ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р. Справа №907/29/19

Місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.,

Зварич О.В.,

секретар судового засідання - Борщ І.О.,

за участю представників:

від позивача - Терек Я.Т. (адвокат)

від відповідача 1 - Сатмара Н.М. (представник).

від відповідача 2 - Адамська І.П. (представник за довіреністю).

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства "Колос", м. Виноградів, б/н від 11.07.2019 (вх. ЗАГС 01-05/2821/19 від 26.07.2019)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 06.06.2019 (суддя Ушак І.Г., повний текст винесено та підписано 24.06.2019)

у справі № 907/29/19

за позовом фермерського господарства "Колос", м. Виноградів (далі - позивач, ФГ Колос)

до відповідача - 1:Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області м.Ужгород

до відповідача - 2: Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області м. Ужгород

про визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог позову та рішення суду першої інстанції:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності за Головним управлінням Держземагенства у Закарпатській області на земельні ділянки, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме:

на земельну ділянку за межами населених пунктів Виноградівської міської ради, контур № 222, кадастровий номер - :06:001:0003 площею 19,4942 га землі сільськогосподарського призначення, номер запису про право власності: 8719775, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, дата реєстрації 10.02.2015 року, індексний номер 19322281 від 13.02.2015р.;

на земельну ділянку за межами населених пунктів Дротинської сільської ради, контур №123, кадастровий номер - :03:001:0014, площею 14,6939 га землі сільськогосподарського призначення, номер запису про право власності: 8733422, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, дата реєстрації 13.02.2015 року індексний номер 19348867 від 14.02.2015р;

на земельну ділянку за межами населених пунктів Дротинської сільської ради, контур №123, кадастровий номер - :03:001:0010, площею - 4,8951 га, землі сільськогосподарського призначення, номер запису про право власності: 8733205, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, дата реєстрації - 13.02.2015 року індексний номер 19348430 від 14.02.2015р.

Позивач вважає, що рішенням державних реєстраторів управління юстиції та діями управління Держгеокадастру, що незаконно заволодів зазначеними земельними ділянками, порушено законні права та законні інтереси ФГ «Колос» як правонаступника КСГП « 8 Березня» та законного правонабувача на земельні ділянки, які знаходилися у власності КСГП « 8 Березня» на підставі державного акту на право колективної власності на землю, виданого Виноградівською районною радою 29.11.96 серії ІІ-ЗК № 00005 та актом прийому-передачі матеріальних цінностей земельних ресурсів від 26.06.2000року, згідно рішення зборів уповноважених КСГП « 8 Березня» (протокол №7 від 30.12.1998р.) були передані ФГ «Колос».

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 06.06.2019 (суддя Ушак І.Г., повний текст винесено та підписано - 24.06.2019) у справі № 907/29/19 - у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сам факт реєстрації ФГ «Колос» у ЄДР за тим же ідентифікаційним кодом, за яким було зареєстровано КСГП « 8 Березня», не може бути належним та достатнім доказом набуття в порядку правонаступництва права на спірні земельні ділянки, що були складовою частиною земель, які належали на праві колективної власності КСГП « 8 Березня» відповідно до вищезгаданого Державного акту. Судом першої інстанції встановлено, що позивач не оформляв у встановленому порядку право власності або користування на спірні земельні ділянки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності власного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу щодо цих земельних ділянок як обов`язкової передумови реалізації права на судовий захист в порядку господарського судочинства.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Фермерського господарства "Колос", м.Виноградів, б/н від 11.07.2019, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та позов задоволити, мотивуючи це тим, що:

1) ФГ «Колос» є правонаступником КСГП « 8 Березня»; даний факт є чинний і ніким не спростований у встановленому законом порядку; при перетворення одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства;

2) у матеріалах реєстрових справ на дані земельні ділянки відсутні докази та відповідачем не надано доказів, які засвідчують припинення права власності КСГП « 8 Березня» та ФГ «Колос» на спірні земельні ділянки у встановленому законом порядку;

3) як на підставу своїх доводів покликається також на рішення загальних зборів, оформлене протоколом №5 та розподільчий баланс;

4) скаржник вважає, що законних підстав на виникнення права власності у Головного управління Держземагенства немає і тому державні реєстратори при прийняття рішення та проведенні реєстрації зазначили підставу, що не відповідає дійсності.

До апеляційної скарги скаржником долучено нові докази та 25.10.2019 подано клопотання з процесуальних питань про долучення поданих доказів до справи, яке обґрунтоване тим, що подані докази мають важливе значення для вирішення спору по суті, станом на період розгляду справи в суді першої інстанції подані докази вважалися такими, що втрачені, а розподільчий баланс знаходився у бухгалтера, який ще у 2000 році надавав бухгалтерську допомогу ФГ «Колос».

Апеляційним судом на підставі положень ст.ст. 118, 269 ГПК України, з урахуванням думки представника іншої сторони було відмовлено у задоволенні клопотання про прийняття нових доказів, окрім копії рішення апеляційного суду у справі № 299/3439/16-ц.

Також скаржником було долучено копію Постанови Верховного Суду від 06.11.2019 року у справі №299/3439/16-ц, яка була ухвалена в період розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без змін, мотивуючи це тим, що подані докази від ФГ «Колос» не дають змоги підтвердити обсяг правонаступництва та чітко визначити перелік переданого майна, в тому числі земельні ділянки. Акт прийому - передачі майна не є правовстановлюючим документом та не може підтверджувати виникнення права власності. Реорганізація КСГП « 8 Березня» у ФГ «Колос» не є юридичним фактом припинення права колективної власності КГСП на землю, оскільки припинення КГСП як юридичної особи не входить до кола підстав припинення права власності на землю. Вважає, що після перетворення ФГ «Колос» не було дотримано вимог законодавства в частині набуття у встановленому законом порядку права користування земельними ділянками. Крім того, згідно Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідальність за достовірність відомостей, які місяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, несе заявник. Державними реєстраторами було встановлено відсутність відомостей про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, а відтак ними були прийняті законні рішення про реєстрацію державного права власності на спірні земельні ділянки.

Додаткові пояснення до відзиву Головного територіальне управління юстиції у Закарпатській області від 21.08.2019 апеляційний суд залишає без розгляду, оскільки такі подані після здійснення підготовчих дій апеляційним судом без клопотання про поновлення строку для подання таких пояснень та без зазначення причин неможливості їх своєчасного подання.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, мотивуючи це тим, що у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження правонаступництва ФГ «Колос» всіх прав та обов`язків КСГП « 8 Березня». Суд першої інстанції правильно оцінив всі докази у матеріалах справи та дійшов правильного висновку про відсутність факту правонаступництва ФГ «Колос» за КСГП « 8 Березня». Вважає також, що матеріал справи не містять жодних доказів, які б підтверджували право власності саме ФГ «Колос» на спірні земельні ділянки.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, у відзивах на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасувати з ухваленням нового рішення, з огляду на наступне.

Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

Колективному сільськогосподарському підприємству (КСГП) « 8 Березня» відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю було передано у колективну власність 1338,2 га землі у для ведення сільського господарства (т.1 а.с. 85-86).

Позивач - ФГ «Колос» - відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР) є юридичною особою з ідентифікаційним кодом 03747509 (за яким раніше було зареєстровано КСГП « 8 Березня»), яке було створене 26 червня 2000 року.

Відповідно до п. 1.1 статуту ФГ «Колос», затвердженого головою ФГ «Колос» та зареєстрованого розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації за № 331 від 26.06.2000р., господарство є самостійним господарюючим суб`єктом, який створений у відповідності із Законом України "Про селянське (фермерське) господарство" і є правонаступником КСГП « 8 Березня».

Відповідно до акту прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) КСГП « 8 Березня» та ФГ «Колос» від 26 червня 2000 року, складеного на підставі рішення загальних зборів КСГП « 8 Березня» (протокол від 30 грудня 1998 року), проведено прийом-передачу залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) з балансу КСГП « 8 Березня» на баланс ФГ включно зі спірною земельною ділянкою (а.с. 79-84 Т.1).

Відповідно до п. 7.2 статуту КСГП « 8 Березня» розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності, здійснюється за рішенням загальних зборів, які згідно п.11.1 статуту є вищим органом управління підприємством.

З матеріалів справи також вбачається, що державним реєстратором Виноградівського районного управління юстиції було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19322281 від 13.02.2015р. стосовно земельної ділянки сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Виноградівської міської ради, контур №222, кадастровий номер - :06:001:0003, площею 19,4942 га; номер запису про право державної власності: 8719775, власник - Головне управління Держземагенства у Закарпатській області; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12. Підстава виникнення права власності: Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року; орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Управління Держземагенства у Виноградівському районі, дата державної реєстрації земельної ділянки - 05.11.2013 року (а.с. 19 Т.1).

Також державним реєстратором Виноградівського районного управління юстиції було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 19348867 від 14.02.2015р. стосовно земельної ділянки сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Виноградівської міської ради, контур - №123, кадастровий номер - :03:001:0014, площею - 14,6939 га; номер запису про право державної власності -8733422, власник - Головне управління Держземагенства у Закарпатській області; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 12. Підстава виникнення права власності: Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року; орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Управління Держземагенства у Виноградівському районі, дата державної реєстрації земельної ділянки - 28.11.2013 року (а.с. 20 Т.1).

Також державним реєстратором Виноградівського районного управління юстиції було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19348430 від 14.02.2015р. стосовно земельної ділянки сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Виноградівської міської ради, контур - №123, кадастровий номер - :03:001:0010, площею - 4, 8951 га; номер запису про право державної власності - 8733205, власник - Головне управління Держземагенства у Закарпатській області; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 12. Підстава виникнення права власності: Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року; орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Управління Держземагенства у Виноградівському районі, дата державної реєстрації земельної ділянки - 24.10.2013 року (а.с. 21 Т.1).

Вищевказані рішення про державну реєстрацію прав та записи про державну реєстрацію права власності є предметом оскарження у даній справі.

Встановлено, що Верховний Суд у Постанові від 06.11.2019 року у справі №299/3439/16-ц за позовом ФГ «Колос» до Виноградівської міської ради про визнання частково недійсним та скасування рішення міської ради, визнання права власності на земельну ділянку ухвалив: рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині позовних вимог про визнання недійсним підпункту 1 пункту 1 рішення Виноградівської міської ради Закарпатської області - залишити без змін. Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині позовних вимог фермерського господарства «Колос» про визнання за ним права власності на земельну ділянку скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення; у задоволенні позову фермерського господарства «Колос» до Виноградівської міської ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку - відмовити.

Верховний Суд у вказаній справі підтвердив правильне встановлення судами нижчих інстанцій наступних обставин:

· відповідно до державного акта на право колективної власності на землю, серія ІІ-ЗК № 000054, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1 та виданого 29 листопада 1996 року Виноградівською районною Радою народних депутатів Виноградівського району Закарпатської області КСГП « 8 Березня» у колективну власність було передано 1338,2 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для ведення сільського господарства (а. с. 17-19 том 1).

· ФГ «Колос» є правонаступником КСГП « 8 Березня», що підтверджується підпункту 1.1. пункту 1 Статутом зареєстрованим розпорядженням голови Виноградівської РДА від 26 червня 2000 року.

Верховний Суд у вказаній Постанові дійшов наступних висновків:

· суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що КСГП « 8 Березня», а в подальшому його правонаступник - ФГ «Колос», мали належним чином оформлений державний акт про право колективної власності на земельну ділянку, який ніким не скасований, є чинним і після змін у законодавстві.

· державні акти на право власності на землю видані до внесення змін у земельне законодавство є чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Вказані норми законодавства не передбачають визнання повторного права власності на такі земельні ділянки на підставі судового рішення.

· ФГ «Колос», звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання за ним права власності на земельну ділянку, яка належить йому на праві власності на підставі державного акта на право колективної власності на землю від 29 листопада 1996 року серія ІІ-ЗК № 000054, не надало до суду належних та допустимих доказів того, що воно зверталося у встановленому законом порядку до органів державної влади або місцевого самоврядування з заявою про заміну вказаного державного акта про право комунальної власності, а йому в задоволенні такої заяви було відмовлено.

Згідно ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у Постанові від 01 жовтня 2019 року у справі №924/848/18 зазначив, що преюдиціальність- це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правило про преюдицію спрямоване не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку.

Відповідно до статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

У відповідності до статті 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Згідно інформації, яка мітиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судами встановлено, що ФГ «Колос» було створено 26 червня 2000 року.

Як також встановлено Верховним Судом у справі №299/3439/16-ц, згідно з підпункту 1.1. пункту 1 Статуту ФГ «Колос» воно є правонаступником КСГП « 8 Березня». Відповідачами не було надано належних та допустимих доказів стосовно того, що Статут ФГ «Колос» є недійсним.

Відповідно до статті 3 ЗК України в редакції, чинній на час видачі державного акта на право колективної власності на землю (далі - ЗК України 1990 року), власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності визнавались рівноправними. Власник землі міг вільно володіти, користуватись та розпоряджатись нею.

Суб`єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільсько-господарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств (стаття 5 ЗК України 1990 року).

Згідно зі статтею 60 ЗК України 1990 року землі, передані колективним сільсько-господарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільського-сподарським акціонерним товариствам у колективну власність, поділялися на землі загального несільськогосподарського використання і землі сільськогосподарського використання.

Відповідності до статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільсько-господарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян.

Згідно положень статті 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у редакції, чинній на момент перетворення КСГП « 8 Березня» земля може належати підприємству на праві колективної власності, право власності на землю посвідчується державним актом.

Положеннями частини шостої статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у редакції, чинній на момент перетворення КСГП « 8 Березня» передбачено, що при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства. Аналогічні положення містилися в пункті 7 статті 34 Закону України «Про підприємства в Україні» (чинного на час спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про колективне сільсько-господарське підприємство» у редакції, чинній на момент перетворення КСГП « 8 Березня» право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

30 грудня 1998 року рішенням зборів уповноважених КСГП « 8 Березня», оформленим протоколом №7, у зв`язку з реформуванням підприємства, вирішено всі залишки майна та земель, які не підлягали розпаюванню та не були розпайовані, передати його правонаступнику - позивачу у справі.

Виходячи з системного тлумачення наведених вище норм права у сукупності із встановленими обставинами справи, встановлено, що частина земельної ділянки колективної власності, що належала КСГП « 8 Березня» на підставі державного акта на право колективної власності на землю ІІ-ЗК № 000054, яка є предметом спору, перейшла у власність правонаступника КСГП, тобто позивача у справі.

Вказана обставина також підтверджується й Актом прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) КСГП « 8 Березня» м. Виноградова ФГ «Колос» від 26 червня 2000 року, складеного на підставі рішення загальних зборів КСГП « 8 Березня» (протокол від 30 грудня 1998 року), проведено прийом-передачу залишкових матеріальних цінностей, в тому числі земельних ділянок, які розташовані в межах різних населених пунктів, з балансу КСГП « 8 Березня» до ФГ «Колос».

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02 квітня 2002 року № 449 раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні в разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції чинній станом на час спірних правовідносин, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Такі ж висновки наведені у рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 справа № 1-17/2005.

Крім того пунктом 7 Розділу Х Перехідних положень ЗК України у редакції, чинній станом на 2001 рік, визначено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Зміни, які відбулися в земельному законодавстві після видачі державного акту на право колективної власності на землю, відсутність у новому законодавстві колективної форми власності, не можуть бути підставою для припинення колективної власності на землю.

Таким чином, КСГП « 8 Березня», а в подальшому його правонаступник - ФГ «Колос», мали належним чином оформлений державний акт про право колективної власності на земельну ділянку, який ніким не скасований, є чинним і після змін у законодавстві, що встановлено у справі №299/3439/16-ц.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У частині першій статті 141 ЗК України наведені підстави припинення права користування земельною ділянкою. Зокрема, у пункті «в» цієї частини (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) такою підставою визначено припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

Припинення права користування земельною ділянкою з підстав припинення підприємства, установи, організації допускається лише у випадку, коли припинення останніх виключає правонаступництво, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21 лютого 2011 року у справі № 21-3а11.

Відповідачами не доведено того, що спірні правовідносини та реорганізація КСГП виключали правонаступництво ФГ «Колос» прав та обов`язків КСГП « 8 Березня».

Крім того, зазначена підстава виникнення права державної власності, а саме Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року, не зазначає прямих положень стосовно регламентації спірних правовідносин та виникнення права державної власності за наявності таких юридичних фактів, які мають місце у даній справі. Крім того, державним реєстратором не вказано статті чи норми вказаного Закону, які є прямими підставами для вчинення таких реєстраційних дій.

Більше того, вказаний нормативний акт - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року вносить зміни до низки інших законів, відтак, реєстратор не покликався на пряму норму того Закону, на підставі якого було зареєстроване право державної власності. Нормативний акт про внесення змін до іншого нормативного акту не може сам по собі бути підставою для виникнення прав та обов`язків, оскільки слугує підставою для внесення змін до змісту (тексту) первинного основного нормативного акту, який, у свою чергу, може бути самостійною підставою для виникнення прав та обов`язків. Зокрема, підстави набуття права власності на земельні ділянки вказані у Земельному кодексі України (у відповідній редакції).

З урахуванням зазначеного, дії реєстратора в частині зазначення такої підстави виникнення права державної власності є неправомірними. Державний Акт на право колективної власності від 1996 року було зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю згідно чинного законодавства на той час, а пошук відомостей про земельні ділянки лише в межах Державного реєстру прав речових прав на нерухоме майно реєстратором є неповним, оскільки наповнення такого Реєстру відбувалося та відбувається поступово лише на підставі відповідних заяв осіб і зазначене не означає автоматичного переведення непереоформлених земельних ділянок у державну власність.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач не оформляв у встановленому порядку право власності або користування на спірні земельні ділянки. Однак у даному випадку ним не заявлено вимогу про визнання права власності, яка за даних обставин була б передчасною, як також встановлено Верховним Судом у справі №299/3439/16-ц.

Разом з тим, апеляційний суд, враховуючи висновки Верховного суду у справі №299/3439/16-ц, не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявності власного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу щодо цих земельних ділянок як обов`язкової передумови реалізації права на судовий захист в порядку господарського судочинства, оскільки матеріалами справи доведено порушення прав позивача і особливо його законного інтересу стосовно спірних земельних ділянок. Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, та на цій підставі до висновку про задоволення позову.

Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області в суді першої інстанції подано заяву про застосування позовної давності від 14.02.2019 року, яка мотивована тим, що з 1 січня 2013 року в Україні запроваджено Національну кадастрову систему з метою надання змоги кожному учаснику землі за допомогою Публічної кадастрової карти перевірити внесення його земельної ділянки до кадастрової системи та коректність даних про неї. Маючи доступ до мережі Інтернет, незважаючи на своє місцезнаходження, будь-хто може дізнатися, чи вірними є відомості про земельну ділянку, публічна карта є джерелом інформації про всі земельні ділянки. Вважає, що з моменту внесення записів про державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки вказані дані були внесені до Державного земельного кадастру і починаючи з 10.02.2015 року позивач міг та мав можливість знайти таку інформацію, позов подано - 16.01.2019 року, а тому ним пропущено строк позовної давності.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Визначення початку відліку позовної давності наведено у статті 261 Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", наведених у статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-2469цс16.

Однак, апеляційний суд вважає необґрунтованими заявлені доводи відповідача, оскільки публічний доступ до державних реєстрів надано громадянам не з метою встановлення порушення прав іншими особами, а для встановлення конкретних відомостей про їхні наявні права та правомочності. Позивач заявляє, що він відкрито володів та користувався спірними земельним ділянками, матеріалами справи доведено наявність законного інтересу та законного сподівання на переоформлення права власності на спірні земельні ділянки за Фермерським господарством.

Крім того, позивач покликається з відповідним документальним підвердженням, що він дізнався про порушення його права лише 26.12.2018 року з листа ТОВ «Моя Земля», в якому на його запит про виготовлення технічної документації із землеустрою на спірні земельні ділянки, позивача було повідомлено про те, що розпорядником спірних земельних ділянок є Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

Відтак, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що містять достатні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. У свою чергу, доводи відзивів на апеляційну скаргу не спростовують висновків апеляційного суду.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 06.06.2019 у справі №907/29/19 не ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і встановленими та підтвердженими є підстави для його скасування, зокрема, порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам даної справи.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1,2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Згідно ст.129 ГПК України у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги та скасуванням рішення суду першої інстанції та прийняттям нового рішення про задоволення позову судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів порівну за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 255, 269, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Колос", м. Виноградів, б/н від 11.07.2019 - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 06.06.2019 у справі №907/29/19 - скасувати. Ухвалити нове рішення.

3. Позов Фермерського господарства "Колос", м. Виноградів, до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області м. Ужгород, Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, м. Ужгород, про визнання незаконним та скасування рішень та записів про державну реєстрацію права власності - задоволити.

4. Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності та записи про державну реєстрацію права власності за Головним управлінням Держгеокадастру (Держземагенства) у Закарпатській області на земельні ділянки, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно:

· на земельну ділянку за межами населених пунктів Виноградівської міської ради, контур № 222, кадастровий номер - :06:001:0003, площею - 19,4942 га, землі сільськогосподарського призначення, номер запису про право власності: 8719775, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 12, дата реєстрації - 10.02.2015 року, індексний номер - 19322281 від 13.02.2015 року;

· на земельну ділянку за межами населених пунктів Дротинської сільської ради контур № 123, кадастровий номер - :03:001:0014, площею - 14,6939 га, землі сільськогосподарського призначення, номер запису про право власності: 8733422, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 12, дата реєстрації - 13.02.2015 року, індексний номер - 19348867 від 14.02.2015 року;

· на земельну ділянку за межами населених пунктів Дротинської сільської ради контур № 123, кадастровий номер - :03:001:0010, площею - 4,8951 га, землі сільськогосподарського призначення, номер запису про право власності: 8733205, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 12, дата реєстрації - 13.02.2015 року, індексний номер - 19348430 від 14.02.2015 року.

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м.Ужгород (ідентифікаційний код - 39766716), судовий збір у розмірі 6 243,25 грн. на користь Фермерського господарства «Колос» (ідентифікаційний код - 03747509) за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

6. Стягнути з Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області м.Ужгород (ідентифікаційний код - 34888449) судовий збір у розмірі 6 243,25 грн. на користь Фермерського господарства «Колос» (ідентифікаційний код - 03747509) за перегляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

7. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М. Бойко

О.В. Зварич

Повний текст постанови складено - 09.12.2019р.