ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2019 р. Справа№ 910/14610/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи:

позивача 1 не з`явився

позивача 2 не з`явився

позивача 3 не з`явився

позивача 4 Закордонець М.М.

позивача 5 не з`явився

відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття асфальт"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 21.10.2019

у справі № 910/14610/19 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ"

Спільного Українсько-Австрійського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бітунова Україна"

Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття асфальт"

Товариства з обмеженою відповідальністю "ШБУ-77"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту"

про стягнення 875 822 грн 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ", Спільного Українсько-Австрійського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бітунова Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття асфальт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ШБУ-77" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту" про стягнення 875 822 грн 00 коп. заборгованості за договорами, відповідно до якої позивачі просять суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" 307 303 грн 00 коп. вартості товару неналежної якості за договором від 26.05.2016 № 29;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту" на користь Спільного Українсько-Австрійського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бітунова Україна" 184 920 грн 00 коп. вартості товару неналежної якості за договором від 22.10.2018 № 88;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна" 335 855 грн 00 коп. вартості товару неналежної якості за договором від 10.07.2012 № 0170;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття асфальт" 26 900 грн 00 коп. вартості товару неналежної якості за договором від 30.03.2015 № 26;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ШБУ-77" 20 844 грн 00 коп. вартості товару неналежної якості за договором від 22.10.2018 № 69.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.10.2019 у справі № 910/14610/19 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ", Спільного Українсько-Австрійського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бітунова Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття асфальт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ШБУ-77" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту" про стягнення 875 822 грн 00 коп. та додані до неї матеріали повернуто без розгляду.

Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві, оскільки вимоги, пов`язані з виконанням зобов`язань за вищенаведеними договорами, не пов`язані підставою їх виникнення (різні договори), поданими доказами та не є похідними від одна від одної, оскільки умовами вказаних договорів не передбачено залежність виконання одного від виконання іншого, а тому не можуть вважатися однорідними, відтак норми статті 173 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку не можуть бути застосовані.

Не погодившись з винесеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаття асфальт" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.10.2019 у справі №910/14610/19 скасувати, справу направити на розгляд до Господарського суду м. Києва. Крім того, скаржник звернувся до суду з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 21.10.2019.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована наступним. Зокрема, що в складі позовної заяви №18/10-19/1С від 18 жовтня 2019 року позивачами було заявлено вимогу про стягнення вартості неякісного товару згідно ідентичних договорів, які за своєю правовою природою відповідають договорам поставки. Більше того, в додатках до позовної заяви подано як доказ на підтвердження правомірності заявлених вимог - Висновок експерта №378/04/2019 за результатами проведення експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів (надалі - «Висновок експерта»), згідно якого встановлюються фактичні дані, на підставі яких допускається можливим встановлення фактів, що мають значення для правильного розгляду справи. Більше того, вимоги позивачів по дані справі пов`язані між собою, в тому числі, поданими доказами, зокрема, Висновком експерта, в рамках якого, в тому числі, досліджувалися договори, невиконання яких стало підставою для звернення до суду, та зразок товару, який Висновком експерта визнано аналогічним за своїми характеристиками, що і товари, які були поставлені згідно описаних у позовній заяві договорів.

На думку скаржника, необхідність об`єднання в позовній заяві декількох позовних вимог, що мають однакові підстави виникнення, обґрунтовано позивачами пов`язаністю поданих до позовної заяви доказів. на яких ґрунтуються позовні вимоги, на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам поданими позивачами в обґрунтування позовних вимог, ому рішення суду першої інстанції про не пов`язаність поданих до позовної заяви доказів із заявленими позовними вимогами, є передчасними та підлягають скасуванню. При цьому, на стадії відкриття провадження у справі, суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК України, а не перевіряти докази, надані позивачами в обґрунтування позовних вимог по суті спору. Таким чином, позивачами по даній справі було об`єднано в позовній заяві декілька позовних вимог, які виникли з однакових підстав, а саме з однакових за правовою природою договорів поставки до одного в того ж Відповідача - постачальника згідно договорів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття асфальт", передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття асфальт". Розгляд справи призначено на 19.12.2019.

В судове засідання, яке відбулось 19.12.2019 з`явився представник скаржника, інші представники сторін в судове засідання не з`явились, ухвалу суду від 04.12.2019 судом було направлено на адреси, згідно відомостей ЄДРПОУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ГПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Станом на дату слухання справи відзиви учасники не направили.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Також, п. 1 ч. 3 вказаної статті передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Частиною 6 зазначеної статті визначено, що у разі розгляду справи за відсутності позивача або відповідача суддя-доповідач оголошує стислий зміст позовної заяви або відзиву відповідно.

Представник позивача 4 підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі та просив суд задовольнити скаргу.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню. Справу №910/14610/19 передати на розгляд Господарського суду м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Місцевий господарський суд виносячи ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду зазначив, що позивачами заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за укладеними з позивачами договорами від 26.05.2016 № 29, 22.10.2018 № 88, від 10.07.2012 № 0170, від 30.03.2015 № 26 та від 22.10.2018 № 69. Позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві, оскільки вимоги, пов`язані з виконанням зобов`язань за вищенаведеними договорами, не пов`язані підставою їх виникнення (різні договори), поданими доказами та не є похідними від одна від одної, оскільки умовами вказаних договорів не передбачено залежність виконання одного від виконання іншого, а тому не можуть вважатися однорідними, відтак норми статті 173 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку не можуть бути застосовані.

Колегія суддів не погоджується зі вказаним висновком місцевого господарського суду та керується при цьому наступним.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду, про повернення позивачеві позовної заяви на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Згідно із пунктом 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За змістом частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, у зазначеній нормі процесуального права визначено право позивача об`єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов висновку, що сумісний розгляд заявлених вимог перешкоджатиме встановленню всіх обставин справи, з`ясуванню спірних правовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки позов подано на підставі п`яти договорів, а саме:

- Договір від 26.05.2016 № 29;

- Договір від 22.10.2018 № 88;

- Договір від 10.07.2012 № 0170;

- Договір від 30.03.2015 № 26;

- та Договір від 22.10.2018 № 69, оскільки умовами вказаних договорів не передбачено залежність виконання одного від виконання іншого.

Однак наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає передчасними, оскільки необхідність об`єднання в позовній заяві декількох позовних вимог, що мають різні підстави виникнення, обґрунтовано позивачем пов`язаністю поданих до позовної заяви доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги і, на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому, на стадії відкриття провадження у справі, суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору (така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 918/1/18, від 10.05.2019 у справі № 905/2043/18, від 13.09.2019 у справі № 905/909/19).

Слід також зазначити, місцевий господарський суд зазначаючи, що позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог, не було враховано положення частини 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, яка надає суду право з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Аналогічну правову позицію підтримує Верховний Суд у постанові від 14.11.209 у справі №910/9302/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Беручи до уваги вищенаведене, ухвала Господарського суду м. Києва від 21.10.2019 у справі №910/14610/19 підлягає скасуванню, а справа передачі на розгляд Господарського суду м. Києва.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття асфальт" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.10.2019 у справі №910/14610/19 скасувати.

3. Справу №910/14610/19 передати на розгляд Господарського суду м. Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14610/19.

Повний текст постанови складено та підписано 20.12.2019.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов