника на одній станції відправлення на адресу одного одержувача на одну станцію призначення.

У відповідності до ст. 24 Угоди термін доставки вантажу на відстань 997 км. складає: 997/200 = 5 діб +1 доба (доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу) = 6 діб.

Однак, всупереч вимогам законодавства відповідачем допущено перевищення терміну доставки вантажу за вищевказаними накладними.

Таким чином, у відповідності до ст. 24 УМВС відстань відправок становить 997 км, термін доставки вантажу визначається, виходячи з норм 1 доба на кожні розпочаті 200 км., тобто 997/200=5 діб +1 доба (доба на операції пов`язані з відправленням вантажу) =6 діб.

Долученими відповідачем до матеріалів справи копіями залізничних накладних, підтверджується правильне визначення позивачем відстаней (графі 38 наданих відповідачем залізничних накладних).

Таким чином термін доставки вантажу за вказаними вище накладними мав складати: за відправками на 997 км 6 діб.

Судом встановлено, що відповідно до наявних у матеріалах справи залізничних накладних, вантаж доставлено з порушенням встановленого терміну.

Вказане підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, а також не заперечується відповідачем

Відповідно до § 1 статті 45 УМВС якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

Так, § 2 статті 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме:

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

На підставі зазначено вище ПРАТ «ПІВНГЗК» було здійснено розрахунок неустойки за наступною формулою: кількість діб перевищення терміну доставки/кількість діб терміну доставки = перевищення терміну доставки в десятих від загального терміну доставки.

Розрахунок неустойки в сумі 26 557,44 грн. за перевищення терміну доставки вантажу, наданий позивачем до позовної заяви, здійснений по кожній залізничній накладній окремо, судом перевірено та встановлено, що вказаний розрахунок є обґрунтованим та арифметично вірним.

Параграфом 1 ст. 47 УМВС передбачено, що позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення претензії.

Параграфом 3 статті 46 УМВС передбачено, що претензія пред`являється щодо кожної відправки окремо.

На виконання вимог Угоди та з метою досудового врегулювання спору ПРАТ «ПІВНГЗК» 10.01.2019 звернулось до AT «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» з претензіями №№ 2/12, 3/12, 4/12, 5/12, 6/12, 7/12, 8/12, 9/12, 10/12, 11/12, 12/12, 13/12, 14/12, 43/12 від 09.01.2019 року про стягнення неустойки за порушення терміну доставки вантажу.

Параграфом § 5 ст. 46 Угоди передбачено, що до претензії долучаються документи передбачені Правилами перевезення вантажу.

Згідно з п. 40.2.3. Розділу ІХ "Претензії" Правил перевезення вантажів, що є додатком 1 до УМВС при пред`явленні претензії особа, яка має право на пред`явлення претензії, зобов`язана докласти до претензії наступні документи в оригіналах в разі перевищення терміну доставки вантажу - відправник або одержувач - "Оригінал накладної" (лист 1 накладної) і "Лист повідомлення про прибуття вантажу" (лист 6 накладної).

До претензії було додано документи передбачені в Додатку №1 Угоди «Правила перевозок грузов», а саме «...в случае превышения срока доставки груза - отправитель или получатель - "Оригинал накладной" (лист 1 накладной) и "Лист уведомления о прибытии груза" (лист 6 накладной)...» (Копія претензії з описом вкладення та фіскальний чек наявні в матеріалах справи).

Отже позивачем претензії щодо перевищення терміну доставки вантажу оформлено у відповідності до вимог УМВС.

01.02.2019 року ПРАТ «ПІВНГЗК» були отримані тотожні за змістом листи-відповіді AT «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» №ЦМУ-130/19-1, ЦМУ-131/19-1, ЦМУ-132/19-1, ЦМУ-133/19-1, ЦМУ- І34/19-1, ЦМУ-135/19-1, ЦМУ-136/19-1, ЦМУ-137/19-1, ЦМУ-138/19-1, ЦМУ-139/19-1, ЦМУ-140/19-1, ЦМУ-141/19-1, ЦМУ-142/19-1, ЦМУ-143/19-1 від 23.01.2019 року на вказані вище претензії про повернення претензії без розгляду.

Відповідно до § 6 статті 46 УМВС якщо претензія оформлена з порушенням приписів § 3 і § 5 цієї статті, вона повертається претендателю без розгляду в строк не пізніше 15 днів з дня її надходження перевізнику із зазначенням причини її повернення. У таких випадках не настає призупинення перебігу строку давності, передбачений § 3 статті 48 "Строки давності". Якщо перевізник повертає претендателю претензію пізніше 15-денного терміну, то перебіг строку давності зупиняється з наступного дня після закінчення цього терміну до дня відправлення перевізником претендателю даної претензії. Повернення перевізником претендателю такої претензії не є її відхиленням і не дає претендателю права звернутися з позовом до судових органів.

Так, за приписами § 7 ст. 46 УМВС, Перевізник зобов`язаний в 180-денний строк з дня отримання претензії розглянути її, надати відповідь заявнику і при повному або частковому визнані претензії сплатити заявнику належну суму.

Параграфом 1 статті 48 УМВС передбачено, що позови до перевізника на підставі цієї Угоди пред`являються: про перевищення терміну доставки вантажу - протягом 2 місяців.

Зазначені в § 1 цієї статті строки обчислюються з моменту виникнення права пред`явлення позову, встановленого в § 2 статті 47 "Вимоги за договором перевезення. Підсудність" цієї Угоди. День початку перебігу строку давності в строк не включається (§ 2 ст. 48 УМВС).

Згідно § 3 статті 48 УМВС пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 "Претензії" цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті.

Перебіг терміну давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив претендателю про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення терміну, встановленого в § 7 статті 46 "Претензії" цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Згідно з § 1 статті 47 УМВС позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника.

Відповідно до § 3 статті 41 УМВС тягар доказування того, що перевищення терміну доставки вантажу сталося не з вини перевізника, покладається на перевізника.

Відповідачем не доведено відсутність його вини у перевищенні терміну доставки вантажу за спірними накладеними.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 26 557,44 грн. неустойки є обґрунтованими, доведеними та документально підтвердженими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора.

Як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Відповідно до ст.ст. 73, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відносно тверджень відповідача про те, що підставою зменшення розміру неустойки є скрутний фінансовий стан останнього суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, а відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань.

Суд відмовляє відповідачу в задоволенні заяви останнього про зменшення розміру неустойки з тих підстав, що відповідачем не подано до суду жодних доказів.

Крім того, сума неустойки заявлена до стягнення, жодним чином не погіршить фінансовий стан відповідача.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, ч.9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Тернівський район, ) неустойку в розмірі 26 557 (двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 44 коп. та судовий збір в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили в порядку в порядку встановленому в ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.11.2019

Суддя І.І. Борисенко